Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив Визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на 1/2 частини квартира за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя на дану квартиру та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір В обґрунтування позову посилався, що сторони перебували з 11.07.2009 по 23.12.2024 у шлюбі, що розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова. В шлюбі було придбано вищевказану квартиру, а отже позивач має право на 3/8 частини даної квартири, що зумовило звернення до суду. Відповідач у відзиві зазначала, що позивач не несе витрати із матеріального забезпечення дитини та просила при поділі майна не допустити порушення прав дитини і не стягувати судовий збір. Ухвалою від 14.07.2025 у справі було відкрито загальне позовне провадження, визначено строк подання відзиву на позов. 10.11.2025 після проведення підготовчих дій ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Також, було встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив та заперечень. Належним чином повідомлені позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в поданій заяві представник позивача просив справу розглянути за їх відсутності, а позов задовільнити. Відповідач повідомлена про час, дату, та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] 11.07.2009 уклали шлюб, який було розірвано 23.12.2024 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова про що свідчать копії свідоцтва про шлюб від 12.09.2024 та названого судового рішення. 28.02.212 за договором купівлі-продажу номер в реєстрі: 671, посвідчениим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І., [PERSON] придбала у власність 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Копія договору наявна в матеріалах справи. Право власності на вказану квартиру, як свідчить наявна в справі інформаційна довідка № 424439877 від 28.04.2025 зареєстроване за відповідачкою на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. У вищевказаному договорі в п. 9 записано, що Чоловік покупця стверджує, що покупець набуває вищевказану квартиру за особисті кошти. Даний запис здійснений на підставі заяви позивача, копія якої отримана судом на виконання ухвали за клопотанням представника позивача. В заяві, зареєстрованій в реєстрі за № 670, [PERSON] повідомив, що його дружина [PERSON] набуває квартиру 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] за рахунок особистих коштів, одержаних нею в результаті продажу майна, що належало їй на праві особистої приватної власності. Тому право власності він [PERSON] на цю квартиру не набуває. Дана квартира буде вважатися особистою приватною власністю [PERSON] , і правовий режим спільного майна подружжя на цю квартиру розповсюджуватися не буде. Підпис позивача в заяві засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. За приписом ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За вказаних обставин, відсутності в матеріалах справи на момент її розгляду доказів на спростування заяви [PERSON] , зробленій на час придбання спірної квартири та, відповідно, належності такої [PERSON] на праві приватної власності, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судовий збір, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed