Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Директор ТОВ "Фінпром маркет" Гедзь Ольга Віталіївна, у листопаді 2025 року звернулася через систему "Електронний суд" в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 71896894 у розмірі 15484,53 гривні, судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит № 71896894. Згідно умов договору відповідачу було перераховано кошти на банківський картковий рахунок в розмірі 9500,00 грн. строком на 15 днів (з 15.06.2025 по 29.06.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,333 % в день на залишок заборгованості. Комісія за надання кредиту 10,00% від суми кредиту 950,00 грн. В разі порушення строків повернення кредиту нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора 81120. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 до договору факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 15484,53 грн, з яких 9500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 474,53 грн сума заборгованості за відсотками, 950 грн сума заборгованості за комісією, 4560 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором № 71896894 від 15.06.2025 року у розмірі 15484,53 гривень, а також понесених судових витрат. Ухвалою судді від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 24.12.2025 рокупостановлено заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Судом установлено, що 15 червня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71896894, за умовами якого сума кредиту складає 9500 гривень, строк кредитування 15 днів дата повернення кредиту 29.06.2025 року, процентна ставка становить 0,333% в день, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 4% в день, договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 81120 (а.с. 12-21). Згідно із п. 2.1 Договору, кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір №71896894 від 15.06.2025 ідентифікований Товариством (а.с.21). Відповідно до платіжної інструкції/операція f43ea1b5-6d32-4436-8a9e-494767b2e665 вiд 15 червня 2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок [NUMBER] , отримувач: [PERSON] перераховано кошти у сумі 9500 гривень (а.с. 23), видача на банківську карту відповідача грошових коштів у сумі 9500 грн підтверджується також довідкою ТОВ «Европейська платіжна система» № КД-000003174 від 21.10.2025 (а.с. 22) та інформацією АТ «Акцент-Банк» №20.1.0.0.0/7-20251201/0184 від 10 грудня 2025 року. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 15484,53 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графіки погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором на загальну суму 15484,53 грн. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційних сайтах вищевказаних фінансових установ та, в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 71896894 в розмірі 15484 грн 53 коп, з яких: 9500 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 474,53 гривень - заборгованість за процентами; 950 грн заборгованість за комісією; 4560 грн заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, встановивши укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 71896894 від 15.06.2025 в сумі 10924,53 грн, з яких: 9500 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 474,53 гривень - заборгованість за процентами; 950 грн заборгованість за комісією. Разом з тим, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за понадстрокове користування кредитом з огляду на таке. Так, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № 71896894 від 15.06.2025 року установлено, що первісним кредитором здійснювалось нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом протягом 12 днів за ставкою 4% за період з 30.06.2025 по 11.07.2025. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, укладаючи 15.06.2025 договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку у розмірі 4% за один день користування кредитом протягом вищезазначеного строку 12 днів відповідно до наданого розрахунку, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати процентів за понадстрокове користування кредитом за процентною ставкою 1% протягом 12 днів за період з 30.06.2025 по 11.07.2025: 9500 грн (сума кредиту) х 1% : 100 % = 95 грн х 12 днів = 1140 грн. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, а саме: за кредитним договором № 71896894 від 15.06.2025 в сумі 12064,53 грн, з яких: 9500 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 474,53 гривень - заборгованість за процентами; 950 грн заборгованість за комісією; 1140 заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом. Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1887,38 (12064,53 : 15484,53 х 2422,40 = 1887,38) грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, укладений між ТОВ "Фінпром Маркет" та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витягом з акту №8ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025; платіжної інструкції №579941967.1 від 10.11.2025, згідно з яким позивачу надано правову допомогу на загальну суму 4500 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial