Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» заповнив заявку на укладення кредитного договору № 15.12.2024-100000561 (кредитної лінії) від 15 грудня 2024 року, ознайомився з його умовами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів. У відповідності до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 15 грудня 2024 року перераховані кошти у сумі 10000 грн. на картковий рахунок відповідача, який зазначений в зявці та акцептуванні договору кредиту № 15.12.2024-100000561. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини неналежного виконання умов договору, у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 24100 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 8400 грн.; заборгованості за комісією з обслуговування 700 грн.; заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5000 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. 15 грудня 2024 року сторони в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» дійшли згоди про укладення кредитного договору № 15.12.2024-100000561 (кредитної лінії). До укладення договору, відповідач ознайомився з його умовами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів. Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що визначено ч. 1 ст. 638 ЦК України. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Таким чином, 15 грудня 2024 року між сторонами був укладений кредитний договір. У відповідності до умов договору, ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит на суму 10000 грн., строком на 147 днів, кінцевою датою повернення (виплати) кредиту 10 травня 2025 року. Крім того, за умовами договору сторони досягли домовленості щодо: денної процентної ставки 1 % (п. 12 заявки до кредитного договору); процентної ставки «Стандарт» 1% за день користування кредитом та «Економ» 0,5 % за день користування кредитом (п.п. 6, 7 заявки до кредитного договору); комісії у розмірі 700 грн. (п. 8 заявки до кредитного договору); неустойки 150 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання (п. 17 заявки до кредитного договору). У відповідності до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 15 грудня 2024 року перераховані кошти у сумі 10000 грн. на картковий рахунок відповідача, який зазначений в зявці та акцептуванні договору кредиту № 15.12.2024-100000561. Так, позивач на виконання умов договору та відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, надав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] . Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 24100 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 8400 грн.; заборгованості за комісією з обслуговування 700 грн.; заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5000 грн. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, що передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Надання позивачем кредитних коштів відповідачу, підтверджується наданою представником позивача довідкою № 1-0108 від 01 серпня 2025 року, про перерахування 10000 грн. 15 грудня 2024 року на платіжну карту відповідача. Разом із тим, заявлена за розрахунком представника позивача заборгованість відповідачем не спростована, контр розрахунку не надано. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню виниклої у відповідача заборгованості на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача при подачі позову до суду сплачений судовий збір у належному розмірі 2422 грн. 40 коп., згідно платіжної інструкції № СЦ00030339 від 04 серпня 2025 року. Отже, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved