Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 55997,68 грн., понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначена у позові заборгованість утворилась в результаті неналежного виконання відповідачем боргових зобов`язань, що виникли внаслідок укладення ним договору № 4205387 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.12.2023 року з ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" право вимоги за яким на підставі договору факторингу відійшло позивачу. 20.05.2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області. 22.09.2025 року суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Пацко О.О. постановила ухвалу про передачу справи за підсудністю до Лугинського районного суду Житомирської області. 13.10.2025 року в результаті автоматизованого розподілу справа була передана до провадження судді Свинченко Г.Д. Ухвалою від 15.10.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до судового розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав заяву в якій просить задоволити позовні вимоги, розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України порядку, шляхом направлення судового повідомлення на останню відому адресу його реєстрації, що підтверджується поштовими конвертами. Також відповідач повідомлявся про судове засідання шляхом публікації оголошення на сайті суду. Жодних заперечень, клопотань та відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч.8 ст.178 ЦПК України. На підставі ст. 280 - 282 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. 09.12.2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено договір № 4205387 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до даного договору товариство зобов`язується надати клієнту кредит в сумі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти товариству відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк кредиту - 360 днів, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 65600,00 грн. (п. 1.2, 1.3, 1.6 договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 договору). Сторони домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів (п. 4.1 договору). Згідно п. 5.1.3. товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Відповідно до п.9.7.1. договору, він укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Відповідно до п. 9.9. договору, підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та розміщена на веб-сайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування"; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Лінеура Україна", розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Також інформація про умови кредитування була роз`яснена відповідачу в паспорті споживчого кредиту, який він також підписав 09.12.2023 року. 09.12.2023 року кошти в сумі 8000,00 грн. були перераховані на картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" №20241003-99 від 03.10.2024 року, листом АТ "СЕНС БАНК" № 14824-БТ-32.3/2025 від 28.10.2025 року. 23.09.2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" укладено договір факторингу № 23/09/2024 у відповідності до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передає (відступає) право вимоги ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року, ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4205387. Відповідно до розрахунків ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" заборгованість за кредитним договором № 4205387 склала 44797,68 грн. Про відступлення права вимоги за кредитним договорам ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" було повідомлено через розміщення відповідної інформації в їх особистих кабінетах та направлено відповідні SMS-повідомлення, що підтверджується листом від 24.09.2024 року. Станом на день відступлення права вимоги строк дії договору № 4205387 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.12.2023 року не закінчився, тому позивач продовжив нарахування відсотків за користування кредитом в період з 24.09.2024 року по 02.12.2024 року в сумі 11200,00 грн. Тобто, станом на 13.05.2025 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором в сумі 55997,68 грн. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що [PERSON] не виконав в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договорів порушило права нового кредитора, яким є ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованості за договором №4205387 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.12.2023 року в сумі 55997,68 грн., оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано: заявку № 4105387 від 24.02.2025 року, рахунок на оплату № 4205387-24/03-2025 від 24.03.2025 року, акт № 4205387 від 24.03.2025 року, договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 року по справі №275/150/22 зазначив, що суд,

Outcome: approved