Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

23 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 12 жовтня 2007 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1054 розірвати. У своїй заяві позивач зазначив, що вони з відповідачкою з 12 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом певного часу сімейне життя між сторонами у справі поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства між позивачем і відповідачкою відсутнє. Тому позивач вважає, що подальшого сенсу в шлюбі немає, примирення неможливе. Для уникнення сварок та суперечок, змушений звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, шлюб зареєстрований 12 жовтня 2007 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1054 розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 12 жовтня 2007 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 20 травня 2023 року, актовий запис №1054. Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тлумачення норми цієї статті СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, у зв`язку з чим у задоволенні надання строку на примирення слід відмовити. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved