Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, запис про обтяження №10787314 від 13.08.2015 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме зі всього нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47963648 від 12.08.2015, виданої Крюківським ВДВС Кременчуцького МУЮ, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №10787314 від 13.08.2015. Вимоги позову мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належав його матері [PERSON] на праві власності. Померлий [PERSON] на підставі частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину як такий, що проживав зі своєю матір`ю на момент її смерті на час відкриття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину. Протягом строку, передбаченого статтею 1270 Цивільного кодексу України, [PERSON] не заявляв про відмову від прийняття спадщини, однак права власності на вказаний будинок не оформив. У передбачений законом шестимісячний термін позивач звернулась до нотаріуса Другої Кременчуцької нотаріальної контори Горбенко Л.В. для оформлення спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , внаслідок чого була відкрита спадкова справа №149/2022. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого 13.08.2015 обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 10787314. Арешт зареєстрований на підставі постанови про арешт боржника, виданої Крюківським ВДВС Кременчуцького МУЮ від 12.08.2015 за номером 47963648. При зверненні позивача до відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту позивачу було повідомлено про знищення виконавчого провадження а також те, що підстав для зняття арешту на підставі пункту 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на той час) не передбачено. Позивач [PERSON] зазначає, що арешт всього нерухомого майна, яким володів [PERSON] , порушує її майнове право як спадкоємця за законом, оскільки вона не може вступити у спадщину та вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном. Позивач вказує, що на теперішній час відсутні будь які підстави вважати, що збереження арешту нерухомого майна є доцільним та пропорційним тій меті, для якої накладався арешт, а відтак наявні підстави для скасування арешту, у зв`язку із чим позивач і вимушена звернутись до суду. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, за змістом якої просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача. Також представник відповідача вказав на відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк». Представник третьої особи, Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без участі представника відділу державної виконавчої служби та вказав, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі письмових матеріалів справи. Суд, приймаючи до уваги думку учасників справи, викладену в їхніх письмових заявах, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.06.2022 Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23.11.1993 Крюківським районним відділом ЗАГС міста Кременчука; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.06.2017 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] . Вказаний будинок [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] , який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27.06.2008 державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 2-871, та Договору купівлі продажу від 28.10.1977, посвідченого нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., та зареєстрованого в реєстрі за номером 2030. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Горбенко Л.В. з метою оформлення спадкових прав та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою від 04.03.2025 з підстав накладення арешту на все майно спадкодавця. Згідно змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером інформаційної довідки 388783898 від 30.07.2024, 13.08.2015 до Державного реєстру речових прав було внесено запис №10787314 про обтяження у виді арешту нерухомого майна [PERSON] , підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47963648 від 12.08.2015, видавник Крюківський ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Задесенець В.В. Згідно наявних письмових матеріалів справи, виконавче провадження №47963648 було відкрито на підставі виконавчого листа №537/840/15- ц від 16.06.2015. 16.11.2015 виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю у боржника [PERSON] майна. Позивач [PERSON] звернулась до Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Повідомленням Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих.№110432 від 24.10.2024 позивачу було відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження №47963648 з примусового виконання виконавчого листа №537/840/15-ц, виданого 16.06.2015 Крюківським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 12 646 грн. 20 коп., підстав для зняття арешту з майна по завершенню виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на той час, не передбачено. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України, (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу (ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст. 1258, 1261-1255 ЦК України. В силу положень ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частини 1 статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, позивач набув права на спадщину померлого батька [PERSON] . Звертаючись з позовом, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги про зняття арешту з нерухомого майна, належного спадкодавцю [PERSON] , який накладений державним виконавцем під час здійснення виконавчих проваджень, тим, що такий арешт перешкоджає їй в оформленні спадкових прав. Відповідно до частин 1, 6 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час накладення арешту) у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві. В силу частини 5 статті 47 цього Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Матеріали справи не містять інформації щодо повторного пред`явлення відповідачем по справі виконавчого документу на виконання. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.1281 ЦК України у редакції, чинній на час відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача з вимогою до спадкоємця в порядку та у строки, визначені зазначеною вище нормою Закону. Окрім того, за змістом поданої 20.11.2025 представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» заяви підтверджено факт відсутності заборгованості [PERSON] перед банком. Підставою подання позову у справі є спричинення порушення складових права власності, визначених ч.1 ст.317 ЦК України, - права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно з положеннями ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі 755/6302/19 (провадження № 61-11244св20). Судом встановлено, що позивач не є стороною виконавчого провадження, тому її право підлягає захисту в порядку позовного провадження, шляхом подання позову. Оскільки відсутні підстави для залишення арешту, накладеного на спадкове майно, вимог до спадкоємців відповідачем не пред`явлено, приймаючи до уваги підтвердження представником відповідача факту відсутності заборгованості спадкодавця перед банком, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] у порядку частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved