Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Адвокат Шмуйлова Інна Миколаївна, яка діє в інетерсах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просила визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2002 року. Позивач звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з метою реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі прав вланості на нерухоме майно. Проте, рішенням державного реєстратора № 68158746 від 15.08.2025 року їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що Куп`янською міською військовою адміністрацією не було надано відомостей щодо підтвердження інформації про зареєстроване право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] .КП «Куп`янгське БТІ» не здіцснює свою діяльнясть, оскільки знаходиться на окупованій території, тому неможливо отриматит архіні довідки тощо. Визнання права власності необхідно позивачу для отримання в майбутньому компенсації за зруйноване майно. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, остання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підветрджується паспортом [NUMBER] , який виданий Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 14.03.1997 р., є внутрішньо переміщеною особою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 6343-5003695627 від 30.05.2025 р. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2002 року, [PERSON] є власником квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 42,7 кв.м. Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради 80401954 від 15.08.2025 р., відмовлено в реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, оскільки при запитуванні інформації з Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області з`ясовано, що архівні документи залишились у приміщенні селищної ради, яка не працює, територія Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області частково деокупована, знаходиться в зоні активних бойових дій. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону підставою для відмови в державній реєстрації прав є подання документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивачів право власності, а також у разі втрати позивачами документа, який посвідчує його право власності. Частина четверта статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1. Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2. На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,7 кв.м, оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved