Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» (далі за текстом КП «Водоканал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Позов обґрунтований тим, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, що надаються КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства в повному обсязі не вносить. Заборгованість відповідачки за послуги, надані позивачем в період з 01.05.2020 до 30.04.2025 складає 26609 грн. 82 коп. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за водопостачання та водовідведення у вищезазначеному розмірі. Ухвалою судді від 06.06.2025 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 04.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач запречує проти позову КП «Водоканал». В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що наданий представником позивача статут КП «Водоканал» нечинний, оскільки на сайті позивача розміщений статут в іншій редакції від 05.06.2024. Також, копія рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.10.1999 №546 втратила чинність, отже відповідач зазначає, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежні докази, які на час подання позову втратили чинність. Крім того, відповідач вважає, що рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.10.1999 № 546 не може регулювати правовідносини між позивачем та відповідачем, оскільки стосується власників квартир, що мешкають в будинках комунальної власності міста Запоріжжя, а будинок [ADDRESS] не є будинком комунальної власності. В будинку [ADDRESS] 22.07.2024 було зареєстровано ОСББ Героїв полку Азов-30», що також свідчить про те, що вказаний будинок не є будинком комунальної власності. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки не містить тарифи, чинні станом на кожен місць, методику розрахунку, не зазначені питомі норми споживання води на 1 особу на добу, з посиланням про затвердження відповідних тарифів та норм споживання на підставі рішень Запорізької міської ради, первинні документи, підтверджуючі всі нарахування та оплати по особовому рахунку відповідача. Довідка про суми стягнення заборгованості не містить деталізації боргу та підписана неуповноваженою особою. До позовної заяви не надано доказів на підтвердження користування відповідачем квартири [ADDRESS] та доказів користування зазначеною квартирою двома особами, як зазначено в розрахунку заборгованості. Відповідачем до відзиву надано платіжну інструкцію про сплату за послуги холодного водопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] у сумі 1555,00 грн. 11.07.2025 від відповідача надійшли доповнення до відзиву, в яких відповідач зазначає, що між позивачем та відповідачем в період виникнення заборгованості не було укладено жодного договору про надання послуг. Крім того, позивачем було порушено строки позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01.05.2020 до 31.05.2022. 04.08.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких представник КП «Водоканал» зазначив, що на час виникнення заборгованості Статут підприємства, копія якого додана до позовної заяви, був чинним. Предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста та деяких районів області питної води; забезпечення водовідведення й очищення господарсько-побутових стоків. Отже, КП «Водоканал» є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в м. Запоріжжі та Запорізькому районі. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, та Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено наявність правовідносин, які виникають між виконавцями комунальних послуг та їх споживачами, у тому числі й мешканцями багатоквартирного будинку. Щодо заперечень відповідача в частині не укладення договору про надання позивачем послуг, представник позивача з посиланням на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначив, що обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житлово-комунальних послуг. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 та Постановою КМУ від 05.07.2019 № 690. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. №690», затверджені типові форми договорів, у тому числі форма типового публічного договору приєднання з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. На виконання вищезазначених вимог закону, 01.03.2022 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування https://zp.gov.ua та на офіційному веб-сайті КП «Водоканал» http://www.vodokanal.zp.ua було розміщено текст публічного договору приєднання. Відповідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору (тобто з 01.04.2022року) на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином з 01.04.2022 року за зазначеною адресою укладено публічний договір. Щодо порядку нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у період з 01 травня 2020 року до 30 квітня 2025 року проводились відповідно до питомих норм споживання питної води, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради із розрахунку на 2 особи (у зв`язку відсутністю приладу обліку холодної води). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузлів комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показників вузлів розподільного обліку. У зв`язку з відсутністю на абонентському обліку КП «Водоканал» встановленого за адресою: [ADDRESS] повіреного, технічно справного розподільного приладу обліку, нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється за показами комерційного приладу обліку та з 01.05.2020, з урахуванням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», нараховується плата за абонентське обслуговування. Поряд з цим, обсяг спожитої холодної води в приміщенні, не оснащеної вузлом (вузлами) обліку холодної води розраховується відповідно до формули 42 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358). Таким чином, при визначенні обсягу спожитої холодної води в приміщенні, не оснащеному вузлом обліку, враховуються показання вузлів розподільного обліку встановлених у інших приміщеннях. Щодо тарифів за якими проводилися щомісячні нарахування представник позивача зазначив, що КП «Водоканал» здійснює нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення на підставі тарифів, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. В судове засідання представник позивача та відповідач не з`явилися. 22.12.2025 представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача. 04.11.2025 відповідач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. З огляду на викладене, суд вирішив справу розглядати за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що місце проживання відповідача зареєстроване у квартирі [ADDRESS] з 01.11.2017 (а.с. 11). Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом. У своїй діяльності з надання послуг водопостачання та водовідведення, підприємство КП «Водоканал» керується Законами України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила), рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради та іншими законодавчими актами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20, ч.ч. 1,2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VIII від 09.11.2017 року, який набрав чинності 10.12.2017), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», яке є обов`язковим для виконання на всій території м. Запоріжжя, визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству «Водоканал». Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №85 затверджені типові форми договорів, у тому числі форма типового публічного договору приєднання з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. На виконання вищезазначених вимог закону, 01.03.2022 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування https://zp.gov.ua та на офіційному веб-сайті КП «Водоканал» http://www.vodokanal.zp.ua було розміщено текст публічного договору приєднання. Відповідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору (тобто з 01.04.2022 року) на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином з 01.04.2022 року за зазначеною адресою укладено публічний договір. Частиною 1 ст. 9 Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно довідки КП «Водоканал» та розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , який відкрито на ім`я відповідача [PERSON] , за період з 01.05.2020 до 30.04.2025 відповідач має заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення загальним у розмірі 26609,82 грн. (а.с.3,4). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборговансті КП «Водоканал» за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що оплата за послуги КП «Водоканал» з травня 2020 року до квітня 2025 року включно, здійснювалася лише частково. Так, за вказаний період було нараховано до сплати 29183,32 грн., а сплачено споживачем лише 2573,50 грн., у зв`язку з чим, заборгованість за період з 01.05.2020 до 30.04.2025 складає 26609,82 грн., з яких 14218,78 грн. - холодне водопостачання, 10292,98 грн. - холодне водовідведення, 948,12 грн. - гаряче водовідведення, 574,97 грн. - абонплата водопостачання, 574,97 грн. - абонплата водовідведення. Відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що за адресою надання послуг зареєстровані дві особи, при цьому, всупереч вимогам ст. ст. 76, 81 ЦПК України, на підтвердження вказаних обставин відповідач не надала суду доказів того, що зазначена квартира належить відповідачу на праві спільної власності з іншою особою, з клопотанням про витребування доказів також не звертались. Розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідач не спростувала, доказів того, що у спірний період відповідач не користувалася послугами КП «Водоканал» не надала. Не надала відповідач й доказів належного виконання зобов`язання з оплати водопостачання та водовідведення у спірний період. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Споживач житлово-комунальної послуги зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому і перебіг позовної давності відраховується щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст.260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Частиною 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позовні вимоги КП «Водоканал» стосуються заборгованості, що утворилася у період 01.05.2020 до 30.04.2025. Водночас, із вказаними вимогами КП «Водоканал» звернувся до суду 02.06.2025. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у листопаді 2020 року відповідачем здійснено оплату в сумі 342,92 грн., у лютому 2021 року 405,55 грн., у лютому 2022 року 476,74 грн., у липні 2022 року 554,29 грн., у вересні 2022 року 494,00 грн. та у грудні 2023 року 300,00 грн., що, на переконання суду, свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період (з травня 2020 року до грудня 2023 року). Отже, перебіг позовної давності за щомісячними платежами за період з травня 2020 року по грудень 2023 року перервався в момент здійснення відповідачем вищезазначених платежів. Доказів того, що зазначені платежі були здійснені в рахунок оплати заборгованості за інші конкретно визначені періоди надання позивачем послуг, або в якості авансу за майбутні періоди (наприклад, банківських квитанції, виписок по банківському рахунку, у яких зазначено періоду надання позивачем послуг, за який проводиться оплата) відповідачем суду не надано, із клопотаннями про витребування зазначених доказів відповідач до суду не зверталася. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дія карантину, встановленого зазначеною Постановою, неодноразово продовжувалась. Востаннє дію карантину було продовжено до 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 № 383. Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначений закон набрав чинності 17.03.2022. Отже, до вимог КП «Водоканал», строк позовної давності за якими не сплив на момент початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Отже, позивач звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved