Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

23 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування свої позовних вимог посилається на те, що у період часу з 2006 року по 2013 рік вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] у них з відповідачем народилася спільна дитина [PERSON] . З 2013 року позивач з дочкою проживають окремо, за цей час батько дитини у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Рішенням Гадяцького районного суду від 30.12.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Всупереч цьому [PERSON] намагався уникнути даного зобов`язання шляхом неофіційного працевлаштування, неповідомлення про зміну місця роботи, створював перешкоди у виїзді дитини за кордон. На даний час дочка навчається, є ученицею п`ятого класу Приватного технікуму «АВАНС», денної форми навчання, разом з матір`ю мешкає в м. Кельце Республіка Польша, в орендованому житлі. Позивач фактично самостійно несе повністю всі витрати на утримання доньки, яка потребує коштів на одяг, взуття, харчування, оплату занять по вокалу, витрати на канцелярію, освітню літературу тощо. Оскільки відповідач будучи працездатним матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує начання добровільно не надає, просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою 23-х років. Ухвалою судді 24 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] копію ухвали отримала 07.11.2025 року. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якій проти позовних вимог заперечував, вказуючи, що протягом майже 10 років він надавав позивачці матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини свого заробітку, яка складала близько 17\~000 грн., заборгованість по аліментах у нього відсутня, а тому твердження позивача є такими, що не відповідають дійсності. Звертає увагу на те, що він є військовослужбовцем ЗСУ, з травня 2015 року учасником бойових дій. За час військової служби втратив здоров`я, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні та потребує постійного лікування, що підтверджується відповідними доказами доданими до запереченнями проти позову. У зв`язку зі знищенням житлового будинку внаслідок влучання БПЛА, він разом зі своєю дружиною [PERSON] вимушений винаймати житло, на даний час він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, тому можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці не має. Окрім того вважає, що позивачем не доведено потреби повнолітньої дитини в матеріальній допомозі, оскільки не надано доказів про витрати на проїзд, проживання, придбання підручників тощо, а факт виїзду до Польщі є їх особистим вибором. 02 грудня 2025 року від позивача надійшли заперечення на відзив, де вона підтримала обставини викладені в позовній заяві та просила їх задовільнити в повному обсязі. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів, що відповідає положенням ч.3 ст. 211, ч.3 ст.223 ЦПК. Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Відповідно до довідки Приватного технікума «АВАНС», що знаходиться в м.Кельці вул. Гелнувек 4, від 19.09.2025 року [PERSON] [INFO] , є ученицею 5-го класу вказаного навчального закладу, плановий термін закінчення навчання 31 серпня 2026 року. Як вбачається з довідки про реєстрацію тимчасового місця проживання [PERSON] з 19.09.2025 зареєстрована [ADDRESS] . Згідно договору оренди житлового приміщення, укладеного 01.09.2023 в м. Кельці між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендарем), предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] розмір орендної плати на місяць складає 1300 польських злотих, разом з орендарем в приміщенні має право проживати дочка (а.с. 11). Таким чином судом встановлено, що позивач разом із донькою проживають за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору оренди від 01.09.2023 р. Як зазначає\~у позовній\~заяві позивач\~ [PERSON] ,\~правилами учбового\~закладу передбачено сплату\~внесків до\~батьківського комітету\~та вступного\~внеску,\~ суми в розмірі 50 польських злотих та 20 польських злотих сплачені [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується квитанціями про сплату від 19.09.2025. (а.с. 14 зворот) Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи з цього, суд вважає необхідним акцентувати на тому, що обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. В разі ухилення батьком від сплати аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, яка навчається, фактично буде перекладено винятково на матір, що є порушенням норм закону. Дана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №\~208/3075/16. Пунктом 20, 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином обов`язковою умовою при вирішення таких спорів є наявність можливості надання такої матеріальної допомоги. Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, [PERSON] [INFO] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивачка, так і відповідач, оскільки дочка сторін не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання. На час розгляду справи домовленостей з приводу надання відповідачем матеріальної допомоги дочці у зв`язку з її навчанням між сторонами не досягнуто. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Із досліджених виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідок військово-лікарських комісій, а також консультативних висновків лікарів вбачається, що відповідач [PERSON] має ряд захворювань. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 25.05.2019 року, відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Постановою Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 23.06.2025 року [PERSON] визанано потерпілою в кримінальному провадженні №2202508000000804 від 01.06.2025 у зв`язку з пошкодженням приватного домоволодіння та руйнуванням гаражу за адресою: [ADDRESS] . Проте вищенаведене не спростовує ту обставину, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу у вигляді аліментів, однак, на думку суду, у розмірі меншому, ніж просить позивач. Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. Суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача в позовній заяві. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в зазначеному розмірі. Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби повнолітньої дочки, що навчається, того, що відповідач має ряд заворювань, що істотно впливає на визначення розміру аліментів, тому з метою захисту прав відповідача заявлена у позові частка підлягає зменшенню. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягти аліменти в розмірі 1 / 10 частини всіх видів заробітку відповідача до закінчення дочкою навчання, що буде розумним, достатнім, справедливим та відповідатиме інтересам повнолітньої доньки сторін, яка навчається, і при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У відповідності до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за подання позову майнового характеру до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мала би сплатити судовий збір, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 1\~211,\~20 грн.

Outcome: partial