Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У вересні 2025 року позивач ТОВ «Він Фінанс» через систему «Електронний суд» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 2-2250/11 у розмірі 144517,21 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 22 липня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11374492000 від 22 липня 2008 року. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 червня 2011 року по справі № 2-2250/11 вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11374492000 від 22 липня 2008 року в розмірі 468326,39 грн. З моменту набрання рішенням законної сили вчинялися дії щодо примусового виконання рішення, але воно боржником не виконувалось. В подальшому право вимоги первісним кредитором відступлено до ПАТ «Дельта Банк», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року. Вказаний факт також підтверджено у судовому порядку в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року по справі № 2-2250/11, якою серед іншого підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 11374492000 від 22 липня 2008 року до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25 липня 2024 року на виконання Протоколу № 1706 від 25 липня 2024 року внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства, що підтверджується зокрема випискою з ЄДР № 140801500422 від 26 липня 2024 року. У зв`язку з зазначеним, покликаючись невиконання відповідачем рішення суду протягом тривалого періоду та на право правонаступника, позивач просить стягнути з відповідача, виходячи з загальної суми заборгованості у розмірі 468326,39 грн., 3% річних у розмірі 42110,88 грн. та інфляційні збитки у розмірі 102406,33 грн., що разом становить 144517,21 грн. Рух справи Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року справу надіслано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29жовтня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30жовтня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено до судового розгляду на 11грудня 2025 року. Представник позивача в судове засідання 11грудня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач 11грудня 2025 року в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Судова повістка, копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки заперечення представника позивача щодо заочного розгляду справи відсутні. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 22 липня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11374492000. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 червня 2011 року по справі № 2-2250/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11374492000 від 22 липня 2008 року в розмірі 468326,39 грн. В подальшому право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ «Дельта Банк», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року. 25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25 липня 2024 року на виконання Протоколу № 1706 від 25 липня 2024 року внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства, що підтверджується зокрема випискою з ЄДР № 140801500422 від 26 липня 2024 року. Згідно з розрахунком заборгованості позивача, виходячи з загальної суми заборгованості у розмірі 468326,39 грн., заборгованість відповідача перед позивачем за період з 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить 144517,21 грн., з яких: 3% річних у розмірі -42110,88 грн., інфляційні збитки у розмірі- 102406,33 грн. Між сторонами виник спір про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання на виконання рішення суду суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду наданий розрахунок заборгованості інфляційних втрат та 3% річних, який суд вважає правильним та який відповідачем спростовано не було. Згідно з розрахунком заборгованості, виходячи з загальної суми заборгованості у розмірі 468326,39 грн., заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання зобов`язання за період з 25 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року за кредитним договором № 11374492000 від 22 липня 2008 року становить 144517,21 грн., з яких: 3% річних у розмірі 42110,88 грн., інфляційні збитки у розмірі 102406,33 грн. Відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» підлягають задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 144517,21 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 11374492 від 04 вересня 2025 року. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved