Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст заяви 27.11.2025 від представника позивачки - адвоката Демченка К.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якої зазначено, що у позовній заяві та в судовому засіданні до закінчення судових дебатів було заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі. Додатковою угодою № 1 від 14.08.2025 до договору про правничу допомогу № 14 від 10.06.2025 сторони узгодили фіксований розмір витрат на правничу допомогу, який становить 15 000грн. (копія угоди додається). Кошти внесені позивачкою 17.08.2025, що підтверджується наданою адвокатом платіжною інструкцією №@2PL455709. Після отримання в системі «Електронний суд» 25.11.2025 рішення суду між адвокатом Алпенідзе К.Т. та позивачкою складений акт прийому-передачі від 26.11.2025, в якому адвокатом вказаний детальний опис робіт, які були вчиненні нею під час розгляду цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу був зменшений в порівнянні із попереднім орієнтовним розміром, що вказаний в позовній заяві, оскільки адвокат Алпенідзе К.Т. не приймала участь в судових засіданнях. Враховуючи вищевикладене, просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з Державного бюджету України на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000грн. Заяви учасників процесу. Відповідач подав 02.12.2025 заперечення на заяву, у якій вказав, що у долучених стороною доказах наявний акт прийому-передачі виконаних робіт від 26.11.2025 складений між адвокатом Алпенідзе К.Т. та [PERSON]. з детальним розрахунком, де складання позовної заяви оцінюється в 10000 грн, складання відповіді на відзив 4000 грн та складання додаткових пояснень 1 000 грн. У матеріалах справи від представника позивача Алпенідзе К.Т. подано лише позовну заяву, а інші процесуальні документи подано іншим адвокатом Демченко Костянтином Вікторовичем. У постанові Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17 зазначено, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування. Верховний Суд у постанові від 07.05.2020 (справа №320/3271/19) зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Так, постановою ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 3 огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 01.10.2018 у справі №569/17904/17 та постанові від 07.04.2020 у справі №816/364/16, на підтвердження наданої правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Вартість за підготовку позовної заяви в розмірі 10000 грн, є завищеною та такою, що не відповідає критерію розумності. Просив відмовити у задоволенні заяви. Фактичні обставини надання правничої допомоги, встановлені судом. Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 21.11.2025 позовні вимоги [PERSON] до Держави Україна в особі Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди задоволені. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] в рахунок компенсації моральної шкоди 1000000,00 грн, в рахунок відшкодування суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальних провадженнях 230000,00 грн. У позові та під час розгляду справи до закінчення судових дебатів заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу. Між [PERSON] та адвокатом Алпенідзе К.Т. укладено договір про правничу допомогу № 14 від 10.06.2025, у якому сторони узгодили фіксований розмір витрат на правничу допомогу 15 000грн. Додатковою угодою № 1 від 14.08.2025 до договору сторони узгодили фіксований розмір витрат на правничу допомогу 15 000грн. ( Кошти сплачені позивачкою 17.08.2025, що підтверджено платіжною інструкцією №@2PL455709. Між позивачкою [PERSON] і адвокатом Алпенідзе К.Т. складений акт прийому-передачі від 26.11.2025, в якому адвокатом вказаний детальний опис робіт, які вчиненні нею під час розгляду цивільної справи, а саме: складання позовної заяви, 10000 грн, складання відповіді на відзив 4000 грн, складання додаткових пояснень 1000 грн. Представника позивача Алпенідзе К.Т. подана позовна заява. Відповідь на відзив, заперечення, подані адвокатом Демченко К.В. 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом не вирішено питання про судові витрати на правничу допомогу, а тому їх розподіл здійснюється шляхом ухвалення додаткового рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону). Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Суд погоджується із доводами відповідача із посиланням на постанову Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17 про те, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування. Судом встановлено, що згідно із актом прийому-передачі від 26.11.2025 за складання позовної заяви представником позивачки - адвокатом Алпенідзе К.Т. визначено 10000 грн. Відповідь на відзив, заперечення, подані іншим адвокатом. Тому, суд вважає за можливе стягнути із відповідача 10000 грн. Суд виходить із того, що ці витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позовну заяву), враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial