Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.12.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Алекскредит», було укладено Договір про надання кредиту № 4330485 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № PS4330485. [PERSON] порушила умови договору позики та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином у зв`язку з чим станом на 30.07.2025 року сума заборгованості відповідача за договором про надання кредиту № 4330485 від 25.12.2020 року становить 66380 грн., з яких: 10000 грн.\~сума кредиту; 56380 грн.\~нараховані проценти за користування кредитом. Отже, враховуючи вищевикладене, ТОВ «Алекскредит» просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за договором про надання кредиту № 4330485 від 25.12.2020 року в розмірі 66380 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 04.12.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» [PERSON] визнає частково. Закон допускає нарахування процентів за кредитом лише в межах умов, чітко визначених договором і доведених до відома споживача. У кредитному договорі, додатках та паспорті споживчого кредиту зазначені різні та суперечливі умови щодо процентної ставки і загальної вартості кредиту. У графіку платежів і паспорті споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12 385,40 грн, а не 66 380 грн, як заявляє позивач. Жоден із документів не містить інформації про можливе нарахування 56 380 грн процентів. Додатковими угодами сторони погоджували конкретні суми процентів за окремі періоди, які значно менші за заявлені у позові. [PERSON] як пересічний споживач не могла усвідомити реальний розмір процентів через розбіжності в документах. Такі дії кредитора є недобросовісними та суперечать принципам справедливості й вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Умови договору, що обмежують права споживача, є нікчемними. Вимоги про стягнення процентів є правомірними лише в частині сум, прямо зазначених у договорі, додатках і паспорті кредиту. Загальна сума допустимих до стягнення процентів становить 20 895,40 грн. У решті вимог позов підлягає відхиленню. Судовий збір має бути покладений на сторони пропорційно задоволеним вимогам і підлягає стягненню з відповідача в сумі 762,57 грн. 09.12.025 від представника позивача надійшла відповілдь на відзив, в якій вказано, що на дімку представника позивача, відзив відповідача перекручує фактичні обставини справи та містить помилкове застосування норм матеріального права. Факт часткового визнання позовних вимог відповідачем є юридично значущим, однак у відзиві не визначено чітку суму визнаного боргу. Твердження про відсутність у договорі загальної вартості кредиту є необґрунтованими, оскільки розмір заборгованості сформувався внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань. Відповідач не зверталася до представника позивача за роз`ясненнями умов договору та не оспорювала їх до звернення до суду. Проценти за договором нараховані правомірно відповідно до його умов. Принцип обов`язковості договору підтверджений практикою Верховного Суду. Представником позивача надано детальний щоденний розрахунок заборгованості, який відповідач не спростувала власним контррозрахунком. Обов`язок доведення неправильності розрахунку покладається на відповідача. Посилання на не усвідомлення відповідачем своїх дій є безпідставним та не підтверджене жодними доказами. Порушень законодавства на момент укладення договору відповідачем не доведено. Закон прямо передбачає право кредитодавця встановлювати проценти та комісії. Відтак позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі. 10.12.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, яких він зазначив, що твердження представника позивача про відсутність чіткого часткового визнання позову є безпідставним, оскільки у відзиві прямо зазначено суму визнаних процентів - 20 895,40 грн із детальним розрахунком. Відповідач визнає лише ті проценти, які прямо зазначені в паспорті споживчого кредиту та додатках до договору. Посилання представника позивача на неналежне виконання договору є спробою перекласти відповідальність за суперечливу інформацію на споживача. Суть заперечень полягає не у факті невиконання договору, а у порушенні права відповідача на повну та достовірну інформацію. Надані кредитодавцем документи містять взаємовиключні відомості щодо процентів і загальної вартості кредиту. Обов`язок інформування та забезпечення розуміння економічних наслідків покладений виключно на кредитодавця. Посилання на обов`язковість договору не може нівелювати спеціальні норми захисту прав споживачів. Розрахунок позивача у частині 66 380 грн не спростовує доведених розбіжностей у документах. Негативні наслідки надання суперечливої інформації мають покладатися на професійного учасника ринку фінансових послуг. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 21 листопада 2025 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 25.12.2020 року ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] підписали Пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 4330485. Дану Пропозицію відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатору PS4330485. Також цим одноразовим ідентифікатором Бельмега М.В. погодила Графік платежів, який викладений в Додатку № 1 до Пропозиції укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 4330485 (а.с.96-101). Того ж дня, тобто 25.12.2020 року, за допомогою одноразового ідентифікатору PS4330485 [PERSON] уклала з ТОВ «Алекскредит» Договір про надання кредиту № 4330485 та погодила Графік платежів, що розміщений у Додатку № 1 до договору про надання кредиту № 4330485. У пункті 1.7.2 передбачено, що за загальними умовами кредитування при укладенні договору процентна ставка за користування кредитом становить: у базовий період протягом 20 календарних днів з 25 грудня 2020 року по 14 січня 2021 року 1,19 % за один день користування кредитом; у спеціальний період протягом 180 календарних днів з 15 січня 2021 року по 13 липня 2021 року 3 % за один день користування кредитом. При цьому орієнтовна загальна вартість кредиту за умови виконання загальних умов кредитування визначена у розмірі 12 365 гривень 40 копійок. (а.с. 102-109). Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків підписала за допомогою одноразового ідентифікатору з використанням мережі Інтернет Пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 4330485, Договір про надання кредиту № 4330485 та погодила Графік платежів, що розміщений у Додатку № 1 до договору про надання кредиту № 4330485, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит та ін. Так, Договір між Товариством та відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані відповідачу 25.12.2020 на її картковий рахунок, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 02.11.2024 (а.с.114). У подальшому між сторонами було укладено три додаткові угоди. За умовами додаткової угоди від 14 січня 2021 року сторони дійшли згоди продовжити базовий період за договором про надання кредиту № 4330485 від 25 грудня 2020 року до 13 лютого 2021 року, встановивши подовжений базовий період з 15 січня 2021 року по 13 лютого 2021 року, протягом якого проценти нараховуються за базовою процентною ставкою у розмірі 1,19 % за один день користування кредитом (а.с. 166-167). Надалі, відповідно до додаткової угоди від 13 лютого 2021 року, сторони погодили подовжений базовий період з 14 лютого 2021 року по 5 березня 2021 року, протягом якого проценти нараховуються за базовою процентною ставкою у розмірі 1,19 % за один день користування кредитом (а.с. 168-169). Крім того, додатковою угодою від 5 березня 2021 року сторони погодили подовжений базовий період з 6 березня 2021 року по 25 березня 2021 року, протягом якого проценти нараховуються за базовою процентною ставкою у розмірі 1,19 % за один день користування кредитом, а також спеціальний період з 26 березня 2021 року по 21 вересня 2021 року, у межах якого проценти за користування кредитом нараховуються за спеціальною процентною ставкою у розмірі 3 % за один день користування кредитом. Одночасно було змінено кінцеву дату виконання договору 21 вересня 2021 року (а.с. 170-171). Проте в порушення умов Договору та Правил Позичальник не повернула надані їй кредитні кошти та не сплатила проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. Згідно наданого розрахунку заборгованості, [PERSON] \~має заборгованість в розмірі 66380 грн., з яких: 10 000 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 56 380 грн.- заборгованість за відсотками (а.с.115-120). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч.2ст.11 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У п. 5 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 1ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 6ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним, а також іншими актами законодавства (ч. 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 8ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналізуючи положення вищевказаного законодавства вбачається, що Договір про надання кредиту № 4254246 було укладено в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1\~ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048ЦК України). Частиною 2\~ст. 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 1066\~ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч. 1\~ст.\~633ЦК\~України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~ст.\~638ЦК\~України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позов слід задовольнити в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 грн. Щодо стягнення процентів з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умови Договору про надання кредиту № 433 0485 від 25 грудня 2020 року, в базовий період протягом 20 календарних днів з 25 грудня 2020 року до 14 січня 2021 року проценти мали сплачуватись у розмірі 1,19% за один день користування кредитом. Отже, за вказаний період відповідач мала сплатити 2380 гривень (10000 х 1,19% х 20). У спеціальний період тривалістю 180 календарних днів з 15 січня 2021 року по 13 липня 2021 року проценти за користування кредитом мали сплачуватися у розмірі 3 % за один день. Водночас між сторонами було укладено три додаткові угоди, якими змінено умови нарахування процентів. Зокрема, додатковою угодою від 14 січня 2021 року було подовжено базовий період, у зв`язку з чим у період з 15 січня 2021 року по 13 лютого 2021 року проценти нараховувалися за базовою процентною ставкою у розмірі 1,19 % за один день користування кредитом. Відтак за вказаний період сума процентів становила 3 570 гривень (10000 х 1,19 х 30). За умовами додаткової угоди від 13 лютого 2021 року базовий період також було подовжено, у зв`язку з чим у період з 14 лютого 2021 року по 5 березня 2021 року нарахування процентів здійснювалося за базовою процентною ставкою у розмірі 1,19 % за один день користування кредитом. Загальна сума процентів за вказаний період становила 2 380 гривень. Умовами додаткової угоди від 5 березня 2021 року було передбачено подовжений базовий період з 6 березня 2021 року по 25 березня 2021 року, протягом якого проценти нараховувалися за базовою процентною ставкою у розмірі 1,19 % за один день користування кредитом. Сума процентів за вказаний період становила 2 380 гривень (10000 х 1,19% х 20). Крім того, зазначеною додатковою угодою було змінено спеціальний період з 26 березня 2021 року по 21 вересня 2021 року (180 днів), у межах якого проценти нараховувалися за спеціальною процентною ставкою у розмірі 3 % за один день користування кредитом. Також було змінено кінцеву дату виконання договору, яку визначено 21 вересня 2021 року. Відтак розмір процентів за спеціальний період становив 54000 гривень (10000 х 3% х 180). Проте з врахуванням сплачених позичальником на виконання умов договору сум (а.с. 115-127), розмір відсотків, що підлягає стягненню складає 56380 грн. Таким чином позовні вимогі підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved