Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 1/2 частину понесених додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 19935,00 грн.. На обґрунтування свого позову вказала, що з 22.09.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Рішенням суду від 10 вересня 2018 року розмір аліментів збільшено до 2000 грн на кожну дитину. Зазначила, їх спільний син [PERSON] залишився проживати з позивачем у її квартирі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано місце їх проживання, навчається в 11 класі. Стверджує, що нею спільно з відповідачем було досягнуто згоди на участь сина у додаткових заняттях по підготовці до Національного мультитесту для вступу до вищого навчального закладу після закінчення школи. Посилається на те, що вони з відповідачем домовились в усній формі оплачувати додаткові заняття навпіл. В подальшому позивач 31.07.2025 уклала договір з ФОП « [PERSON] » на надання освітніх послуг розраховуючи отримати половину коштів від відповідача. На виконання умов договору позивач оплатила навчання сина зі свого аккаунта монобанку частинами в сумі 39870,00 грн.. Стверджує, що незважаючи на домовленість з біологічним батьком дитини жодного платежу відповідач не здійснив, вона особисто змушена нести тягар повернення банківській установі вказаних витрат на дитину, а тому, зважаючи на те, що вона самостійно понесла додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , просить суд стягнути з відповідача половину суми по договору від 31.07.2025, а саме 19935 грн.. Позивач в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить суд здійснювати розгляд справи в судовому засіданні 19.12.2025 року без її участі. Позовні вимоги та надані в судовому засіданні 13.11.2025 року пояснення стосовно обставин справи підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на свій майновий стан. Стверджує, що хоча і з позивачем обговорювалось в усній формі питання спільної оплати додаткових занять дитини, але власний майновий стан не дав змоги прийняти участь відповідачу у таких витратах. Зазначив, що на даний момент він не одружений, на утриманні інших дітей немає, офіційно працевлаштований, змушений винаймати житло, для чого необхідні додаткові кошти Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом об`єктивно встановлено, що 22.09.2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Рішенням суду від 10 вересня 2018 року розмір аліментів збільшено до 2000 грн. на кожну дитину. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Верховний Суд у справі №520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №520/12681/17. Отже, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, квитанціями про оплату за навчання тощо). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Встановлено, що син позивача та відповідача [PERSON] навчається в 11 класі. Як зазначено позивачем та відповідачем в наданих поясненнях, між ними було досягнуто згоди на участь сина [PERSON] у додаткових заняттях по підготовці до Національного мультитесту для вступу до вищого навчального закладу після закінчення школи та щодо оплати таких занять спільними зусиллями. В подальшому позивач 31.07.2025 уклала договір з ФОП « [PERSON] » на надання освітніх послуг розраховуючи отримати половину коштів від відповідача (а.с.6-8). На виконання умов договору про надання освітніх послуг №555 від 31.07.2025 року позивач оплатила навчання сина зі свого аккаунта монобанку частинами в сумі 39870,00 грн., що підтверджується квитанцією №38017b47-31a0-61a8-395e-ea4c85f01225 від 31.07.2025 (28-31). Необхідність понесення вказаних витрат для проведення курсу у додаткових заняттях по підготовці до Національного мультитесту для вступу до вищого навчального закладу після закінчення школи обґрунтована особливостями розвитку дитини, яка має здібності до навчання, розмір цих витрат, на думку суду, є розумним і справедливим. При цьому, суд вважає, що за наявними у справі доказами відповідач є особою працездатною, офіційно працевлаштований, не одружений, на утриманні інших дітей немає, інших аліментів не сплачує, а тому на думку суду відповідач може брати участь у додаткових витратах на дитину. В той же час, дослідивши в судовому засіданні довідку про доходи відповідача судом встановлено, що відповідач працює у ФОП [PERSON] та за період з вересня 2024 по вересень 2025 року йому нараховано заробітню плату в сумі 94341,68 грн., сплачено аліментів за вказаний період на загальну суму 8000 грн.. А тому, зважаючи на матеріальний стан відповідача суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/4 понесених витрат на додаткові заняття по підготовці до Національного мультитесту для вступу до вищого навчального закладу після закінчення школи в розмірі 9967,50 грн. (39870,00/4=9967,50). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене суд, вважає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн..

Outcome: partial