Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить: - визнати за нею право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на: нежитлове приміщення будівлі магазину А-1 загальною площею 172,6 квадратних метри (1-1 коридор площею 2,4 кв.м., 1-2 торгівельний зал площею 145,5 кв.м., І-3 склад 15,7 кв.м., 1-4 склад 9,0 кв.м.), адреса розташування: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] була дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . За життя [PERSON] правом на залишення заповіту на підставі ст. 1234 ЦК України не скористався, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач та їх діти: [PERSON] та [PERSON] . 22 вересня 2023 року [PERSON] до нотаріальної контори подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка. 22 вересня 2023 року приватним нотаріусом Михайленко О. Покровського районного нотаріального округу заведено спадкову справу за зверненням [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 71286246. Спадкоємці [PERSON] , [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Спадщина, що відкрита після смерті [PERSON] складається, зокрема, з об`єкту нерухомого майна, а саме магазину, розташований за адресою: [ADDRESS] Вважає, що документом, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний об`єкт нерухомого, є договір купівлі-продажу, укладений 24.12.2008 року, за яким Комунальним підприємством «Управління міського господарства» оплатно відчужено і передано у власність [PERSON] об`єкт малої приватизації нежитлове приміщення магазину (шлакоблочна будівля) загальною площею 172,6 кв.м. 27 лютого 2024 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний об`єкт нерухомості. Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області від 27.02.2024 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На обґрунтування відмови нотаріус послалась на відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на об`єкт нерухомості. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звичайному нотаріальному порядку, вона звернулась до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] , про дату, час проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ст.ст.128,130 ЦПК України, від представника позивача, адвоката Назаренко А.С, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, надано заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримано. Відповідачами, КП «Управління міського господарства» та Покровською міською радою Донецької області, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України, не подано, заяв, клдопотань до суду не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви, просили здійснювати розгляд за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданої заяви про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] (а.с.11-12) [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу а.с.13). За умовами договору купівлі-продажу від 24.12.2008 р. укладеного між КП «Управління міського господарства» та [PERSON] , право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, державної реєстрації цього договору в «Бюро технічної інвентаризації» та повної сплати ціни продажу, яка згідно до умов договору складає 55513,26 грн. (копія договору - а.с.20-24) [PERSON] помер [INFO] (підтверджується копією свідоцтва про смерть - а.с.14). 22 вересня 2023 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка до нотаріальної контори. 22 вересня 2023 року приватним нотаріусом Михайленко О. Покровського районного нотаріального округу заведено спадкову справу за зверненням [PERSON] після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 71286246 (підтверджено копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі - а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було видано свідоцтво на спадщину, яка складається з вкладів в АТ «Сенс Банк» та залишку на рахунку (а.с.16). Спадщина, що відкрита після смерті [PERSON] складається, в тому числі і з об`єкту нерухомого майна, а саме магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 27 лютого 2024 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний об`єкт нерухомості. Для вчинення нотаріальної дії нотаріусу надано наступні документи: - договір купівлі-продажу, посвідчений 24.12.2008 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., р/р № [NUMBER] , зареєстрований 09.01.2009 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації, р/р 1251; - технічний паспорт на нежитлове приміщення реєстраційний номер № ТІ01:1882-3590-2438-7553 від 07.11.2023 року. Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області від 27.02.2024 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На обґрунтування відмови нотаріус послалась на відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на об`єкт нерухомості (а.с.17). При цьому нотаріус зазначила, що за умовами договору купівлі-продажу встановлюється, що право власності на об`єкт набувається після оплати покупцем повної його вартості в сумі 55513,26 гривень на рахунок Продавця (Комунальне підприємство «Управління міського господарства»). Відмовляючи у видачі свідоцтва, нотаріус послалась на відсутність відомостей про повну сплату суми договору, про що вона вказала: «Відповідно до листа Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 01-26-6953 від 27.12.2023 року (у відповідь на запит нотаріуса) на підприємстві «Управління міського господарства» відсутні підтверджуючі документи стосовно сплати повної вартості за об`єкт приватизації та акт прийому-передачі об`єкта приватизації». Також нотаріусом було роз`яснено, що відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21495421, виданого 09.01.2009 року Красноармійським бюро технічної Інвентаризації - за [PERSON] зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, тип об`єкта магазин, адреса: [ADDRESS] , форма власності приватна, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу ВМВ № 439294 від 24.12.2008р., виданий приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області, реєстр 10902. Відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію» № 2171-ХІІ від 06.03.1992 р. (чинний станом на 24.12.2008р.): - право володіння, користування і розпорядження об`єктом приватизації переходить до покупця після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації. Після ознайомлення з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2024 року [PERSON] було вжито самостійні заходи для збирання (отримання) додаткових матеріалів на підтвердження виконання договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 24.12.2008 року та переходу речових прав (володіння, користування, розпорядження) на магазин у власність [PERSON] . Зокрема, було надано Додаток № 3 до рішення Красноармійської міської ради № 5/27-6 від 30.07.2008 р. (а.с.68), в якому визначено, що: - перевірка договору купівлі-продажу здійснюється протягом 5 років з дня купівлі; - закінчення ремонту протягом 3 місяців. Також позивачкою нотаріусу було надано Лист КП «Управління міського господарства» № 697 від 09.06.2008р., адресованого депутатській комісії з питань бюджету та фінансів, цін, питань приватизації щодо вирішення питання про включення в перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2008 році, нежитлового приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] згідно заяви приватного підприємця [PERSON] , і при цьому додатково зазначено, що орендарем [PERSON] виконаний ремонт з дозволу орендодавця на суму 44436,00 грн. без ПДВ, кінцева балансова вартість приміщення складає 45395 грн.(а.с.37) Додатково позивачкою було інформовано нотаріуса, що КП «Управління міського господарства» витребувано в Акціонерному товаристві «Сенс Банк» виписки по рахунку [NUMBER] в ДОФ АКБ УСБ м. Покровськ за період з грудня 2008 року по березень 2009 року (а.с.77) Випискою ДОФ ПАТ «Укрсоцбанк» по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.12.2008р. по 31.03.2009р. підтверджено внесення [PERSON] плати за об`єкт приватизації (магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] ): - 13.01.2009 р. - 5800 грн., ПДВ 513,93 грн. (призначення: за підготовку приватизації майна, договір від 24.12.2008р.); - 21.01.2009р. - 30000,00 грн., ПДВ 5000,00 грн. (призначення: за маг. дог. № 432294 від 24.12.2008р.); - 03.02.2009р. - 4200 грн., ПДВ 700,00 грн. (призначення: за об`єкт приватизації по договору № 439294 від 24.12.2008р. - 19.02.2009р. 14000,00 грн., ПДВ 178,33 грн. (призначення: за об`єкт приватизації по договору № 439294 від 24.12.2008р.) (а.с.78-82) Однак, нотаріус переглянути свою постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування в силу положень Закону «Про нотаріат» не мала права, що й стало мотивом звернення позивачки до суду. Суд враховує, що на підставі договору оренди цього приміщення від 02.01.2007 р. № 59 (а.с 44-45) укладеному між [PERSON] та КП «Красноармійський центр єдиного замовника», яке діяло від імені Красноармійської міської ради, і на підставі заяви [PERSON] від 13.04.2008 р. (а.с.46), останній просив надати йому згоду на виконання капітального ремонту приміщення. Листом КП «Управлінння міського господарства» Красноармійської міської ради від 09.06.2008 р. № 697 (а.с. 37) в бюджетну комісію цей факт підтверджується і вказується, що орендарем виконаний капітальний ремонт з дозволу орендодавця на суму 44436,0 грн. Суд також приймає до уваги, що 09.01.2009 р. Красноармійським БТІ [PERSON] надано Витяг з Реєстру прав власності на спірне нерухоме майно (а.с.25). На час видачі цього документа така форма реєстрації права власності на нерухоме майно була єдиною і законною. Тому суд вважає, що ця обставина свідчить про відсутність будь-яких неправомірних дій [PERSON] для реєстрації за ним права власності. У постанові Європейського суду з прав людини від 6 грудня 2011 р. у справі "Гладишева проти Росії" [Gladysheva v. Russia] (скарга N 7097/10) ЄСПЛ підкреслив, що ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має нести держава, і помилки не повинні усуватись за рахунок зацікавленої особи. Також слід враховувати рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. В сенсі пункту 71 наведеного рішення сказано, що потреба державного органу виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Що стосується Листа КП «Управлінння міського господарства» Красноармійської міської ради від 09.06.2008 р. № 697 (а.с. 37) про те, що орендарем виконаний капітальний ремонт з дозволу орендодавця на суму 44436,0 грн., то суд виходить з такого: Стаття 778 Цивільного кодексу наголошує: 1. Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. 2. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. 3. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі. Стаття 601 ЦКУ встановлює, що: 1. Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. 2. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Таким чином, першим зобов`язання виникло у орендодавця із обов`язку відшкодувати понесені орендарем витрати на поліпшення майна орендодавця за його згодою. Зобов`язання орендаря виникло внаслідок укладення договору купівлі-продажу майна в результаті приватизації. Стаття 538 ЦКУ визначає «Зустрічне виконання зобов`язання» як виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Тобто, у цій нормі йдеться про взаємні зобов`язання, які витікають з одного договору. Але цивільне право України джерелом права також визнає «аналогію закону». У цьому зв`язку необхідно послатися на постанову від 05.02.2020 р. у справі № 759/20387/18 (провадження № 61-19816св19), в який Верховний Суд сформулював такий правовий принцип: «При розгляді вказаної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи, застосування загальних засад цивільного права - принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Саме принцип справедливості у даному випадку означає, що власник нерухомого майна отримав значне поліпшення свого майна за рахунок орендаря і не здійснив йому відповідну компенсацію. Розцінюючи посилання органів місцевого самоврядування про відсутність у КП «Управління міського господарства» відомостей про повний розрахунок за об`єкт приватизації, суд критично відноситься до такого твердження, оскільки документи взаєморозрахунків між суб`єктами господарювання є первинними документами, які містять відомості про господарські операції підприємства, установи, організації та підтверджує факт їх здійснення. Вимоги до таких документів регулює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.95 р., а також Закон №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р Строки зберігання бухгалтерських документів в органах місцевого самоврядування залежать від типу документа, але основні правила передбачають 5 років для первинних документів та регістрів бухобліку, а документи, пов`язані з податками та обов`язковими платежами, зберігаються 3 роки (за ПКУ), хоча можуть бути винятки до 7 років для податкових перевірок за статтями 39/39-2 ПКУ. Важливі також строки зберігання зарплатних карток (75 років). Саме закінчення строку зберігання цих документі ставить під сумнів достовірність інформації про відсутність відомостей, враховуючи, що договір купівлі-продажу було укладено у 2008 році. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні вимог позивача про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування судових витрат не заявлено. На підставі ст. ст. 316 317, 321, 328, 334, 392 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved