Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 14760 грн та судові витрати. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 04 червня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552. 24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 14760 грн. Позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 04 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552, відповідно до п.п. 1.2., 1.3. якого на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 4500 грн, строк кредиту 30 днів (а.с.7-13). Відповідно до п.п.1.4.1.-1.4.2. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552 від 04 червня 2021 року стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується на умовах, зазначених у п. 1.4.2. договору. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552 від 04 червня 2021 року). Порядок укладення договору та створення і накладання електронних підписів сторін зазначений у розділі 10 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552 від 04 червня 2021 року. У розділі 11 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер, дані паспорта, місце реєстрації, додаткові контактні дані клієнта, електронна адреса, контактні дані третьої особи, а також зазначено, що договір підписано клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М865. Підписавши 04 червня 2021 року паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.15-16). Згідно листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», на картку, номер якої відповідачем було зазначено в кредитному договорі, № [NUMBER] 04 червня 2021 року було перераховано 4500 грн (а.с.18). 24 грудня 2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №02-24122001, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступає позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості), а позивач передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату (а.с.20-23, 25-26). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року, боржником за кредитним договором №1991552 зазначено [PERSON] (а.с.24). Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 14760 грн, яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту 4500 грн; - заборгованості за відсотками 10260 грн (а.с.19). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 10260 грн суд зазначає наступне. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 14-10цс18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 14-154цс18 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі N 14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Пунктом 1.3. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552 від 04 червня 2021 року визначено строк кредиту 30 днів, тобто з 04 червня 2021 року до 04 липня 2021 року. Тобто кредитор має право на нарахування відсотків лише протягом строку дії договору, а саме до 04 липня 2021 року. В той же час на підтвердження розміру заборгованості відповідача позивачем надана виписка з особового рахунка за кредитним договором №1991552, з якої неможливо встановити за який період виконаний розрахунок заборгованості за відсотками (а.с.19). Однак, розмір відсотків в межах строку дії кредитного договору становитиме 2565 грн (4500*1,90%*30), що також підтверджується Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1991552 від 04 червня 2021 року (а.с.14). З наведеного слідує, що кредитор не мав права після закінчення строку дії кредитного договору (з 05 липня 2021 року) нараховувати відповідачу заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 7695 грн (10260-2565 (заборгованість за відсотками, нарахована в межах строку дії кредитного договору)). Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7065 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4500 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 2565 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6185,42 грн ((2422,40+10500)*7065/14760) (а.с.29-30, 31, 32, 33, 38, 61, 65, 66). Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу судом враховується, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Outcome: partial