Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

26 червня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей. Підставою для пред`явлення позову є припинення шлюбних відносин між сторонами. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Процесуальні дії та рішення у справі. 28 липня 2025 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 03 вересня 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області на підставі ст.111 СК України сторонам по справі було надано строк для примирення терміном два місяці. 18 листопада 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області було поновлено провадження по справі. Позиції учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду телефонограму, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти задоволення. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 20 вересня 2008 року шлюб зареєстровано виконкомом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №22. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . У сторін від шлюбу є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Застосовані норми права. В ч. 1 ст.51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ч. 1, 2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. У ч. 1 ст.113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Мотиви і висновки суду. Із позовної заяви, встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, примирення між ними неможливе, це свідчить про те, що їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, відповідач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, у позовній заяві позивач не просив стягувати з відповідача судовий збір. У зв`язку із цим, суд вважає розумним та справедливим не стягувати судовий збір з відповідача.

Outcome: approved