Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

25.03.2025 року до суду надійшов позов Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та послуги з управління багатоквартирним будинком. В обґрунтування поданого позову представник позивача вказує, що [PERSON] , відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є власницею квартири [ADDRESS] . КП «Славутське ЖКО» обслуговує зазначений будинок, а саме: надає послуги з управління багатоквартирним будинком та постачання теплової енергії. Відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, в результаті чого станом на 28.02.2025 року утворилась заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 8270,19 грн., за послуги з теплопостачання - 45387,57 грн. За таких обставин представник КП «Славутське ЖКО» звернулася до суду та просить стягнути з відповідачки заборгованість зі сплати комунальних послуг та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 25.03.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 05.05.2025 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини справи. Відповідачка [PERSON] та її представник позову не визнали, зазначивши, що в квартирі відсутнє опалення та всі комунікації, до того ж співвласником квартири є її колишній чоловік, який має сплачувати також комунальні послуги, а заборгованість за послуги з теплопостачання та з управління багатоквартирним будинком має бути покладена на обох співвласників. Крім того, просили застосувати 3 річний строк позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 13 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Вказаному праву споживача кореспондує обов`язок виконавця послуг щодо забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону. Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону, згідно ст. 10 вказаного Закону. За нормами Закону споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 25.01.2007 р № 46, прийнятого на виконання вимог ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем надання житлово-комунальних послуг мешканцям м. Славута визначено комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об`єднання». Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради від 26.07.2018 року № 266, комунальне підприємство «Славутське ЖКО» призначене управителем багатоквартирних будинків по місту Славута Хмельницької області. Отже, організацією, яка надає послуги з утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] , є Комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об`єднання». [PERSON] , відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є власницею квартири [ADDRESS] . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2013 року встановлено розмір ідеальних часток у майні, що є спільною сумісною власністю, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальної частки квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 ідеальної частки квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] є [PERSON] . З відповіді КП "Славутське ЖКО" від 20.08.2018 року, адресованій [PERSON] слідує, що дозвіл на відключення від мережі теплопостачання: за адресою [ADDRESS] для [PERSON] не надавався. При проведенні ремонту квартири були встановлені радіатори опалення, які не відповідають технічним умовам для багатоквартирних будинків та не розраховані на тиск у 4-5 атмосфер. В результаті експлуатації батареї не витримали тиск та були відключені.Розводка (стояки), які йдуть через дану квартиру працюють в опалювальний період, квартира обігрівається трубороводами центрального опалення. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. За даними договору № 108-УБ-08/2019 від 01.08.2019, між КП «Славутське ЖКО» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] укладено зазначений вище договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до п. 6 яких передбачено, що кожен із Співвласників зобов`язаний оплачувати Управителеві надані Послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку є своєчасна сплата спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, станом на 28.02.2025 в результаті несплати комунальних послуг за відповідачем [PERSON] (особовий рахунок - [NUMBER] ) утворився борг: за послуги з управління багатоквартирним будинком - 8270,19 грн. Окрім того, п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації та фактично отримувати теплову енергію, а відповідно до ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, із подальшими змінами, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до пунктів 25, 26 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише в будинку в цілому. Для вирішення даного питання представник споживачів будинку повинен звернутися з відповідною заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади для розгляду питання відключення споживачів від мережі. Комісія після вивчення наданих документів приймає рішення, яке оформлюється протоколом: при позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту автономного (індивідуального) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Такий проект розроблює проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником, з подальшим узгодженням проекту з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Відповідно до правової позиції стосовно змісту п.п. 25, 26 Правил, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі № 6-1706 цс 15: самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчать про виконання послуг позивачем, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Станом на 28.02.2025 в результаті несплати комунальних послуг за відповідачкою (особовий рахунок № [NUMBER] ) утворився борг за послуги з теплопостачання у сумі 45 387,57 грн. З доказів наданих представником позивача слідує, що заборгованість зі сплати комунальних послуг у іншого співвласника - [PERSON] станом на 30.11.2025 року становить 109,03 грн. за послуги з управління багатоквартирним будинком та 943,99 грн. за послуги з теплопостачання, вказана сума заборгованості не входить до суми заборгованості [PERSON] , оскільки особові рахунки були розділені на підставі рішення суду. Отже, наявна заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком та з теплопостачання підлягає стягненню з відповідачки як споживача наданих позивачем послуг. Посилання відповідачки та її представника на відключення опалення в квартирі не заслуговує на увагу, оскільки дозволу на відключення в квартирі центрального опалення відповідачка [PERSON] не отримувала, про що свідчить також нарахування оплати за послуги з теплоплостачання іншому співвласнику [PERSON] , який їх своєчасно оплачує. Крім того, не заслуговує на увагу заперечення відповідачки, щодо включення до заборговності з оплати комунальних послуг заборгованості іншого співвідповідача, що спростовується розрахунком заборгованості [PERSON] по спірній квартирі, наданим представником позивача за клопотанням відповідачки та її представника. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як передбачено ст. 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Разом із тим, відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Окремо варто звернути увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого був неодноразово продовжений. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 року дію карантину продовжено до 30.04.2023 року. Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків позовної давності, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України. Під час розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом 25.03.2025 року, заборгованість за послуги з теплопостачання та послуги з управління багатоквартирним будинком не стягувалася з початку надання відповідачці цих послуг, а тому заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 4393,20 грн. та заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 725,81 грн. є простроченою, оскільки з часу звернення до суду і до 25.03.2025 року, відповідачкою [PERSON] не здійснювалася оплата послуг з теплопостачання та з управління багатоквартирним будинком. З цих підстав до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 40994,37 грн. та заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 7544,37 грн. З цих підстав суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 2739,43 грн.

Outcome: partial