Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яке розірвано Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області 16.09.2024. Від цього шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей. Позивачу відомо, що відповідач працює неофіційно, а тому вважає за доцільне просити стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач аліментів нікому не сплачує, інших малолітніх дітей на утриманні не має. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду з метою захисту прав та інтересів дитини. Враховуючи викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 7 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву поданий представником відповідача [PERSON] , в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними виходячи з наступного. Після розірвання шлюбу, було залишено бувшій дружині та дітям житловий будинок, а сам пішов винаймати житло. З часу розірвання шлюбу діти проживаю періодично то з позивачем то з відповідачем. Майже кожні вихідні відповідач забирає дітей до себе, купує продукти харчування, одяг, а в неділю вечері завозить їх до позивача, при цьому купуючи продукти харчування на тиждень. Варто зазначити, що спору щодо добровільної сплати аліментів між сторонами ніколи не було, відповідач постійно надавав кошти на утримання дітей, на купівлю їм одягу та забезпечення всім необхідним. Відповідач бере участь і в додаткових витрат на утримання дітей. Жодного доказу того, що відповідач не приймає участь в утриманні дітей позивач не надає. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то вважає, що вони підлягають зменшенню до 500 грн. виходячи із того, що спору між сторін не було відносно аліментів. А тому просять відмовити у позові. Позивач та її представник у судовому засіданні, зазначили, що надані кошти відповідачем не мають систематичного характеру, а тому просять позов задовольнити та стягувати аліменти на дітей за рішенням суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні надала свої пояснення, які ідентичні поданому відзиву та просила відмовити у задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на такі встановлені обставини та правову оцінку доказів. Судом установлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року, шлюб зареєстрований Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.04.2007 року, актовий запис 90 між громадянами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини « [PERSON] ». Від спільного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Доглядом за дітьми, вихованням та матеріальним забезпеченням займається мама, [PERSON] , чоловік [PERSON] , [INFO] не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпечені дітей, що підтверджується актом № 1876 від 07.08.2025. Виписка по картці за № [NUMBER] за період 01.07.2025 03.09.2025 підтверджує користування картою, а саме: перекази та розрахування нею в магазинах. В матеріалах справи міститься, наданими позивачем копії чеків, які підтверджують купівлю одягу хл/дів. також чеки із нової пошти та магазин Comfy/ щодо придбання товарів. [PERSON] вступив до Житомирського кооперативного фахового коледжу бізнесу і права приватної форми власності, що підтверджується Договором про надання освітніх послуг № ПДА-9/25-50 від 03.08.2025, який підписаний законним представником [PERSON] (Толочко) Будинок за адресою [ADDRESS] , належить відповідачу, що підтверджується матеріалами справи, а саме копією договору дарування об`єкта незавершеного будівництва від 27.05.2025, який зареєстрований в реєстрі за № 1162 та копією витягу за № 38231545. Діти сторін проживають з позивачем, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору оренди квартири від 16.02.2025. З наданих представником відповідача платіжних документів вбачається, що відповідач [PERSON] , переказував позивачці наступні кошти, з призначенням платежу: «аліменти»: - 02.09.2025 року переказ на ім`я [PERSON] на суму 6 400,00 грн, що підтверджується копією чека № dMHWgMjsxkM; - 02.10.2025 року переказ на ім`я [PERSON] на суму 6 400,00 грн, що підтверджується копією чека № wkMTI-ZJA48; - 03.11.2025 року переказ імя [PERSON] на суму 6 400, 00 грн, що підтверджується копією чека № fU7aOQRu2cI. Також відповідачем надано платіжна квитанція, з якої вбачається оплата ним за оправу, лінзи у сумі 3270 грн. Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується матеріалами справи. З огляду на надані платіжні документи суд установив, що за період з вересня 2025 року по листопад 2025 року відповідач перерахував на користь позивачки грошові кошти в загальному розмірі близько 19 200 грн, що у перерахунку на місячний розмір на одну дитину становить орієнтовно 2 133,33 грн. Вказане свідчить про наявність у відповідача реальної можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач повинен брати реальну та регулярну участь у матеріальному забезпеченні дітей. Суд дійшов із того, що відповідач є працездатною особою, доказів неможливості отримувати дохід не надано, а здійснені ним платежі як у грошовій формі, так і у вигляді добровільної оплати чи купівлі певних речей для дітей свідчать про наявність у нього фінансової спроможності забезпечувати утримання дітей. При цьому суд бере до уваги потреби дітей, їх вік, а також принцип рівності батьків у виконанні батьківських обов`язків, закріплений у статтях 141, 180 СК України, оскільки закон зобов`язує батьків забезпечувати усіх своїх дітей без виключення. Суд також враховує, що відповідач протягом визначеного періоду надавав фінансову допомогу в певних сумах, що не забезпечувало передбачуваного утримання дітей. Аналіз фактично здійснених ним переказів свідчить, що їхній місячний еквівалент становить близько на одну дитину 2 133,33 грн, що підтверджує реальну можливість відповідача сплачувати аліменти. З огляду на баланс інтересів дитини, матеріальні можливості відповідача, суд дійшов висновку про необхідність визначення аліментів у сумі по 2 000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір аліментів суд вважає співмірним потребам дитини та таким, що відповідає засадам розумності і добросовісності. Також встановлений розмір не суперечить доказам та обставинам, наявним у матеріалах справи. Разом з тим купівля продуктів харчування, предметів особистого вжитку мають характер добровільної допомоги, не є систематичними та не можуть розцінюватися як належне виконання обов`язку з утримання дитини у розумінні статей 180, 181 СК України, не замінює та не підміняє собою сплати аліментів, оскільки не забезпечує регулярного та передбачуваного фінансування потреб дітей, до яких належать витрати на харчування, одяг, лікування, розвиток, побутове забезпечення тощо. Таким чином, суд оцінює такі витрати відповідача як добровільну допомогу позивачу, що може додатково свідчити про певний рівень участі в утриманні дітей, однак не має наслідком звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом частини 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Інтереси позивача представляє адвокат Ковальова Я.В., яка діє на підставі свідоцтва про надання правової допомоги № 142. Звертаючись до суду, позивачка згідно вимог статті 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначила про розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 3000 грн, на підтвердження понесення яких до позовної заяви долучено: детальний опис робіт від 08.09.2025, акт прийому здачі робіт за договором про надання правової допомоги від 26.08.2025. Враховуючи обсяг і характер наданих представником позивача адвокатом Ковальової Я.В. послуг, співмірність заявленого гонорару зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом, а також документально підтверджений перелік виконаних робіт і часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу. Суд вважає обґрунтованою до стягнення суму 3 000,00 грн, визначену відповідно до матеріалів справи, за участі адвоката у судовому засіданні. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі: 1 211,20 грн. На підставі статей 4, 10-13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial