Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

29 жовтня 2025 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Вельчеву Н.М., звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 21. Від шлюбу подружжя має дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 05 березня 2015 року (справа № 513/61/15-ц) шлюб між сторонами було розірвано. Вже в 2023 році позивачка та відповідач знову почали спілкуватися та в подальшому і проживати разом, з огляду на це відповідно 24 травня 2023 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) шлюб [PERSON] та [PERSON] знову було зареєстровано, про що складено відповідний актовий запис № 46. Сумісне життя з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з грудня 2024 року. У позивача з відповідачем різні погляди на життя, на шлюб та сім`ю в цілому, любов та повага між ними відсутні, сумісне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 29 жовтня 2025 року, справу №513/1433/25 передано на розгляд судді Миргород В.С. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у вказаній справі; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Саратського районного суду Одеської області за адресою: вул. Крістіана Вернера, буд. 105, смт Сарата, Білгород-Дністровський район, Одеська область. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Вельчева Н.М. подала суду заяву в якій просить про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити (Вх.№7554/25-Вх від 24.12.2025 року). Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явився. 05 листопада 2025 року від відповідача на електронну пошту надійшла заява в якій відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, та просить суд розглядати справу без його участі (№ ЕП-1963/25-Вх від 05.11.2025 р.) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. п. 3, 4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №21); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №10 від 25 травня 2011 року; доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №26 від 17 січня 2014 року. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 05 березня 2015 року (справа № 513/61/15-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис №21) було розірвано. Також, 24 травня 2023 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №46); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 24 травня 2023 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Сімейні відносини сторони припинили, примирення не досягли, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved