Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання свого батька [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що останній є психічно хворим, у зв`язку із чим перебуває на «Д» обліку. Через свою хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує постійної допомоги як в побутових, повсякденних питаннях, так і в прийнятті рішень юридичного характеру від його імені, отже потребує опіки. В судове засідання заявник не з`явився направивши на адресу суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності. Адвокат особи, стосовно якої розглядається справа, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення заяви, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи [PERSON] на даний час за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Топорівської сільської ради в судове засідання не з`явився надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1625 від 01 грудня 2025 року [PERSON] на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження ЦНС змішаного (судинного-церебральний атеросклероз та інтоксикаційного-Covid-19), генезу, виражений психоорганічний синдром з наростаючим когнітивним зниженням, а тому за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом не може бути присутнім в залі судового засідання під час розгляду даної справи. З подання виконавчого комітету Топорівської сільської ради вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити над [PERSON] його опікуном сина [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 295 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. У відповідності до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України у рішенні суду слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для визнання [PERSON] недієздатним та призначення [PERSON] опікуном над ним. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved