Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся з позовом представник адвокат Семенов Євгеній Олексійович, який діє в інтересах [PERSON] про визнання правочину недійсним. У заяві зазначає, що 03.12.2009р. між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер 4-3007. За цим договором у власність позивача перейшла квартира під [ADDRESS] . Однак згодом 11.08.2020р. державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори посвідчений договір, реєстраційний номер 1-2379, про розірвання цього договору довічного утримання від 03.12.2009р. № 4-3007. Вважає правочин договір від 11.08.2020р., реєстраційний номер 1-2379, про розірвання договору довічного утримання від 03.12.2009р. № 4-3007 недійсним. Припинення договору довічного утримання шляхом його розірвання може відбуватися за рішенням суду лише у двох випадках (ч. 1 ст. 755 ЦК): 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Інших способів розірвання договору довічного утримання Цивільний кодекс (наприклад, за згодою сторін, в інших випадках, встановлених законом, тощо) не передбачає. Тобто ч. 1 ст. 755 ЦК України щодо порядку припинення договору довічного утримання носить імперативний характер. При цьому за ч. 1 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а законом ч. 1 ст. 755 ЦК України встановлені або припинення, або розірвання договору довічного утримання (догляду): - припинення у зв`язку із смертю набувача; - розірвання за рішенням суду. Внаслідок цього у державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори не було правових підстав посвідчувати договір від 11.08.2020р., реєстраційний номер 1-2379, про розірвання договору довічного утримання від 03.12.2009р. № 4-3007. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина квартира під [ADDRESS] , яка є відумерлою внаслідок відсутності спадкоємців за заповітом і за законом (ст. 1277 ЦК України). Факт відумерлості цієї спадщини встановлений рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023р. і постановою Черкаського апеляційного суду від 16.05.2024р. у справі № 711/3901/22. Оскільки відумерла спадщина повинна переходити у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна (ч. 3 ст. 1277 ЦК України) позивач звертається з цим позовом саме до Черкаської міської ради, яка в силу Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє Черкаську міську територіальну громаду. Просить визнати недійсним з моменту укладення договір від 11.08.2020р., реєстраційний номер 1-2379, про розірвання договору довічного утримання від 03.12.2009р. реєстраційний номер 4-3007, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, здійснити розподіл судових витрат судового збору шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача, інші судові витрати станом на день подання цього позивачем не понесені. Ухвалою суду від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити у позовній заяву з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 03.12.2009 між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 4-3007. За вказаним договором, серед іншого, у власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 03.11.2009, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси. 11.08.2020 було укладено Договір про розірвання договору довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 1-2379. 06.02.2021 після смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2021, виданий Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) відкрилась спадщина, у вигляді квартири [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Аллою Олександрівною, за заявою [PERSON] , відкрита спадкова справа за №21/2021 від 13.02.2021, проте надано роз`яснення, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , необхідні документи, що підтверджують факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] зі спадкоємцем [PERSON] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023, залишеним бези змін постановою Черкаського апеляційного суду від 16.05.2025 у справі № 711/3901/22 позовну заяву [PERSON] до Черкаської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишено без задоволення. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2024 у справі № 711/5533/24 заяву Черкаської міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину, після померлого [PERSON] відумерлою та передано квартиру [ADDRESS] у комунальну власність Черкаської міської територіальної громади в особі Черкаської міської ради. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.05.2025 № 426680752 вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за Черкаською міською радою, відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/5533/24 від 29.11.2024. Оскільки цивільне законодавство України надає сторонам право на вільне розпорядження своїми правами та обов`язками, укладення договору, зміна чи його розірвання за взаємною згодою є реалізацією принципу свободи договору, закріпленого в статті 6 ЦК України. Таким чином, договір довічного утримання підлягає розірванню за спільною домовленістю сторін без необхідності звернення до суду, за умови належного оформлення такої угоди відповідно до встановлених вимог. Також вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Семенов Є.О. зазначає, що посилання у відзиві на ст. 6 ЦК України є недоречним, оскільки правовідносини довічного утримання (догляду) в повній мірі врегульовані Главою 57 цього Кодексу. Необґрунтованим є й посилання на можливість розірвання договору довічного утримання за згодою сторін, т. я. ч. 1 ст. 755 ЦК України щодо порядку припинення договору довічного утримання носить імперативний характер, оскільки цією нормою передбачені лише дві підстави припинення або розірвання договору довічного утримання (догляду): - припинення у зв`язку із смертю набувача; - розірвання за рішенням суду. Посилання на сплив позовної давності також є необґрунтованим, враховуючи, що оспорюваний договір про розірвання договору довічного утримання, був укладений 11.08.2020р., і позовна давність мала б спливти 11.08.2023р. Однак відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. А карантин, як загальновідомо, був встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Крім того, згідно із п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, немає підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, на що безпідставно посилається відповідач. Ухвалою суду від 21.07.2025 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Зазначив, що у нотаріуса не було підстав посвідчувати оскаржуваний договір. Вважає, що позовна давність не повинна застосовуватись, оскільки існували карантинні обмеження та уведений воєнний стан. Представнику не відомо з якого часу позивач знаходиться закордоном та чому вирішив звернутись до суду через 5 років. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві. У заяві від 23.05.2025 представник третьої особи просила розглядати справу за їх відсутності, у вирішення справи покладаються на компетентність суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу заявлених вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони підтверджуються, допитавши свідків у справі, суд дійшов до висновку що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що 03.12.2009 був укладений нотаріально посвідчений договір, який зареєстрований у реєстрі № 4-3007, між [PERSON] та [PERSON] згідно якого [PERSON] передав [PERSON] у власність належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] ? 160/2 (сто шістдесят дріб два). Сторони ствердили, що правочин не є фіктивним та удаваним, і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. Зміст ст.ст.234, 235 ЦК України роз"яснено. Зміст ст.755 Цивільного кодексу України сторонам роз"яснено. У договорі визначено, що цей договір може бути розірваним за угодою сторін, а у випадках невиконання його умов, відмови від добровільного розірвання однією з сторін або якщо сторони не дійдуть згоди, спори і розбіжності підлягають розгляду у порядку, передбаченому чинним законодавством України. [PERSON] 03.12.2009 надана згода на укладання договору довічного утримання, яка нотаріально посвідчена державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Кам`янецьким В.В. У договорі від 11.08.2020 про розірвання договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] зазначається, що сторони, розуміючи значення своїх дій, діючи вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам?яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин, обумовлених нижче, діючи без впливу обману, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства,

Outcome: dismissed