Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №1473869 від 07.11.2019 року в розмірі 15081,60 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4800,00 грн.; заборгованості за відсотками 10108,80 грн. та заборгованості за штрафом 172,80 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1473869, відповідно до умов якого відповідач отримав 4800 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі від 1,35% до 1,8% на день строком на 30 днів та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені зазначеним договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, в зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором, включаючи суму кредиту, відсотки та штраф. Крім того, 11.09.2020 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення права вимоги № ККАУ-11092020. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №1473869 від 07.11.2019 року. На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача суму заборгованості на свою користь. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.08.2025 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу для розгляду по суті. У судові засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі не надав. В судові засідання, призначені на 30.09.2025, 14.11.2025, 23.12.2025 відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляв належним чином шляхом направлення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав. Відтак, оскільки відповідач не з`явився у судові засіданні у справі, не надав відзив, а позивач не висловив заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі, судом 23.12.2025 постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, 07.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1473869 , відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу фінансовий кредит в розмірі 4800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Договір було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора А392612, який було відправлено на номер телефону відповідача, на підтвердження чого суду надано довідку про ідентифікацію. Відповідно до умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 4800,00 грн. (п.1.1 договору) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно п.п.1.2 договору визначено, що строк кредитування складає 30 днів, денна процентна ставка складає від 1,35% до 1,8%. Розділом 4 договору передбачено нарахування неустойки у виді штрафу, розмір якого не може перевищувати 50% від суми кредиту, тобто 2400,00 грн. Також, пунктом 3.6.2 договору погоджено умову щодо продовження нарахування відсотків за користування кредиту з 4 дня прострочення його повернення, але не більше ніж до 90 дня прострочення. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 4800,00 грн., про що суду надано лист від 16.04.2025 року ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (підприємство станом на дату переказу коштів було внесено до Державного реєстру фінансових установ свідоцтво №1582 від 02.07.2015 та має Ліцензію НБУ №21/1064-рк від 08.06.2023 на надання платіжних послуг) про здійснення 07.11.2019 року переказу коштів в сумі 4800,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання з відповідачем [PERSON] кредитного договору №1473869 від 07.11.2019 року та надання відповідачу 4800,00 грн. кредитних коштів. Зазначені обставини не були спростовані відповідачем. Щодо переходу (відступлення) права вимоги за договором позики №1473869 , суд зазначає наступне. 11.09.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за кредитним договором №1473869 від 07.11.2019 року. На підтвердження вказаного факту суду надано копію договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 та витяг з реєстру боржників до зазначеного договору. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 15081,60 грн., а саме: · заборгованість за тілом кредиту 4800 грн.; · заборгованість за процентами 10108,8 грн.; · заборгованість за штрафом 172,8 грн., яка була нарахована первісним кредитом та відповідає сумі заборгованості, яка була відступлена позивачу станом на 11.09.2020. На підтвердження чого суду, також, надано розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Суд вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Правовідносини даного правочину регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування». За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку. визначеному законодавством. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за кредитним договором №1473869 від 07.11.2019 року в загальній сумі 15081,60 грн., яка нарахована у відповідності до умов укладеного кредитного договору, та право вимоги якої відступлено позивачу первісним кредитором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, розрахунки позивача не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором стосовно суми кредиту та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню в визначеній у позовній заяві сумі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає судові витрати на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заявлену в позові суму судових витрат в розмірі 2422,40 грн. пропорційно задоволеним вимогам. Також, позивач просить розподілити судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. З матеріалів справи убачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, акт №739 від 05.08.2025 до договору, детальний опис надання послуг за договором про надання правової ( правничої) допомоги від 01.07.2025 року. Як вбачається з наданих документів, на складання позовної заяви до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 3,30 год. часу, що складає загальну суму 4307,70 грн. Ці витрати суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають критеріям розумності, співмірності зі складністю справи та підлягають стягненню з відповідача. Стосовно витрат у іншій заявленій сумі які були здійсненні за надання первинної консультації та правовий аналіз документів, суд не вбачає зв`язку цих витрат безпосередньо з судовою справою, тож вони відшкодуванню позивачу, відповідно до ст.133 ЦПК не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved