Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивує наступним. Відповідач отримав кредит в ТОВ «Споживчий центр» та не виконав умови договору, не повернув кредит та відсотки, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 26560грн. Відповідач відзиву на позов не подав. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 19.07.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №19.07.2024-100000824, за яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8000грн. на строк 124 дні. Відповідачем даний договір підписаний електронним цифровим підписом. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором. З матеріалів справи встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Зазначені обставини підтверджуються пропозицією укладення кредитного договору, заявкою, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції, інформаційним повідомленням квитанцією про перерахування грошових коштів. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача за період з 19.07.2024р. по 19.11.2024р. становить 26560грн, що складається з основного боргу в розмірі 8000грн., відсотків у розмірі 12400грн., комісії в розмірі 720грн., додаткової комісії у розмірі 1440грн. неустойки в розмірі 4000грн. Витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ «Споживчий центр» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Оцінка суду Позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, неустойки відповідно до ст.6255 ЦК України та комісії. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано ст.1054 ЦК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В той же час, суд не може погодитися з визначеним позивачем розміром заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача. З пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.4 ст.42 Конституції України випливає, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, а зазначені в позові послуги такі як інформаційна підтримка, можливість позичальника робити платежі онлайн у відділеннях тощо, не є такими, які виходять за межі послуг позикодавця, вчинених ним на свою ж користь. При цьому позикодавець нараховував, а відповідач повинен сплатити комісію за послуги, що супроводжують кредит за рахунок відповідача, що є незаконним. Тому, позовна вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає. Пунктом п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, визначена позивачем неустойка не підлягає нарахуванню та стягненню з відповідача. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог. Позовні вимоги судом задоволено у розмірі 76,80%. Відповідно, позивачу підлягають до відшкодування судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1860,40грн. судового збору.

Outcome: partial