Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі позивач, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 68209,57 грн заборгованості за кредитним договором № 010/41946/82/1508948, 3028,00 грн сплаченого судового збору та 1200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 травня 2023 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі банк, АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого банк відкрив картковий рахунок відповідачу та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 49300,00 грн з максимальним лімітом 500000,00 грн. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надав останньому кредит на умовах, визначених договором. Позичальник зобов`язання перед кредитором не виконав, у зв`язку з чим станом на 18 квітня 2024 року утворилася заборгованість у сумі 68209,57 грн, з яких 54000,00 грн сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 14209,57 грн сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. 20 лютого 2024 року за договором факторингу №\~114/2-67-F АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» передало право вимоги, зокрема, за договором № 010/41946/82/1508948 від 25 травня 2023 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука ухвалою від 14 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився; про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). За правилами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд установив, що 25 травня 2023 року [PERSON] власноручно підписала Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/41946/82/1508948, Додаток № 2 до Заяви № 010/41946/82/1508948 від 25 травня 2023 року (Ліміти на здійснення операцій по Картковому рахунку з використанням платіжних карток), заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» № 010/41946/82/1508948, паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та розписку про отримання платіжної картки № [NUMBER] . За умовами договору відповідач отримала розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 49300,00 грн строком на 48 місяців. Проценти за користування кредитом протягом строку кредиту та у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строку кредиту, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом становить 48% річних. Позивач надав виписку по рахунку відповідача за період з 25 травня 2023 року по 18 квітня 2024 року, з якої вбачається, що всього за вказаний період було здійснено 186 транзакцій на суму 56518,32 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 68209,57 грн, з яких 54000,00 грн сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 14209,57 грн сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. 20 лютого 2024 року за договором факторингу №\~114/2-67-F АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» передало право вимоги, зокрема, за договором № 010/41946/82/1508948 від 25 травня 2023 року. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 68209,57 грн, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу. Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028,00 грн судового збору. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Звертаючись до суду, позивач також просив стягнути 1400,00 грн витрат на правову допомогу, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги №\~14/06/2023 від 14 червня 2023 року, додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023 та додаткову угоду № до договору №\~14/06/2023 від 14 червня 2023 року. Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 1400,00 грн. При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені частиною четвертою статті 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.

Outcome: approved