Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 17.04.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9727344 на суму 5060,00 грн. Для отримання кредиту Відповідач зареєструвався на сайті Кредитодавця та отримав доступ до Особистого кабінету. У процесі реєстрації він пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту Кредитодавця. Після цього Відповідач ознайомився з чинною редакцією Правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказав суму коштів, яку бажає отримати. Відмова Відповідача від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для її проведення має наслідком відмову Кредитодавця від встановлення ділових відносин з Позичальником та від укладення з Позичальником Кредитного договору. Таким чином, під час укладення Кредитного договору Первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію Відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. Згідно з Правилами, до укладення Кредитного договору, Позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту. Оскільки Відповідач погодився з умовами, запропонованими в Паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, Первісний кредитор сформував та надав Відповідачу оферту щодо укладення Кредитного договору. Приймаючи умови Кредитного договору, Відповідач підтвердив, що отримав у чіткій та зрозумілій формі актуальну й достовірну інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також відомості про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання або відмови від отримання такої послуги; ознайомився з Правилами, повністю їх зрозумів, погодився з ними та зобов`язався неухильно їх дотримуватися. Таким чином, у Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов Кредитного договору, 17.04.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER], що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 20.01.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 20.01.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. При укладенні Кредитного договору між Первісним кредитором та Відповідачем узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного Кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. У період передачі права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором між кредиторами, розмір заборгованості за цим договором на момент кожного відступлення права вимоги зазначався у Реєстрі боржників. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 27 670,38 грн., яка складається з: 5 060,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 22 610,38 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Позивач не здійснював жодних нарахувань за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 00-9727344 від 17.04.2024 у розмірі 27 670,38 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2025 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано в АТ «УніверсалБанк» наступну інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка [NUMBER]; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER]у період з період з 17.04.2024по 22.04.2024 у сумі 4 600,00 грн.; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] . У разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок [PERSON] - маска карти [NUMBER], за період з 17.04.2024 по 22.04.2024 у сумі 4 600,00 грн., зобов`язано АТ «УніверсалБанк» надати інформацію у вигляді: 1) первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); 2) повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] . У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], надати інформацію про номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER]. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить позичальнику, надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER]. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. 10.11.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначається, що Відповідач вважає позов необґрунтованим, заперечує проти позову в повному обсязі і заявляє, що законні зобов`язання Відповідача були повністю припинені виконанням, а заявлена сума позову сформована за рахунок неправомірних, нікчемних та прихованих нарахувань Кредитора. В обґрунтування даного, зазначає, зокрема, що: 1) Кредитодавець встановив Денну процентну ставку (ДПС) у розмірі 2,4% (п. 1.7.2 Договору Кредитної Лінії № 00-9727344 від 17.04.2024 р., далі - Кредитного договору), що перевищує максимально дозволену законом ДПС у розмірі 1%, яка має застосовуватися до договорів, укладених після 24.12.2023 р. (ч. 5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування»); 2) заявлена до стягнення сума сформована за рахунок неправомірного завищення тіла кредиту та нікчемних умов, які прямо порушують імперативні норми Закону «Про споживче кредитування», а також неправомірно нарахованих процентів за користування кредитом, що є елементом несправедливих умов договору (ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів») та підлягають скасуванню судом на підставі ст. 551 ЦК України; 3) законне грошове зобов`язання Відповідача, розраховане за максимальною законною ставкою 1% (4600,00 грн. тіла + 3120,11 грн. процентів = 7720,11 грн.), було повністю припинене виконанням 05 липня 2024 року шляхом сплати загальної суми 7755,60 грн. (ст. 599 ЦК України). Крім того, представник відповідача зазначає, що Позивач вимагає стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте заявлена сума в 7000 грн. є необґрунтованою, завищеною та такою, що підлягає скасуванню або суттєвому зменшенню. Заявлена сума явно перевищує розумний розмір, зважаючи на незначну складність справи. Розгляд справи фактично зводиться до арифметичної перевірки розрахунків та застосування імперативних норм Закону «Про споживче кредитування». Даний спір має однотипний (типовий) характер і є елементом масової судової практики Позивача. Підготовка позовної заяви не вимагала значних часових та інтелектуальних витрат. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату правничої допомоги повинен бути співмірним зі складністю справи, а також з ціною позову. У даному випадку заявлена сума 7000,00 грн є непропорційною та не відповідає принципам розумності та справедливості, закріпленим також у практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Зокрема, у рішеннях ЄСПЛ (наприклад, «Двойних проти України», «Лавентс проти Латвії») зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного просить суд: 1) у задоволенні позовної вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» про стягнення заборгованості з Відповідача відмовити повністю через припинення зобов`язання Відповідача виконанням та нікчемність умов договору щодо процентної ставки; 2) застосувати наслідки нікчемності до умов Кредитного договору № 00-9727344 від 17.04.2024 року у частині встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,4%, що перевищує максимально допустиму норму 1%, відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»; 3) застосувати наслідки нікчемності до умов Кредитного договору щодо стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 460,00 грн., відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та правових висновків Великої Палати Верховного Суду; 4) на підставі детального поденного розрахунку законного зобов`язання Відповідача встановити факт повного припинення зобов`язання Відповідача виконанням станом на 05 липня 2024 року; 5) визнати Розрахунок заборгованості первісного кредитора, поданий Позивачем, неналежним та недостовірним доказом через його внутрішні суперечності, ігнорування платежів Відповідача та порушення статті 1048 ЦК України; 6) у задоволенні вимоги Позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити повністю через необґрунтованість, завищення розміру та неспівмірність зі складністю справи. 13.11.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли заява про зменшення розміру позовних вимог та відповідь на відзив. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9727344 від 17.04.2024 року у розмірі 10138,40 грн. (4600,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 460,00 грн. - заборгованість за комісією, 5078,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом) та судові витрати. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що заперечення представника Відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо нарахування відсотків, зазначає, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п 1.2. Кредитного договору №00-9727344 від 17.04.2024 сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 4600.00 (чотири тисячі шістсот) гривень. В п. 1.3. Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «12» квітня 2025р. згідно умов пункту 3.4 цього Договору. Згідно з п. 1.6. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 460.00 (чотириста шістдесят гривень нуль копійок) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору. Відповідно до п 1.5.2. знижена процентна ставка становить 1,11 (один цілих 11 сотих)% від Суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту) протягом Строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Розрахунок заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за такою формулою: 4 600(сума виданого кредиту)*25 днів (строк)* 1,11 (процентна ставка)/100 = 1 276,50 грн. (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 25 днів); 1 276,50 /25=51,06 (сума за один день користування кредитом, що здійснювалось за період 17.04.2024 - 11.05.2024. 09.05.2024 Відповідачем здійснено частковий платіж у розмірі 1 174,38 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. 11.05.2024 Відповідачем здійснено частковий платіж у розмірі 102,12 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. 06.06.2024 Відповідачем здійснено частковий платіж у розмірі 2840,50 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. 05.07.2024 Відповідачем здійснено частковий платіж у розмірі 3638,60 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. Загалом Відповідачем було сплачено 7 755,60 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. Часткова сплата Відповідачем заборгованості доводить його освідомленість щодо укладення договору та існування заборгованості за ним. Згідно з п. 1.5.1. Стандартна процента ставка складає 2,47% (два цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). Розрахунок заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за такою формулою: 4 600(сума виданого кредиту) * 2,47 (процентна ставка)/100 = 113,62 (сума за один день користування кредитом, що здійснювалось за період 12.05.2024 - 20.01.2025. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Таким чином, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: 4 600(сума виданого кредиту)*279(строк)*1,00(процентна ставка)/100 = 12 834,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 279 дні) 12 834,00 /279=46,00 (сума за один день користування кредитом, що здійснювалось за період 10.07.2024 - 20.01.2025. 12 834,00 (сума нарахованих відсотків) - 7 755,60(сума відсотків погашених Відповідачем) = 5 078,40 (заборгованість за відсотками) Таким чином, заборгованість по кредиту за відсотками становить 5 078,40 гривень. Строк дії договору становить 360 днів. Тобто, незважаючи на право нараховувати відсотки на протязі 360 днів Первісний кредитор ТОВ «Макс Кредит» нарахував відсотки лише за період тривалістю 279 днів. При цьому Позивачем нарахування відсотків не здійснювалося. Тобто твердження Відповідача про несправедливість та кабальність відсотків є безпідставним. Крім того, відповідач стверджує, що Позивач не обґрунтував понесення витрат на професійну правничу допомогу. До позовної заяви долучено свідоцтво адвоката Соломко О. В., довіреність надана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт. Відповідно до п. 3.4 Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. 14.11.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначається, що Позивач у своїй Відповіді на Відзив де-факто визнав необхідність застосування обмеження процентної ставки до 1% на день, встановленого частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Проте, наданий Позивачем новий розрахунок за цією ставкою продовжує суперечити імперативним нормам права, а також правовим висновкам Верховного Суду. Позивач, надавши новий розрахунок, ігнорує основний принцип кредитування, встановлений статтею 1048 ЦК України, а саме: проценти нараховуються лише на суму фактичного залишку тіла кредиту. Натомість Позивач продовжує нараховувати проценти на 4600,00 грн. після здійснення Відповідачем платежів на погашення кредиту: 09.05.2024 - 1174,38 грн., 11.05.2024 - 102,12 грн., 06.06.2024 - 2840,50 грн., 05.07.2024 - 3638,60 грн., (разом = 7755,60 грн). Позивач надає розрахунок, який не відображає належного зарахування платежів відповідно до частини 3 статті 534 ЦК України. Згідно з цією нормою, при недостатності суми платежу, вона повинна спрямовуватися спершу на погашення процентів, а потім - на погашення тіла кредиту. Натомість, розрахунок Позивача, як і раніше, ігнорує дати платежів, штучно зберігаючи залишок тіла кредиту 4600,00 грн. Позивач не надав жодних нових доказів, які б спростовували доводи Відповідача про необґрунтованість заявленої суми витрат на правничу допомогу 7000,00 грн. Враховуючи, що даний спір є однотипним, нескладним і потребує лише арифметичної перевірки, заявлена сума 7000,00 грн є неминуче завищеною. Якщо Позивачем не буде документально доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу згідно з вищенаведеними критеріями ВС та ЄСПЛ, у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат. Позивач продовжує наполягати на стягненні комісії у розмірі 460,00 грн., попри заперечення Відповідача. При цьому Позивач не надав доказів фактичного надання будь-яких окремих послуг, за які нарахована комісія. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, комісії, які встановлені за дії, що кредитодавець здійснює на власну користь (наприклад, видача кредиту, обробка документів), є нікчемними. Таким чином, вимога Позивача про стягнення 460,00 грн. комісії є безпідставною та нікчемною, і в цій частині Позивачу слід повністю відмовити. 18.11.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі в яких представник зазначає, що розрахунки заборгованості за Кредитним договором були здійснені Первісним кредитором з дотриманням положень Кредитного договору та чинних на момент його укладення норм національного законодавства. Тому заперечення Відповідача проти використаної процедури списання заборгованості є безпідставними, оскільки остання була здійснена на основі норм Кредитного договору з яким Позичальник був ознайомлений і добровільно на них погодився. Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 та Додаткову угоду № 25770856507 від 11.09.2025 до цього Договору. Між ТОВ «ФК «Ейс» (клієнт) та Адвокатом укладено Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Відповідно до умов Договору, а саме п.3.1 отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Згідно з п.3.3. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025. Пунктом 3.4 передбачено, що після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Наданий Адвокатським бюро Акт прийому-передачі наданих послуг долучений до позовної заяви. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Зважаючи на те, що сторони по справі були належним чином повідомлені про розгляд справи, висловили свої позиції по справі та надали необхідні на їхню думку докази, а тому суд ухвалив рішення згідно наявних у справі доказів. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 17.04.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір кредитної лінії №00-9727344 (далі - Договір) (а.с. 11-14). Згідно умов даного договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1 Договору). Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 4600 гривень (п. 1.2 Договору). Строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кретид Кредитодавцю 12 квітня 2025 року (п. 1.3 Договору). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.4 Договору). Стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного у пункті 1.3 Договору (п. 1.5.1 Договору). Знижена процентна ставка становить 1,11% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього Договору. Знижена процента ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (п. 1.5.2 Договору). За надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 10 % від суми кредиту, що складає 460 грн. (п.1.6 Договору). Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: 17 квітня 2024 року. Сума кредиту перераховується Кредитодавцем у сумі 4600 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.8 Договору). У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: якщо сума кредиту за цим Договором не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, то ця сума погашає вимоги Кредитовця: 1. погашення прострочених процентів за користування Кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2. Погашення нарахованих строкових процентів за користування Кредитом; 3. сплата штрафів, передбачених цим Договором; 4. сплата комісії за надання кредиту відповідно до цього Договору (у разі наявності); 5. погашення простроченої заборгованості за сумою Кредиту (якщо прострочення буде мати місце); 6. погашення строкової заборгованості за сумою Кредиту. 17.04.2024 року, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, основні умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 10). Згідно Інформаційної довідки від 06.02.2025 року №173/02 наданої ТОВ «Платежі онлайн» - ТОВ «Платежі онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс «Platon» 17.04.2024 року було проведено успішно транзакцію, зокрема, у сумі 4600 грн. на картку клієнта з маскою [NUMBER] (а.с. 15-16). Згідно листа АТ «УніверсалБанк» №БТ/Е-16333 від 24.10.2025 року, на ім`я [PERSON] . Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Згідно наданої банком виписки по банківській картці № [NUMBER] за період 17.04.2024 року по 22.04.2024 року та вищевказаного листа, 17.04.2024 року на банківську картку № [NUMBER] було зарахування коштів у сумі 4600,00 грн. (а.с. 46-50). 20.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов яких ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до позичальників, в тому числі, за кредитним договором №00-9727344 від 17.04.2024 року, укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] (а.с. 20-23). Таким чином, відповідно до копії витягу з Реєстру Боржників від 20.01.2025 року до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 27670,38 грн., з яких: 5060 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22610,38 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 25-26). Даний факт підтверджується копією Акта приймання-передачі від 20.01.2025 року за Договором факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року (а.с. 24). Відповідно до копій наданих позивачем розрахунків заборгованості за Кредитним Договором №00-9727344 від 17.04.2024 року сума загальної заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 27670,38 грн., сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4600 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 22610,38 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями - 460 грн. (а.с. 17-19, 27). З розрахунку заборгованості за Кредитним Договором №00-9727344 від 17.04.2024 року, сформованого первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» (а.с. 17-19), вбачається, що відповідач [PERSON] здійснював погашення заборгованості за кредитом: 09.05.2024 року - 1174,38 грн., 11.05.2024 року - 102,12 грн., 06.06.2024 року - 2840,50 грн., 05.07.2024 року - 3638,60 грн. Списання відповідних сум коштів також відображено у виписках по картковому рахунку відповідача, котрі ним були надані до суду разом з відзивом на позовну заяву. Представником відповідача надано до суду власний розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним Договором №00-9727344 від 17.04.2024 року відповідно до якого загальна сума законного боргу становить 7720,11 грн. (4600 грн. - тіло + 3120,11 грн. - проценти). Загальна сума сплачена відповідачем становить 7755,60 грн. Переплата становить 35,49 грн. Законне зобов`язання відповідача було повністю припинене виконанням 05.07.2024 року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду за результатами розгляду позову. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 1050, ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком чи фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк чи фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку, фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. У позові ТОВ «ФК «ЕЙС» посилалося на те, що, відповідач [PERSON] 17.04.2024 року підписав з ТОВ «Макс Кредит» в електронному вигляді договір кредитної лінії №00-9727344, згідно якого отримав кредитні кошти в сумі 4600 грн. у безготівковій формі у національній валюті на платіжну банківську картку. Даним договором було визначено строк кредитування та відсотки за користування кредитними коштами. Кредитодавець ТОВ «Макс кредит» на виконання своїх зобов`язань за Договором перерахувало на рахунок відповідача кредитні кошти. Факт отримання даних коштів, як і укладення самого кредитного договору, не заперечується відповідачем. 20.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов яких ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до позичальників, до числа яких було включено відповідача за вищевказаним кредитним договором. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено факт надання первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» споживчого кредиту відповідачу та укладення між позивачем та ТОВ «Макс Кредит» договору факторингу. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Кредитного договору, стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного у пункті 1.3 Договору. Знижена процентна ставка становить 1,11% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього Договору. Знижена процента ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, натомість відповідачу нараховувалися відсотки понад 1% в день (2,47% та 1,11%). Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 17.04.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір кредитної лінії №00-9727344 укладено 17.04.2025 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,47% та зниженої процентної ставки на рівні 1,11% є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] здійснював погашення заборгованості за кредитом: 09.05.2024 року - 1174,38 грн., 11.05.2024 року - 102,12 грн., 06.06.2024 року - 2840,50 грн., 05.07.2024 року - 3638,60 грн., що в загальному становить 7755,60 грн. Під час укладення Кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором було погоджено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця (якщо сума кредиту за цим Договором не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати) у такій черговості: 1. погашення прострочених процентів за користування Кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2. Погашення нарахованих строкових процентів за користування Кредитом; 3. сплата штрафів, передбачених цим Договором; 4. сплата комісії за надання кредиту відповідно до цього Договору (у разі наявності); 5. погашення простроченої заборгованості за сумою Кредиту ( якщо прострочення буде мати місце); 6. погашення строкової заборгованості за сумою Кредиту. Враховуючи, що відповідачу нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося у невірному розмірі, а також факт внесення ним коштів у сумі 7755,60 грн.на погашення кредиту та порядку черговості погашення заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість проведеного відповідачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором та факту повного припинення зобов`язання відповідача за даним Кредитним договором шляхом його повного виконання станом на 05.07.2024 року. Таким чином, в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, суд приходить до наступного висновку. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Однак, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні за змістом спірних правовідносин правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 та у постанові ОП КЦС ВС від 06.11.2023 у справі № 204/224/21. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що п. 1.6. Кредитного договору, передбачено, що за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає 460 грн. Тобто кредидовацем фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Однак, розмір комісії за обслуговування кредитом, який визначено в Кредитному договорі, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Тобто, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які кредитодавцем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Поряд з цим, в розрахунку суми несплачених комісій за користування кредитними коштами, нарахованих відповідно до умов договору про споживчий кредит, загальна сума несплачених комісій становить 460 грн. Отже, вказані умови Кредитного договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що положення п. 1.6 Кредитного договору є нікчемними, тобто недійсними в силу закону, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати по справі слід покласти на позивача На підставі викладеного та

Outcome: dismissed