Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24.01.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Понад два місяці сторони проживають окремо. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відтак, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою Ладижинський міського суду Вінницької області від 03.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації. 04.12.2025 від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому він частково не погоджується з позовними вимогами обґрунтовуючи тим, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, з моменту припинення спільного проживання з позивачкою він щомісяця здійснює перекази коштів на утримання дітей через банківські установи. Середній дохід відповідача після сплати податків становить в середньому 50 000 грн на місць. Щомісячно він витрачає половину свого доходу (приблизно 25000 грн) на забезпечення дітей. Попри окреме проживання, він продовжує допомагати матеріально. Тому він просить, у разі задоволення позиву визначити йому мінімальний або символічний розмір аліментів, який не призведе до порушення його права на достатній рівень життя. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] до [PERSON] з 24.01.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На час подання позову сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання. Спільні малолітні діти сторін проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Зазначені обставини відповідачем не оспорюються. З копій платіжних інструкцій, долучених відповідачем [PERSON] до відзиву на позов, вбачається, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку здійснив переказ позивачу [PERSON] грошових коштів 06.11.2025 на суму 10050 грн, 11.11.2025 на суму 4020,10 грн, 21.11.2025 на суму 10050 грн, у призначенні платежу зазначено переказ коштів на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За положеннями статті 84 Сімейного кодексу України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України). Відповідно до ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, суд враховує те, що відповідач фізично здорова особа, працездатного віку, в матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача [PERSON] , разом з цим у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] повідомив, що має постійний офіційний дохід, середньомісячний розмір якого складає 50 000 грн. Також встановлено, що відповідач спільно з позивачкою має трьох неповнолітніх дітей, на утримання яких в примусовому порядку аліменти з нього не стягуються. Інших дітей або осіб, які перебувають на його утриманні, відповідач не має. З досліджених судом копій платіжних інструкцій, долучених відповідачем [PERSON] до відзиву на позов, вбачається, що відповідач у добровільному порядку здійснює сплату на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей, зокрема: 06.11.2025 на суму 10050 грн, 11.11.2025 на суму 4020,10 грн, 21.11.2025 на суму 10050 грн. Вищенаведене свідчить, що відповідач бере активну участь у фінансовому утриманні дітей. Разом з тим, надані відповідачем до відзиву на позов платіжні інструкції щодо здійснення переказів 21.10.2025 на суму 15 500 грн, 06.10.2025 на суму 18 900 грн не містять даних про отримання цих грошових коштів саме позивачкою [PERSON] . Сукупність встановлених судом обставин свідчать про можливість надання відповідачем [PERSON] коштів на утримання дружини, яка не має можливості працювати, оскільки на ній лежить тягар догляду та виховання їх трьох спільних неповнолітніх дітей. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що буде достатнім для забезпечення її першочергових потреб та забезпечення мінімального рівня життєдіяльності. Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина 1 статті 79 СК України). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial