Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона проживала з відповідачем у фактичному шлюбі однією сім`єю. У них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рік тому стосунки з між позивачем і [PERSON] розладились, фактично сім?я припинила своє існування, а шлюб розпався. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно щомісяця сплачує аліменти на дитину в сумі 3500 гривень, але цих коштів на теперішній час недостатньо на утримання та розвиток дитини. Витрати на утримання дитини, які позивачка самостійно несе, становлять на місяць 17000 грн, а витрати відповідача [PERSON] на утримання дитини за останніх 6 місяців склали по 3500 грн. щомісяця, цих коштів, не те що недостатньо для утримання дитини, а не вистачає. У зв?язку з доглядом за дитиною позивачка не працює і прибутків не має. Разом з тим, відповідач є працездатною особою та займається підприємницькою діяльністю (на ринку «Привоз» в місті Одесі має магазин під назвою «Зелень» і утримує найманих робочих) та має прибутки. Але, будь-яких офіційних документів про розмір отримання відповідачем прибутків від заняття підприємницькою діяльністю надати суду у позивачки немає можливості по незалежним від її волі причинам. Окрім того, [PERSON] має у своїй власності рухоме майно, три автомобіля та земельну ділянку (пай) для ведення фермерського господарства, яку передав в оренду. Враховуючи, що витрати на утримання дитини, позивачка несе переважно самостійно, вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісяця. 21.08.2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси вказану справу передано на розгляд до Пересипського районного суду м. Одеси. Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 15.10.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31.10.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні він вимоги визнав частково, посилаючись на те, що хоча відповідач і не проживає спільно з донькою, проте понад 4 роки сумлінно виконує свої батьківські обов?язки та постійно бере участь у її вихованні, розвитку та матеріальному забезпеченні. Зокрема, ним неодноразово здійснювалися спільні з донькою відвідування культурно-розважальних і освітніх закладів міста. Крім того, відповідач регулярно здійснював придбання одягу, взуття, іграшок та інших необхідних речей для дитини, у випадках, коли виникала потреба в медичному обслуговуванні, він особисто брав участь у фінансуванні лікування доньки, покриваючи витрати на ліки. Також систематично перераховував кошти матері дитини (позивачці) для забезпечення збалансованого харчування. Твердження позивачки, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність та отримує значні прибутки від функціонування магазину «Зелень», задіюючи найманих працівників, не відповідають дійсності та є такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами. [PERSON] припинив здійснення діяльності з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, магазин під назвою «Зелень» не функціонує, оскільки 24.07.2025 року зазнав значних пошкоджень унаслідок ракетного обстрілу ринку «Привоз» у м. Одесі Щодо прибутку від здачі в оренду земельної ділянки, то дохід від оренди плати становить 9316 гривень 77 копійок в рік. Крім того, отримані відповідачем кошти від орендної плати спрямовуються на оплату його навчання в Одеській державній академії будівництва та архітектури за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Будівельна техніка та автомобілі» для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавра». Загальна вартість навчання за весь період становить 87 150 грн. 25 серпня 2025 року відповідач офіційно працевлаштувався до ТОВ «ВЛАСА-КП» на посаду пекаря на умовах неповного робочого тижня, розмір посадового окладу становить 4 395 гривень на місяць. Зазначений дохід є основним джерелом його існування і вкрай недостатнім для забезпечення базових життєвих потреб, зокрема - оплати житла у місті Одесі, де відповідач проживає у зв?язку з навчанням. Також за оренду житла він щомісяця сплачує 8000 грн. Щодо неофіційного джерела доходу від транспортних засобів, які перебувають у власності відповідача, то вони носять разовий, нерегулярний характер і не створюють стабільного чи прогнозованого джерела доходу. Отримані від цієї діяльності кошти спрямовуються відповідачем виключно на покриття різниці між основними обов`язковими витратами, зокрема оплатою оренди житла та на забезпечення мінімальних потреб у харчуванні. Крім того, утримання зазначених транспортних засобів супроводжується постійними фінансовими витратами. Представник відповідача вказав, що фінансовий стан його клієнта є складним, обмеженим та не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, що перевищує мінімально гарантований законодавством України, з урахуванням чого відповідач вважає доцільним та обґрунтованим визначити розмір аліментів на дитину в межах гарантованого розміру у однієї 1/4 частці від його офіційного доходу, що становить 1292,75 грн. Такий розмір аліментів на думку відповідача відповідає фактичним його можливостям та реальному фінансовому становищу. 05.11.2025 року представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якої вказав, що після припинення фактичних шлюбних відносин [PERSON] дійсно навідувався, спілкувався та підтримував дитину матеріально грошима у невеликій кількості, що на той час вистачало. А коли донька підросла, потреби збільшилися, ціни на продукти, одяг, медицину, дозвілля та інше виросли. Згодом відповідач навідувався до доньки рідше і рідше, гроші приносив у мізерній сумі, а останній рік (2025) один раз [PERSON] передав гроші у сумі 3500 грн. та висловився, що у зв?язку зі скрутним фінансовим становищем платити аліменти не буде та запропонував [PERSON] звертатися до суду. Щодо підприємницької діяльності, то відповідач не щирий у своїх висловах, офіційно відповідач припинив підприємницьку діяльність 17.07.2025, а до цього часу матеріальну допомогу на утримання дитини у повній мірі він не надавав, а ті мізерні суми, які ним надавалися, не вистачало на належне утримання дитини. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі виникла із-за наявності у відповідача аліментів нерегулярного, мінливого доходу і отримання частини доходу в натурі. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. На підставі вищезазначеного, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та просили задовольнити їх в сумі 3500 грн., що складає 1/4 частини від доходів відповідача. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.06.2021 року Київським ВДРАЦС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданого позивачкою розрахунку витрат на утримання дитини, скріншотів замовлень дитячих речей, ліків та іграшок вбачається, що на утримання [PERSON] , 2021 р.н. щомісяця позивачем витрачаються кошти в середньому в розмірі 17000 грн. Також, суд бере до уваги, що у зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною, позивачка не має можливості працювати та отримувати прибутки. Разом з тим, як вбачається з наданих суду витягу, скріншотів переписки між сторонами, наказів про зарахування на роботу та навчання [PERSON] працевлаштований, має додатковий дохід від здачі в оренду сільськогосподарської землі у Вінницькі області та від здійснення перевезень власними транспортними засобами, працездатний, інших осіб на утриманні не має. Однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 10000 грн, щомісячно. З урахуванням викладених обставин та часткового визнання позовних вимог відповідачем, зважаючи на вік дитини, її потреби та враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, а батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної доньки у розмірі 5000 грн. щомісячно, що є необхідним для забезпечення реальних потреб дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 12.08.2025 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 605,60 грн., що є пропорційним до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial