Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

До суду від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява, в якій просять оголосити солдата в/частині [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що у лютому 2024 року заявник отримала від [INFO] сповіщення сім`ї №10 від 02.02.2024 року про те, що її син солдат [PERSON] «28».01.2024 року під час виконання обов`язків військової служби, внаслідок обстрілу з міномету з напрямку Лиман Перший Куп`янського району Харківської області, пропав безвісти. Заявник є матір`ю [PERSON] . Метою оголошення особи померлим є створення умов здійснення особистих майнових прав, а саме, отримання одноразової грошової допомоги, що передбачена вимогами чинного законодавства. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 07.04.2025 року заяву [PERSON] залишено без руху з наданням строку протягом п`яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків (а.с.18). У встановлений в ухвалі суду строк, заявник усунув недоліки заяви. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за участю присяжних та витребувано докази у справі. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи: Міністерство оборони України та Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 26-28). 20.06.2025 представник Міністерства оборони України подав пояснення у справі, зазначив, що населений пункт с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області з 24.02.2022 і по теперішній час перебуває в окупації. Вимоги заяви про оголошення особи померлою можливо розглядати лише після закінчення воєнних дій. Для правильного вирішення справи суд має встановити, чи розпочався сплив необхідного строку для оголошення фізичної особи померлою, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України. У даній справі необхідний строк для оголошення фізичної особи померлою, не розпочався, а відтак право на звернення до суду з відповідною заявою не виникло. Метою оголошення померлим [PERSON] є отримання одноразової грошової допомоги. У разі наявності у зниклого безвісти військовослужбовця інших членів родини, такі особи мають бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб. У даному випадку, до участі у справі в якості заінтересованої особи не залучено батька [PERSON] [PERSON] (а.с. 135-142). 27.08.2025 року, 10.10.2025 року, 04.11.2025 року представник [PERSON] [PERSON] подав клопотання, зазначив, що з матеріалів службового розслідування військової частини [NUMBER] встановлено, що свідки [PERSON] та [PERSON] були очевидцями загибелі солдата [PERSON] , який знаходився в окопі та внаслідок вибуху міни був засипаний, у зв`язку зі шквальним обстрілом ворога провести евакуацію тіла [PERSON] , не вдалося. Вказані обставини дають обгрунтвовані підстави припускати щодо його вірогідної загибелі. Доводи представника Міністерства оборони України містять ознаки надмірного формалізму, наведені висновки судової практики не релевантні до обставин даної справи. Предметом справи є наявність підстав для оголошення безвісти зниклого, під час військового бою, солдата померлим, а не успадкування належного йому майна та не встановлення його близьких родичів, що мають право на отримання належної йому одноразової грошової допомоги. Зникнення [PERSON] відбулось в населеному пункті Западне Куп`янського району Харківської області, яке перебувало на території активних бойових дій у період з 11.09.2022 року по 20.08.2024 року. Посилання на с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області здійснено в контексті зазначення населеного пункту, з якого відбувся мінометний обстріл місця знаходження [PERSON] . Мати [PERSON] зазначала, що крім неї, інших близьких родичів у сина нема, його батько - [PERSON] помер у 2015 році. Заяву просить задовольнити (а.с. 102, 163-164, 185-186, 197-198, 229-230). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2025 року витребувано докази у справі зобов`язано Орган опіки та піклування Носівскої міської ради Чернігівської області вжити заходів щодо встановлення опіки над майном фізичної особи [PERSON] , якщо опіку над майном ще не встановлено. Витребувано у Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими інформацію, чи перебуває військовослужбовець [PERSON] в полоні та чи включений він в Реєстр оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, а також в списки на обмін; чи є достеменні відомості про загибель [PERSON] , або знаходження його в полоні (а.с. 166-167). Представник [PERSON] адвокат Корнієнко С.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав клопотання про розгляд заяви без їхньої участі, вимоги заяви підтримують та просять задовольнити (а.с.102, 163-164, 185-186, 197-198, 229-230). Представник Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, 04.06.2025 року подав заяву про розгляд заяви без їхньої участі (а.с. 78). Представник Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд заяви без їхньої участі (а.с. 113, 160-161, 182-183, 226-227). Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі (а.с. 187, 215). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У силу п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що 09.10.2023 року [PERSON] на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року призваний у Збройні Сили України по мобілізації, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 25.10.2023 року (а.с. 63-68). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 02.01.2024 №2, солдата [PERSON] , навідник 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , визнано таким, що прибув та приступив до виконання обов`язків з тимчасового місця розташування військової частини [NUMBER] у [NUMBER] ЗВП [ADDRESS] до району виконання бойових завдань ОТУ « [INFO] » з 29.12.2023. Солдата [PERSON] з 27.12.2023 року зараховано до списків особового складу частини, та на всі види забезпечення та призначено на посаду навідник 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , ВОС 101281А, посадовий оклад 2730 грн., шпк «Солдат» (а.с. 56-57). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 12.01.2024 року, солдата [PERSON] визнано таким, що 12.01.2024 року прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 2730 грн., шпк «солдат» (а.с. 58). Згідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] від 16.02.2024 року встановлено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] №177/2/4618 від 28.12.2023 року особовий склад [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зайняв позиції у визначеному районі Харківської області. 28.01.2024 року під час виконання обов?язків військової служби згідно з бойовим розпорядженням командира [NUMBER] механізованого батальйону №521 від 07.01.2024 року внаслідок обстрілу з міномету по позиції СП « [INFO] » з напрямку ЛИМАН ПЕРШИЙ (Куп?янського району Харківської області) загинув стрілець снайпер 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Внаслідок мінометного обстрілу противника відбулося влучання в позицію, де безпосередньо перебував стрілець-снайпер 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . З пояснень старшого сержанта [PERSON] та солдата [PERSON] [INFO] , вякі були свідками того, як внаслідок обстрілу з міномету на СП «ПІКАП» з боку збройних сил російської федерації, загинув солдат [PERSON] , окоп, де знаходився військовослужбовець був засипаний землею від вибуху міни. У зв?язку зі шквальним обстрілом з боку збройних сил російської федерації, провести евакуацію тіла солдата [PERSON] не вдалося. На час події солдат [PERSON] знаходився у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом) та без ознак алкогольного чи наркотичного сп?яніння. Тіло стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] залишилося на позиції, підконтрольній збройним формуванням російської федерації, що унеможливлює здійснення евакуації тіла. У зв`язку з відсутністю доступу до тіла та неможливістю здійснення евакуації солдата [PERSON] відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», слід кваліфікувати як зниклого безвісти за особливих обсставин (а.с.46-49, 52-55). Відповідно до витягу із журналу бойових дій війської частини [NUMBER] (за книгою обліку №217т від 01.01.2024 року) від 28.01.2024 року зроблено запис, що в період часу з 08:04 по 08:50 по СП « [INFO] » внаслідок обстрілу з міномету з напрямку ЛИМАН ПЕРШИЙ, Куп?янського району Харківської області, безвісти зник (ймовірно загинув) солдат [PERSON] , поблизу Синьківка Куп?янського району Харківської області. На даний час пошуки результату не дали. Зв`язку з військовослужбовцем немає (а.с. 60). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14). Відповідно до сповіщення військової частини № [NUMBER] Міністерства Оборони України від 31.01.2024 року, сповіщення сім`ї №10 [INFO] від 02.02.2024 року, [PERSON] повідомили, що її син стрілець-снайпер 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] 28.01.2024 року під час виконання обов`язків військової служби внаслідок обстрілу з міномету з напрямку Лиман Перший Куп`янського району Харківської області, зник безвісти (а.с. 8, 15). [PERSON] , який зник безвісти 28.01.2024 року при обставинах, зазначених у сповіщенні №381 від 31.01.2024 року, перебував в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області, що підтверджується листом військової частини [NUMBER] від 17.05.2025 року (а.с. 24). Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та території України 28.02.2025 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за № 380/43786с. Западне Дворічанської селищної територіальної громади є територією активних бойових дій з 11.09.2022 року по 20.08.2024 року (а.с. 23). На підставі відомостей Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 05.06.2025 року, реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , здійснено за адресою: [ADDRESS] , документування паспортом громадянина України № [NUMBER] від 18.07.2022 року, терміном дії до 18.07.2032 року, виданим Носівським сектором УДМС у Чернігівській області (орган-7425) (а.с. 81-82). Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України від 05.06.2025 року, відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією гр. України [PERSON] за період з 26.01.2024 року по 05.06.2025 року, не виявлено (а.с. 83, 120). Згідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 09.06.2025 року, [PERSON] на обліку не перебуває (а.с. 99). Відповідно до листа Головного управління ДПС у м. Києві від 06.06.2025 року, [PERSON] не перебував та не перебуває на обліку в Управлінні як ФОП або особа, яка проводить незалежну професійну діяльність (а.с.103-108). Згідно до листа Міністерства соціальної політики від 03.07.2025 року повідомлено, що згідно відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 26.06.2025 щодо [PERSON] , відсутні (а.с. 150). Інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Зі змісту частин першої та другої статті 46 ЦК України вбачається те, що цивільним законодавством передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №490/342/17). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Основними видами бойових дій є оборона та наступ. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Судувід 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 рокуу справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). При зверненні із вищевказаною заявою заявниця зазначала, що рішення суду їй необхідне для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги. Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас частиною другою статті 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24 ). Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою та які не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця [PERSON] , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання для захисту Батьківщини та відсічі збройної агресії з боку російської федерації в населеному пункті Западне Куп`янського району Харківської області. З моменту події 28.01.2024 року до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 уточнила порядок оголошення особи померлою внаслідок воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, який суди можуть використовувати для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (ВС/ВП № 755/10947/17 від 30.01.2019). Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за № 380/43786 вбачається, що с. Западне Дворічанської селищної територіальної громади, де зник безвісти [PERSON] є територією активних бойових дій в період з 11.09.2022 року по 20.08.2024 року. З урахуванням останньої позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, яка підлягає застосуванню, суд може на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. Оскільки, як зазначено та встановлено вище, ймовірна дата загибелі [PERSON] є [INFO] , а дата припинення можливості бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи - [INFO] , суд приходить до висновку про достатність підстав для оголошення фізичної особи померлою. Суд відхиляє доводи Міністерства оборони України з приводу передчасного звернення до суду з даною заявою відповідно до положень ч. 2 ст. 46 ЦК України, оскільки як встановлено матеріалами справи[PERSON] 28.01.2024 року під час виконання обов`язків військової служби в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області, зник безвісти, а тому шестимісячний строк, передбачений вказаною нормою, слід обраховувати з моменту настання відповідної події. Наведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 та від 10 квітня 2024 року у справі № 274/3135/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Заявник має особисту, в тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її сина [PERSON] , якого просить оголосити померлим. Оголошення її сина померлим заявнику необхідне для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. Заявник просить оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному впостанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 року в справі №490/6057/19-ц, в якому йдеться мова про те, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією Російської Федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Водночас, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (частина перша статті 48 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved