Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її утримання аліментів на період навчання в розмірі 25 000,00 грн щомісячно, до закінчення навчання або досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову вказує, що відповідач є її батьком. [INFO] позивачці виповнилося 18 років, вона продовжує навчання у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана, у зв`язку з чим не має можливості самостійно себе забезпечувати та потребує матеріальної підтримки від батьків. Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 грудня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову у якій вказав, що позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі, розгляд справи просить здійснювати без участі відповідача та його представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 жовтня 2007 року. Відповідно до довідки Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана №351 від 29 вересня 2025 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, факультету економіки та управління Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана очної (денної) форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2025 року по 30 червня 2029 року. Студентка [PERSON] зарахована на навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Згідно з договором №2512465664 від 09 серпня 2025 року [PERSON] в інтересах [PERSON] із Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана укладено договір про навчання у закладі вищої освіти (на умовах надання платної освітньої послуги). Згідно з п.3 договору заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою Менеджмент, за освітньою програмою Менеджмент бізнес-організацій, факультету Економіки і управління, за ступенем вищої освіти бакалавр, строк надання освітньої послуги (навчання) 3 роки 10 місяців. Відповідно до розділу 3 договору загальна вартість платної освітньої послуги за розрахунковий строк виконання освітньої програми становить 192 000,00 грн,замовник вносить плату щосеместрово в сумі 24 000,00 грн. [PERSON] досягла повноліття, продовжує навчання, доказів наявності у неї власних доходів суду не надано. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги батьків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст.182 цього Кодексу. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У ч.2 ст.200 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Матеріали справи не містять доказів, що позивач отримує будь-який дохід. У позовній заяві зазначено, що у зв`язку з навчанням позивач не має ніяких джерел доходів, перебуває на утриманні матері, яка здійснює оплату за її навчання та проживання в гуртожитку. Під час розгляду справи встановлено, що повнолітня дочка відповідача, вік якої перевищує 18 років, але є меншим 23 років, навчається у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги факт визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки [PERSON] закінчує навчання до досягнення 23-річного віку, з урахуванням вимог ст.199 СК України, аліменти слід стягнути до закінчення нею навчання. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved