Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати у розмірі 1058,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач має сторінку в мережі Інстаграм через яку здійснює продаж одягу. 16.04.2025 він зі своєю дружиною відгукнулись на пропозицію відповідача про продаж товарів, зробили замовлення та фактично в цей же день між сторонами було укладено договір на відстані за допомогою електронної комунікаційної мережі, зокрема через мережу Інтернет з додатком Інстаграм. В якості попередньої оплати, згідно з домовленістю з відповідачем як продавцем, він перерахував останній кошти в сумі 1058,00 грн. на банківську картку відповідача, реквізити якої було надано у переписці. Відповідач підтвердила отриманні передоплати, а товар, відповідно до домовленості, мала відправити невідкладно. Водночас, на момент подачі позову товар не був доставлений, а гроші не повернуті. 25.04.2025 вони звернувся до відповідача з вимогою про відправку товару, на що 28.04.2025 отримали відповідь «зараз дуже багато повідомлень». 04.05.2025 вони звернулись з питанням до відповідача щодо стану відправлення товару, на що 07.05.2025 отримали відповідь, що виробник обіцяє в найближчі дні видати велику кількість товару. 19.05.2025 повторно звернулись до відповідача з вимогою про відправку товару, на що відповідь вже не отримали. 30.05.2025 ним було відправлено на адресу відповідача Претензію про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів. Цією претензією він повідомив відповідача про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного шляхом публічної оферти/переписки у соціальній мережі Інстаграм; вимагав повернути грошові кошти у розмірі 1058,00 грн. (вартість передоплати) протягом 14 календарних днів з дня отримання цієї претензії із зазначенням реквізитів своєї картки. Вказана претензія була отримана відповідачем у месенджері Вайбер, проте залишилась без виконання та свідчить про те, що відповідач фактично відмовилась повертати суму попередньої оплати. За такого, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, щокожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 16.04.2025 позивач [PERSON] через мережу «Інтернет» на сайті соціальної мережі Інстаграм за посиланням www.instagram.com/ladys_7km_?igsh=bHolajiyZjdsaTR1 здійснив замовлення у [PERSON] на загальну суму 1058,00 грн. Зі змісту наданої позивачем переписки також вбачається, що сторони погодили умови поставки товару (найменування товару і вартість) . Матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2025 [PERSON] здійснив оплату замовлення, що підтверджується копією квитанції №С71Х-С4ЕК-Р3АА-7В9В на суму 1058,00 грн. Згідно з перепискою, відповідач вказала прізвище на яке мав бути здійснений переказ як « [PERSON] », та підтвердила оформлення замовлення та отримання оплати. За домовленістю сторін, відповідач зобов`язалась передати (відправити через логістичну компанію ТОВ «Нова пошта» на відділення №7 в місті Чорноморськ) замовлений товар, вартість якого повністю оплачена позивачем, але своїх обов`язків не виконала. 30.05.2025 позивач направив відповідачу Претензію про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів, яким повідомив відповідача про розірвання договору купівлі-продажу від 18.04.2025, укладеного шляхом публічної оферти/переписки у соціальній мережі Інстаграм; та просив повернути грошові кошти у розмірі 1058,00 грн. (вартість передоплати) протягом 14 календарних днів з дня отримання цієї претензії, із зазначенням реквізитів своєї картки. Вказану претензію він направив відповідачу у месенджері Вайбер, в якому між сторонами відбулась переписка. Згідно з перепискою, відповідач пообіцяла повернути кошти, проте, станом на момент пред`явлення позову кошти позивачу повернуто не було. Статтею 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Пунктом 8 частини 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір, укладений на відстані - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Згідно із частиною другою статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із статтями 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Статтею 665 ЦК України встановлено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до положень частини першої та другої статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Враховуючи надані позивачем обґрунтування своїх позовних вимог і наявні в матеріалах справи докази, а також беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, і те, що позивач повідомив відповідача про розірвання договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням замовлення, однак відповідач в порушення умов укладеного договору зобов`язання щодо відправлення товару не виконала, грошові кошти за непоставлений товар не повернула, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати в розмірі 1058,00 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved