Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено витягом з наказу від 05.10.2022 року, звернувся до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») заборгованість за кредитним договором від 12.08.2021 року № 102138234 в розмірі 22 825,00 грн., а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 102138234 (далі Договір № 102138234). За умовами даного договору ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в розмірі 5000грн. ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення прав вимоги від 11.11.2021 року № 13Т та реєстру боржників до нього відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до відповідача за Договором № 102138234 в сумі 22 825 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16 875 грн. заборгованість за відсотками, 950 грн. заборгованість за комісійними винагородами, про стягнення якої й подано позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви та поданої в подальшому заяви просить розгляд справи провести за його відсутності на підставі наданих доказів, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4 ч. 8, ст. 11 ст. 128 ЦПК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. З огляду на вказане, судом 20.11.2025 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи в заочному порядку. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , яка будучи ідентифікованою та верифікованою за допомогою системи BankID НБУ, з використанням сайту https://miloan.ua/, в електронній формі укладено Договір № 102138234, невід`ємною частиною якого є Паспорт споживчого кредиту (далі Паспорт), Графік платежів та Правила надання фінансових кредитів (послуг) (далі Правила), який останньою підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого фінансова установа надала відповідачу кредит в розмірі 5 000 грн. на строк 15 днів, а відповідач зобов`язалась 27.08.2021 року повернути отриманий кредит, одноразово сплатити комісію в розмірі 19% від суми кредиту (950 грн.) та проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним. У разі пролонгації строку дії договору [PERSON] зобов`язалась виконати свої грошові зобов`язання не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Відповідно до змісту п. 2.3.1.1 Договору № 102138234, п. 5 Паспорту позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах в разі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту, розмір якої у відсотках від поточного залишку кредиту залежить від строку продовження договору, та певної частки заборгованості по кредиту. Згідно п. 2.3.1.2 Договору № 102138234, п. 5 Паспорту позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору (5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним). У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до змісту п. 6.7 Правил, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, розміщених за посиланням https://miloan.ua/s/documents, у разі недостатності суми здійсненого платежу для сплати заборгованості в повному обсязі, кошти сплачені Позичальником спрямовуються на погашення заборгованості у такій послідовності: 1) нараховані прострочені проценти, комісії; 2) прострочена заборгованість за кредитом; 3) нараховані проценти; 4) нарахована комісія за надання кредиту; 5) заборгованість за кредитом; 6) нарахована неустойка, проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання. Умовами п. 3.2.6 Договору № 102138234 передбачено право ТОВ «Мілоан», крім іншого, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Факт перерахування 12.08.2022 року ТОВ «Мілоан» грошових коштів в розмірі 5 000 грн. на користь [PERSON] ,. на рахунок № [NUMBER] , з призначенням платежу «кошти згідно договору 102138234», підтверджується копією платіжного доручення від 12.08.2021 року № 31021976. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за Договором № 102138234 в зв`язку з неодноразовою пролонгацією [PERSON] строку дії даного договору заборгованість становила 22 825 грн., з них: 5000 грн. за тілом кредиту, 16875 грн. за процентами, 950 грн. за комісією. Між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» 11.11.2021 року укладено договір факторингу № 12Т (далі Договір № 12Т), за умовами п. 2.1 якого до останнє за плату відступило позивачу належні йому права грошової вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги. Відповідно до змісту п. 4.1 Договору № 13Т право вимоги переходить від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в день підписання цього договору. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання позики та фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081, ч. 1 ст. 1082 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 12.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] [PERSON] в електронній формі укладено Договір №4468213, у зв`язку з чим відповідачем на умовах строковості, поворотності та платності отримано в кредит грошові кошти в розмірі 8000 грн., строк дії якого неодноразово продовжувався, що зумовлено активними діями відповідача, яка виконувала умови для продовження/поновлення пільгового періоду нарахування процентів. ТОВ «Мілоан» на підставі Договору № 13Т відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до [PERSON] за Договором №102138234 на загальну суму 22 825 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16 875 грн. заборгованість за відсотками,950 грн. заборгованість за комісією. З огляду на вказане, враховуючи відсутність інших доказів виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором № 102138234 перед ТОВ «Мілоан» як в період часу з 12.08.2021 року, так і на дату розгляду справи, чи перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», тож суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції комерційний банк «АКОРДБАНК» від 05.08.2025 року № 102138234, оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в зв`язку з необхідністю стягнення з [PERSON] у судовому порядку заборгованості за Договором №4468213понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено детальний опис робіт адвоката від 29.07.2025 року укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської». За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання сторони відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`яти тисячі) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved