Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У жовтні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі- ТОВ «Бізнес Позика») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ТОВ «Бізнес Позика» вказує, що 10 січня 2021 року сторони уклали в електронній формі договір №203449-КС-001 про надання кредиту (далі - кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] кредит у розмірі 17000 грн строком на 16 тижнів за фіксованою процентною ставкою за кожен день користування кредитом. 16 березня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит в сумі 12000 грн. У свою чергу, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. [PERSON] частково здійснив оплату за кредитним договором №203449-КС-001, на суму 20934,21 грн, чим погодився з умовами договору, однак станом на 31 липня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 42249,12 грн, з яких: 21546,88 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 20702,24 грн сума прострочених платежів по процентах. За таких обставин ТОВ «Бізнес Позика» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 42249,12 грн, заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір №203449-КС-001, за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу споживчий кредиту розмірі 17000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а той зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених цим договором і Правилами надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (пунктом 1 кредитного договору). Сторони узгодили строк кредиту: 16 тижнів; стандартну процентну ставку за кредитом: в день 0,92385684, фіксована; комісію за надання кредиту: 850 грн; строк дії договору: до 02 травня 2021 року; орієнтовну загальну вартість кредиту: 29760 грн; реальну річну процентну ставку за кредитом: 369,78337245. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором G2083). Відповідно до п.1 Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17000 грн строком на 16 тижнів - до 02 травня 2021 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,92385684% в день (фіксована ставка), сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 850 грн (п.1 договору). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав сплатити 02 травня 2021 року, загальний розмір платежів, які мав сплатити позичальник по кредитному договору складав 29760 грн, в т.ч.: проценти за користування кредитом 11910 грн, кредит 17000 грн, комісія за надання кредиту 850 грн. 10 січня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало кредитні кошти в сумі 17000 грн на банківську карту АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , що підтверджується повідомленням-підтвердженням «Pay» про перерахування коштів згідно договору №203449-КС-001 від 10 січня 2021 року. 16 березня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №203449-КС-001 від 10 січня 2021 року №2, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит в сумі 12000 грн, сума неповернутого кредиту 20934,21 грн, сума несплачених відсотків 11080,18 грн, після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого кредиту складає 23080,18 грн, орієнтована загальна вартість кредиту 41206,68 грн, строк кредиту продовжено на 65 днів, до 06 липня 2021 року. Того ж дня ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало кредитні кошти в сумі 12000 грн на банківську карту АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , що підтверджується повідомленням-підтвердженням «Pay» про перерахування коштів згідно договору №203449-КС-001 від 10 січня 2021 року. Станом на 31 липня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором склала 42249,12 грн, з яких: 21546,88 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 20702,24 грн сума прострочених платежів по процентах. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] електронного договору та додаткової угоди до нього від 16 березня 2021 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що укладення кредитного договору №203449-КС-001 від 10 січня 2021 року відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та останньому перераховано суму кредитів в розмірі 17000 грн, 12000 грн, а всього на загальну суму 29000 грн, а [PERSON] зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором та з урахуванням сплачених відповідачем коштів на виконання умов договору, станом на 31 липня 2025 року сума кредиту становила 42249,12 грн. Факт отримання кредитних коштів на загальну суму 29000 грн відповідачем не оспорюється. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 20934,21 грн. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними в повному обсязі. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість. Підписуючи вказаний договір та додаткову угоду на нього, [PERSON] погодився з його умовами, в тому числі із розміром відсотків за користування кредитними коштами. На момент укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач не звертався до ТОВ «Бізнес Позика» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору. Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Відповідачем не надано доказів на його спростування, а тому у відповідності до Постанови Верховного Суду від 11.07.2018 р. по справі №753/7883/15 доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Вимоги про стягнення неустойки, штрафу чи пені за невиконання умов договору позивачем не заявлялось, а відсотки за користування кредитом за своєю правовою природою є платою кредитору за користування коштами, а не мірою відповідальності за невиконання зобов`язання. Отже, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 42249,12 грн, з яких: 21546,88 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 20702,24 грн сума прострочених платежів по процентах. Указану заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено у повному обсязі, тому сплачений ним судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved