Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на їх неповнолітніх дітей з підстав ненадання в добровільному порядку відповідачем коштів для утримання їх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою від 22.05.2025р. № 696. З відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2010 року. Відповідач з ними не проживає, лише час від часу відвідує дітей, коштів на утримання дітей не дає, вихованням дітей не займається. Відповідач є особою працездатного віку, працює на заводі вікон « Стеко », отримує заробітну плату. Його заробітна плата становить орієнтовно 18 000,00 гривень в місяць. Позивачка зазначає, що вона з дітьми проживає в будинку її батьків та разом з її батьками утримує матеріально дітей. На її переконання достатнім буде розмір аліментів на одну дитину у сумі 4000,00 грн. Позивачка вказує, що їй надзвичайно важко забезпечувати належний рівень життя дітям за рахунок тих коштів, які вона отримує, а тому вона вважає, що батько дітей, тобто відповідач у справі, який є особою молодого віку, здоровим та працездатним, не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, може і повинен сплачувати аліменти в сумі по 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 22.09.2025 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку. Окрім того від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Туринківській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 17, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр. 9). З матеріалів справи встановлено, що у сторін в шлюбі народилося троє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (арк.спр.6-8). Із довідки виданої Жовківською міською радою Львівського району Львівської області 22.05.2025 року №702 та відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.10-11). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей не виконує, утримувати дітей не допомагає, тому, суд приходить до висновку, що з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; стан здоров`я та матеріальне становище матері дітей - позивачки в справі; стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини - відповідача у справі і платника аліментів, який є працездатним, є особою молодого віку, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на дітей в розмірі по 4000,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд враховує обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На час ухвалення рішення у справі розмір мінімальної заробітної плати становить 8000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум дітей від 6 до 18 років - 3 196 грн. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак, не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній нею сумі. Позивач не надала суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей у визначеному нею розмірі. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, які вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є обґрунтовані підстави для частково задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial