Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачкою [PERSON] . У поданій заяві позивач посилається на те, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 02 березня 2021 року Кременецьким міськрайонним відділом держвної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №28. Від даного шлюбу у сторін діти відсутні та спільного майна не придбано. Між сторонами подружні відносини не склалися у зв`язку з несумісністю характерів та розбіжністю поглядів на життя. Подружжя втратило одне до одного почуття любові та поваги. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони протягом останнього року проживають окремо. Таким чином позивач збереження шлюбу вважає недоцільним та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дмитрійчук А.А. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві та справу слухати у її відсутності позивача. Вважає, що наданий судом строк на примирення не змінив думку позивача та стосунки між сторонами. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак в інших судових засіданнях проти розірвання шлюбу заперечувала. 23 червня 2025 року ухвалою Кременецького районного суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 28 липня 2025 року [PERSON] надіслала до Кременецького районного суду заяву про надання строку про примирення. Вона заперечувала проти позову свого чоловіка, оскільки з позивачем вона одружена більше чотирьох років. Жодних підстав для розірвання шлюбу вона не бачить. Вважає таку поведінку та бажання чоловіка розірвати шлюб таким, що суперечить його дійсній волі та інтересам. До недавнього часу їхня сім?я була дружня і жила в повній злагоді та благополуччі. У позовній заяві Позивач вказує, що у зв?язку із втратою любові одне до одного, через різні погляди на сімейне життя і виконання подружніх обов?язків, її чоловік припинив із нею шлюбні відносини з 2023 року. Однак, дане твердження не відповідає дійсності. У 2023 році її чоловіка мобілізували до лав Збройних Сил України. Проте, вони не припиняли спілкування через мобільний телефон і месенджері. Також [PERSON] неодноразово приїжджала у прифронтові міста біля місця служби чоловіка для зустрічей з ним. Дані факти підтверджуються доданими до відзиву фото та скріншотами їхніх переписок. Останній раз вона відвідувала чоловіка у місті Краматорськ в березні 2025 року. По сьогоднішній день вона прикладає зусилля щодо збереження шлюбу. [PERSON] докладає максимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між ними без застосування надмірних емоцій, намагається всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом. Вона зацікавлена у збереженні їхньої сім?ї. Вважає, що у них немає підстав для розірвання шлюбу. 04 вересня 2025 року Кременецький районний суд, прийнявши заяву від [PERSON] , виніс ухвалу про надання строку для примирення до 04 грудня 2025 року та зупинив провадження по даній справі. 05 грудня Кременецький районний суд поновив провадження по цивільній справі. 15 грудня 2025 року винесено ухвалу Кременецького районного суду про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Дослідивши матеріали справи, залухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що шлюб між сторонами зареєстрований 02 березня 2021 року Кременецьким міськрайонним відділом держвної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №28. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). В поданому позові позивач [PERSON] не просить стягнути з відповідачки судові витрати за позовну вимогу. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved