Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

07 травня 2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Шилан Дарія Олександрівна, звернулась через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», у якому просила: - 1. Визнати бездіяльність Відповідача протиправною. 2. Зобов`язати Відповідача надати відповідь на звернення Позивача від 07.03.2025 р. в термін десяти робочих днів від ухвалення рішення у справі. 3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача правничу допомогу в розмірі - 8000,00 (вісім тисяч) грн. 00 коп.» Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 березня 2025 року засобами електронної пошти вона звернувся до ТОВ «Євро-Реконструкція» (надалі - Відповідач) із запитом (зверненням), у якому просила надати: копії своїх письмових звернень до ТОВ «Євро-Реконструкція» у період з 01.01.2019 року по 07.03.2025 року з реєстрацією (вказати дати отримання та вхідні номери); копії витягів з журналів реєстрації звернень громадян та запитів на публічну інформацію з реєстрацією особистих звернень [PERSON] до ТОВ «Євро-Реконструкція» у період з 01.01.2019 року по 07.03.2025 року в офісному приміщені ТОВ «Євро-Реконструкція»; копії витягів з журналів реєстрації звернень громадян та запитів на публічну інформацію з реєстрацією особистих звернень [PERSON] до ТОВ «Євро-Реконструкція» по телефону. Натомість й до цього часу Відповідач не надав відповіді на запит Позивача. Між тим Позивач вважає, що Відповідач протиправно порушив право Позивача на отримання інформації щодо її звернень про надання та усунення недоліків послуг у постачанні до її квартири гарячої води. Посилаючись на положення ст.34 Конституції України, ст.ст.1, 5, 15 Закону України «Про звернення громадян», позивач вказувала, що відповідач не дотримався чинного законодавства щодо надання відповіді на її звернення, чим порушив законне право Позивача на отримання інформації, яка запитувалася у зверненні від 07.03.2025 року, а тому Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач вказувала, що вона також зверталась за професійною правничою допомогою до адвоката Шилан Д.О., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія МК № 001772, видане Радою адвокатів Миколаївської області 27 березня 2020 року на підставі рішення Ради адвокатів Миколаївської області від 28.02.2020 № 60. Згідно з договором на правничу допомогу сторони домовилися, що оплата послуг адвоката (представника) у суді першої інстанції здійснюється Позивачем фіксованою сумою в розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч) грн 00 коп. незалежно від об`єму наданих адвокатом послуг, витраченого часу, матеріальних затрат та кінцевого результату справи. 13 травня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та позовну заяву передано судді Коваленко І.В. 14 липня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 30 липня 2025 року (Вх. №44293) представник відповідача за довіреністю Ольга Кравченко подала до суду відзив на позов, за змістом якого відповідач не визнав поданий позивачем позов до суду у повному обсязі, та виклав своїх заперечення проти позовних вимог. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, вказував, що жодних прав позивача не порушував та діяв виключно в межах чинного законодавства та наявних повноважень. Звертав увагу на неналежно обраний Позивачем спосіб захисту своїх прав, шо є підставою для відмови у задоволенні позову. Заявлені Позивачем вимоги відповідач вважає безпідставними, оскільки Відповідач, у встановлені законодавством строки, розглянув належним чином поданий [PERSON] запит про надання інформації від 07.03.2025 та 27.03.2025 за вих. № 20.9/657/1 надав письмову відповідь [PERSON] . Вказував на те, що запит про надання інформації від 07.03.2025 [PERSON] був отриманий та зареєстрований Департаментом енергозбуту ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» за вх. № 538 від 10.03.2025. Крім того, 21.02.2025 за вх. № 988 та 18.03.2025 за вх. № 633 Департаментом енергозбуту ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» також отримано заяви [PERSON] від 18.02.2025 та від 07.03.2025 відповідно, в яких заявниця, обґрунтовуючи свої вимоги відсутністю гарячої води в квартирі, просила, зокрема, викликати представника ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» для вирішення поточної ситуації з гарячим водопостачанням до належної їй на праві власності квартири. ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» уважно розглянуто всі вказані звернення [PERSON] та з метою належного й можливого вирішення ситуації, яка склалася у її квартирі із гарячим водопостачанням, 20 березня 2025 року та 27 березня 2025 року до квартири Позивача направлено працівники ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» для встановлення причин неналежного обсягу подачі гарячої води до квартири споживача. На виконання зазначених заяв представники ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснили вихід до квартири [ADDRESS] , за результатами чого склали акт обстеження від 27.03.2025. Встановлено, що у крані ГВП дуже слабкий потік води при його відкриванні. Споживач, за вищевказаною адресою, відмовилася від пломбування запірної арматури до лічильника ГВП. Під час проведеного огляду системи гарячого водопостачання в квартирі працівники підприємства встановили наявність заниженого тиску (слабкий потік напору гарячої води), яку отримує споживач, однак технічні причини такої ситуації працівники ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» виявити та встановити не змогли. При цьому, безпосередньо в квартирі, Споживачу [PERSON] в усній формі роз`яснено порядок подальших дій, які їй необхідно вчинити для вирішення ситуації, що склалася, а саме: звернутися до балансоутримувача будинку із заявою про відсутність належного постачання гарячої води до квартири з метою проведення ними сантехнічних робіт та фізичного усунення інших причин поганої подачі гарячої води до квартири; повірити встановлений в квартирі індивідуальний (розподільчий) засіб обліку гарячого водопостачання та подати заяву до ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» про прийняття його на абонентський облік для подальшої сплати коштів за надані послуги з гарячого водопостачання по фактичному споживанню, відповідно до показників засобу обліку, оскільки у ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» квартира [ADDRESS] обліковується як така, що не обладнана індивідуальним засобом обліку споживання, а відповідно нарахування коштів відбувається по нормі споживання на кількість зареєстрованих осіб у квартирі; тимчасово перекрити та опломбувати кран (вентель) подачі гарячої води до квартири й в подальшому сплачувати кошти лише за функціонування системи ГВП у будинку та абонентської плати (обов`язкові платежі), до моменту усунення причин поганої подачі гарячої води до квартири. Письмову Відповідь на звернення [PERSON] . Департамент енергозбуту ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надав 27.03.2025 за вих. № 20.9/657/1. Дата передачі до канцелярії на відправку 28.03.2025. Представник відповідача також звертає увагу на те, що зі змісту Запиту про надання інформації від 07.03.2025 та виду діяльності ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» вбачається, що таке звернення не підпадає під регулювання Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не є запитом про надання публічної інформації, а прохальна частина Запиту про надання інформації від 07.03.2025 не стосується бюджетних коштів чи публічної інформації. Під час розгляду вказаного звернення, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» керувалося положеннями Закону України «Про звернення громадян». Також представник відповідача звертав увагу, що питання неналежної подачі гарячої води за адресою: [ADDRESS] , неодноразово розглядалося ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі звернень [PERSON] . Заявниці роз`яснювалися межі повноважень теплопостачальної організації як виконавця комунальної послуги, а саме те, що ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» не відповідає за стан внутрішньобудинкової системи постачання гарячої води у будинку та квартирах (стан труб та тиск води у системі), а також пропонувалися можливі варіанти вирішення її ситуації, які може реалізувати ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» в межах компетенції виконавця комунальної послуги. Відповідно до вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189 «Про житлово-комунальні послуги», між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» як виконавцем комунальної послуги та мешканцями багатоквартирного будинку [ADDRESS] , як споживачами послуг, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, з 13.11.2021 року укладені публічні індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води без обслуговування внутрішньобудинкових систем. Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182) без обслуговування внутрішньобудинкових систем, опублікований 13.10.2021 року на офіційному сайті Виконавця за посиланням: https://tec4.kiev.ua/. Згідно умов укладених між виконавцем послуг ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» та споживачами Типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 08.09.20121 № 1022 та № 1023, виконавець послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не здійснює обслуговування (експлуатацію, налагоджування), ремонт внутрішньобудинкових систем опалення й гарячого водопостачання споживачів та не отримує від споживачів кошти за обслуговування вищевказаних внутрішньо-будинкових систем й не несе пов`язані із цим витрати. Витрати на обслуговування внутрішньо будинкових мереж житлових будинків входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2014 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», які співвласники будинку [ADDRESS] сплачують КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва». Таким чином, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» неодноразово роз`яснювалося [PERSON] , що теплопостачальна організація не має у володінні та не утримує на балансі внутрішньобудинкові мережі житлових будинків, що є невід`ємними частинами будинків, витрати на обслуговування яких входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а обов`язок здійснювати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку належить співвласникам багатоквартирного будинку, функції чого можуть виконуватися управителем чи ОСББ за рахунок співвласників. Посилаючись на відкриті джерела, зокрема офіційний веб-сайт КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (посилання: http://kpdnipro.kiev.ua/) за адресою: [ADDRESS], відповідач вказував, що внутрішньобудинкові системи житлового будинку утримуються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» відповідно до розпоряджень Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не наділене повноваженнями та бюджетом здійснювати ремонти спільного майна багатоквартирних будинків. Виконавець послуг забезпечує дотримання параметрів носія, що надходить від джерел виробництва (Дарницька ТЕЦ-4) до межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, згідно встановленим вимогам якості наданих послуг. Зважаючи на наявні обставини, в межах повноважень та зони відповідальності, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» неодноразово пропонувало [PERSON] здійснити повірку її індивідуального засобу обліку гарячої води (квартирного лічильника) для проведення розрахунку на підставі фактично зафіксованих показників спожитої послуги або встановити запірний вентиль на трубопроводі гарячого водопостачання (заглушку) для припинення нарахувань коштів за надану послугу з постачання гарячої води та подальшого відновлення гарячого водопостачання після усунення недоліків у роботі внутрішньобудинкової системи ГВП. Відповідач з даного приводу надавав позивачу відповіді на її звернення за вих. № 20.9/657/1 від 27.03.2025, за вих. № ДЕЗ-2638 від 04.08.2021 та складений працівниками ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» Акт обстеження від 27.03.2025. Інші відповіді, як і звернення, за строком давності були утилізовані. Представник відповідача також зазначав, що питання стягнення заборгованості за послугу з постачання гарячої води є предметом судового розгляду по справі № 755/2009/25, за позовом ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані до кв. [ADDRESS] комунальні послуги, де, серед іншого, також досліджуються доводи [PERSON] щодо відсутності в її квартирі гарячого водопостачання. Судом першої інстанції по справі № 755/2009/25 було ухвалено рішення про стягнення заборгованості, яке станом на дату написання відзиву на позовну заяву, не набрало законної сили, оскільки справа перебуває на розгляді в Київському апеляційному суду на підставі поданої апеляційної скарги [PERSON] . У судовому засіданні, які відбувались 15.10.2025 та 24.12.2025, позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та інших заявах по суті справи, та просила позов задовольнити. У судовому засіданні, яке відбувалось 15.10.2025 року, представник відповідача Кравченко О.П. вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі та приходить до наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10.09.2009 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України з відміткою про адресу зареєстрованого місця проживання та Інформацією, отриманою на запит суду з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА. (а.с.12, 29) Відповідач ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів міста Києва. Відповідна інформація розміщена на веб-сторінці Київської міської державної адміністрації за посиланням: https://dzki. kyivcity.gov. ua/content/vykonavci-komunalnyli-poslug. html? Print Version. Надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] , у тому числі й до кв. [ADDRESS] , з 01.07.2014 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Отже, позивач [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до квартири [ADDRESS] (о/р № [NUMBER] ). 07 березня 2025 року засобами електронної пошти позивач звернулась до ТОВ «Євро-Реконструкція» із запитом про надання інформації, у якому просила надати інформацію, яка стосується її особисто: 1.Копії її письмових звернень до ТОВ «Євро-Реконструкція» у період з 01.01.2019 року по 07.03.2025 року з реєстрацією (вказати дати отримання та вх. номери). 2. Копії витягів з журналів реєстрації звернень громадян та запитів на публічну інформацію з реєстрацією особистих звернень [PERSON] до ТОВ «Євро-Реконструкція» в період з 01.01.2019 року по 07.03.2025 року в офісному приміщені ТОВ «Євро-Реконструкція». 3. Копії витягів з журналів реєстрації звернень громадян та запитів на публічну інформацію з реєстрацією особистих звернень [PERSON] до ТОВ «Євро-Реконструкція» по телефону.» (а.с.8-10) За змістом заяви-звернення на адресу ТОВ «Євро-Реконструкція» позивач зазначала, що неодноразово повідомляла про відсутність у неї з липня 2014 року гарячої води та з цього приводу неодноразово зверталась до ТОВ «Євро-Реконструкція» особисто або в телефонному режимі, але з боку ТОВ «Євро-Реконструкція» ніяких відповідей не отримала. Окрім цього 01.03.2019 року вона зверталася до ТОВ «Євро-Реконструкція» з письмовою заявою вх. № 1060 від 01.03.2019 року про виникнення проблем з отриманням послуги гарячого водопостачання за адресою [ADDRESS] , але відповіді на заяву так і не отримала й до цього часу. В подальшому вона неодноразово зверталася особисто та в телефонному режимі до ТОВ «Євро-Реконструкція» з аналогічним питанням щодо відсутності гарячої води. На ці звернення ніяких відповідей не надано та будь-яких дій з боку ТОВ «Євро-Реконструкція» не відбувалося. 19.06.2021 року мешканцями будинку [ADDRESS] ради разом з позивачем складено акт про відсутність гарячої води в кв. [ADDRESS] . 05.07.2021 року позивач знову письмово звернулась до ТОВ «Євро-Реконструкція» із заявою вх. № 4459 б від 05.07.2021 року про усунення недоліків у постачанні гарячої води та скасування боргу за не отримання даної послуги, але відповіді не отримала. Останній раз вона сплачувала за постачання гарячої води у січні 2019 року за грудень 2018 року за показниками лічильника: попередні - 491.5, поточні 492.0. Оскільки ТОВ «Євро-Реконструкція» ніяким чином не реагувало на її звернення, вона намагалась через інші державні структури та комунальні підприємства звернутись за допомогою у вирішені питання належного постачання гарячої води в квартиру, але питання щодо виявлення причини відсутності у її квартирі гарячої води так і не були встановлені. Окрім цього останнім часом через особистий кабінет на офіційному сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі частини 1 статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вона зверталась з проханням перевірити стан постачання гарячої води у кв. [ADDRESS] за вказаною адресою та усунути недоліки і поновити постачання гарячої води у мою квартиру. Показники лічильника гарячої води на 07 березня 2025 року - 491.87. Запит позивача про надання інформації від 07.03.2025 отриманий та зареєстрований Департаментом енергозбуту ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» за вх. № 538 від 10.03.2025, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем (а.с.49) Крім того, 21.02.2025 за вх. № 988 та 18.03.2025 за вх. № 633 Департаментом енергозбуту ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» було також отримано заяви позивача від 18.02.2025 та від 07.03.2025 відповідно (додаються), в яких заявниця, обґрунтовуючи свої вимоги відсутністю гарячої води в кватирі, просила, зокрема, викликати представника ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» для вирішення поточної ситуації з гарячим водопостачанням до належної їй на праві власності квартири. (а.с.49 (зв.), 50-51) За результатами розгляду звернень позивача до відповідача 20 березня 2025 року та 27 березня 2025 року відповідач направив до квартири позивача своїх працівників з метою встановлення причин неналежного обсягу подачі гарячої води до квартири споживача, що не заперечувалось у судовому засіданні позивачем. За результатами виходу представників ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до квартири [ADDRESS] , у присутності споживача [PERSON] , яка від підпису Акту відмовилась, був складений акт обстеження від 27.03.2025 (а.с.66). Як убачається зі змісту Акту представниками ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлено, що пошкоджень щодо гарячого водопостачання не виявлено. Зазначено, що у крані ГВП дуже слабкий потік води при його відкриванні. Споживач, за вищевказаною адресою, відмовилася від пломбування запірної арматури до лічильника ГВП для подальшого зняття нарахувань. За результатами розгляду звернень позивача та виходу представників ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до квартири позивача [ADDRESS] , Департамент енергозбуту ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надав позивачу письмову відповідь за вих. № 20.9/657/1 від 27.03.2025. (а.с.63-65) За змістом відповіді відповідач, серед іншого, зауважив, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на підставі п.п. 10-12 рішення Київради від 09 жовтня 2014 року № 270/270, а тому для уточнення інформації щодо неналежної роботи внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання, у т.ч. щодо здійснення розподілення балансу теплоносія у внутрішньобудинкових мережах, рекомендував звернутись до балансоутримувача будинку. Окрім того, нагадав позивачу, що індивідуальний прилад обліку гарячого водопостачання встановлений в квартирі [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю повірки, знято з абонентського обліку без проведення подальшого перерахунку з 01.10.2023. З моменту зняття з абонентського обліку приладу обліку, його показники не враховуються і подальші розрахунку з таким споживачем здійснюються як зі споживачем, приміщення якого не оснащені вузлом розподільного обліку, а саме: для послуги з постачання гарячої води - відповідно до норми споживання, а саме 3,04 куб.м на кожну зареєстровану особу. Для нарахування фактичного використання гарячої води відповідач рекомендував позивачці надати до виконавця послуг свідоцтво про проведення повірки. Роз`яснював, що в разі відмови від послуги гарячого водопостачання споживач має право встановити заглушку, нарахування за послугу ГВП проводиться не буде. Щодо наданого звернення від 01.03.2019 цос вх.№1060, відповідач у своєму листі повідомив позивачку, що нажаль звернення та відповідь на нього зі строком давності були утилізовані. Звернення від 05.07.2021 цос. Вх.№4459 було опрацьовано та надано відповідь (копія додається), інших письмових звернень до виконавця не надходило. Журнали звернень споживачів по телефону виконавець послуг не веде. Окрім письмової відповіді відповідач також надіслав позивачу в якості додатків : 1. Акт обстеження від 27.03.2025; 2. Довідки про нарахування та сплату; 3. копію попередньої відповіді. Разом з тим, отримавши відповідь за вих. № 20.9/657/1 від 27.03.2025, позивач вважає, що відповідач протиправно порушив її право на отримання інформації щодо: надання копії її письмових звернень до ТОВ «Євро-Реконструкція» у період з 01.01.2019 року по 07.03.2025 року з реєстрацією (вказати дати отримання та вхідні номери); копії витягів з журналів реєстрації звернень громадян та запитів на публічну інформацію з реєстрацією особистих звернень [PERSON] до ТОВ «Євро-Реконструкція» у період з 01.01.2019 року по 07.03.2025 року в офісному приміщені ТОВ «Євро-Реконструкція»; копії витягів з журналів реєстрації звернень громадян та запитів на публічну інформацію з реєстрацією особистих звернень [PERSON] до ТОВ «Євро-Реконструкція» по телефону, а тому у даному позові просить суд зобов`язати Відповідача надати відповідь на її звернення від 07.03.2025 р. в термін десяти робочих днів від ухвалення рішення у справі. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого вищевказаними нормами. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2020 року в справі № 910/7164/19. За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Як роз`яснив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 в справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у вказаній нормі та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст. Тобто інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, відповідати вищевказаним критеріям охоронюваного законом інтересу. Вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, невизнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 2 вересня 2022 року в справі № 916/144/17. Правовідносини між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та споживачами при наданні послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, Законом України № 2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Законом України № 2119-VIII від 22.06.2017 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», іншими нормативними документами у сфері надання комунальних послуг. У ч. 2 ст.19 Конституції України, закріплено правило, за яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Згідно з вимогами ч.4 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю та безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками право відносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Частиною 7 статті 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189 «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням таких особливостей: 1) виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженернотехнічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором НЕ ВКЛЮЧАЄТЬСЯ плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багато-квартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги; 3) технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» , є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , який отриманий ним на підставі п.п. 10-12 рішення Київради від 09 жовтня 2014 року № 270/270. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі-балансоутримувач) - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистику та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») Обов`язок щодо забезпечення готовності до надання комунальних послуг внутрішньобудинкових систем, що знаходяться в житловому будинку (у тому числі багатоквартирному) і призначені для надання комунальних послуг, покладається на власника такого будинку (співвласників багатоквартирного будинку), якщо цей обов`язок не покладено ним (ними) на управителя чи іншу особу відповідно до закону або договору. (ч. 4 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») Витрати на обслуговування внутрішньо будинкових мереж житлових будинків входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2014 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», які співвласники будинку [ADDRESS] сплачують КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва». Таким чином, відповідач неодноразово роз`яснював позивачу, що теплопостачальна організація не має у володінні та не утримує на балансі внутрішньобудинкові мережі житлових будинків, що є невід`ємними частинами будинків, витрати на обслуговування яких входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а обов`язок здійснювати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку належить співвласникам багатоквартирного будинку, функції чого можуть виконуватися управителем чи ОСББ за рахунок співвласників. Як вбачається з відкритих джерел, зокрема офіційного веб-сайту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (посилання: http://kpdnipro.kiev.ua/) за адресою: [ADDRESS] внутрішньобудинкові системи житлового будинку утримуються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» відповідно до розпоряджень Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не наділене повноваженнями та бюджетом здійснювати ремонти спільного майна багатоквартирних будинків. Виконавець послуг забезпечує дотримання параметрів носія, що надходить від джерел виробництва (Дарницька ТЕЦ-4) до межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, згідно встановленим вимогам якості наданих послуг. Зважаючи на наявні обставини, в межах повноважень та зони відповідальності, відповідач неодноразово пропонував позивачці здійснити повірку її індивідуального засобу обліку гарячої води (квартирного лічильника) для проведення розрахунку на підставі фактично зафіксованих показників спожитої послуги або встановити запірний вентиль на трубопроводі гарячого водопостачання (заглушку) для припинення нарахувань коштів за надану послугу з постачання гарячої води та подальшого відновлення гарячого водопостачання після усунення недоліків у роботі внутрішньобудинкової системи ГВП, що підтверджується відповідями відповідача за вих. № 20.9/657/1 від 27.03.2025, за вих. № ДЕЗ-2638 від 04.08.2021 та складеним працівниками ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» Актом обстеження від 27.03.2025. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані : забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачем були розглянуті звернення [PERSON] та з метою належного й можливого вирішення ситуації, яка склалася у її квартирі із гарячим водопостачанням, 20 березня 2025 року та 27 березня 2025 року до квартири позивача [PERSON] направлялись працівники відповідача для встановлення причин неналежного обсягу подачі гарячої води до квартири споживача, за результатами чого складений акт обстеження від 27.03.2025, а в подальшому надана обґрунтована письмова відповідь за вих. № 20.9/657/1 від 27.03.2025. Отже, як вбачається з наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, від позивача [PERSON] надходили неодноразові звернення, які розглядались ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» в межах чинного законодавства та надавались обґрунтовані відповіді у строки, визначені Законом України «Про звернення громадян», а також надавались документи, що стосуються надання послуг мешканцям квартири [ADDRESS] , а саме: 1. Акт обстеження від 27.03.2025; 2. Довідки про нарахування та сплату; 3. копію попередньої відповіді. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України). С пособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. (ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України). За відомостями Енциклопедії сучасної української мови, бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, пов`язана з невиконанням нею дій, які вона повинна була й могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових чи інших обов`язків. Протиправними у цивільному праві можуть бути як дії (активна поведінка суб`єкта), так і бездіяльність (утримання особи від дії). Бездіяльність учасника цивільних правовідносин визнається протиправною лише у тих випадках, коли він утримується від вчинення конкретних дій, щодо яких у нього існував обов`язок вчинення. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, за змістом ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями). Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності,

Outcome: dismissed