Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача адвокат Шевчук Руслан Віталійович, в інтересах [PERSON] (далі - позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач та відповідач з 12.04.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.08.2012, справа № 277/890/12. Від цього шлюбу у сторін народилася дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15.11.2018 по справі № 277/914/18, змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати із відповідача, на користь позивача, для утримання дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. На підставі рішення суду від 15.11.2018 видано виконавчий лист №277/914 і відкрито виконавче провадження №58133701. Відповідач належним чином рішення суду не виконує, аліменти сплачує нерегулярно, як наслідок за період з грудня 2018 року по вересень 2025 року включно утворилась заборгованість у розмірі 82836,03 грн. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.02.2021 по справі №277/34/21 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 26550,71 грн., станом на 31.12.2020. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання зі сплати аліментів, у зв`язку із чим утворилася заборгованість та було проведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якого розмір пені становить 354491,12 грн., за період з січня 2021 року по вересень 2025 року. Покликаючись на норми ст. 196 СК України, відповідно до якої одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 56214,13 грн. неустойки (пені). Ухвалою суду від 04.11.2025 відкрито провадження у справі тапризначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Судом в межах розгляду даної справи судом вжито заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд вказаної, зокрема за зареєстрованим місцем проживання відповідача: [ADDRESS] , скеровувались рекомендованою поштовою кореспонденцією судові повістки про виклик до суду та копія ухвали про відкриття провадження у справі, в якій відповідачу роз`яснено право, порядок та строк подання відзиву на позовну заяву та як вбачається із наявних у матеріалах справи трекінгів поштових відправлень, судова кореспонденція була вручена відповідачу 09.12.2025 та 17.12.2025. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно положення, передбаченого ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 зазначив проте, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2009, який рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.08.2012, справа № 277/890/12 розірвано. Від шлюбу у сторін народились дочка: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 26.03.2009 виконкомом Степанівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (а.с.10). Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15.11.2018 у цивільній справі № 277/914/19 задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , для утримання дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 11-12). На виконання рішення суду від 15.11.2018 у цивільній справі № 277/914/19 Ємільчинський районний суд Житомирської області видав виконавчий лист № 277/914. Як встановлено із постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2019 старшим державним виконавцем Ємільчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Радченком Андрієм Михайловичем відкрито виконавче провадження ВП № 58133701 з виконання виконавчого листа № 277/914 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.12.2018 (а.с.14). 17 лютого 2021 року рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області у цивільній справі № 277/34/21, було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 26550 (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 71 коп. станом на 31.12.2020 (а.с. 17, 17 на звороті, 18). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України Марчуком Дмитром Юрійовичем у межах виконавчого провадження ВП № 58133701, боржнику [PERSON] нараховано заборгованість за період з грудня 2018 року по вересень 2025 року станом на 24.10.2025 у сумі 82836,03 грн. (а.с.13, 13 на звороті). Вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим. Згідно розрахунку позивача, з урахуванням ст. 196 СК України, сума неустойки (пені) по несплаті відповідачем аліментів за період з січня 2021 року по вересень 2025 року становить 56 214,13 грн. (а.с. 15, 15 на звороті, 16, 16 на звороті) Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, суд дійшов висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не сплачує аліменти належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на вересень 2025 року (включно) становить 82836,03 грн. При цьому, відповідач не надав жодних доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суду не наведено та доказів з даного приводу не надано. Тому суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам неповнолітньої дитині сторін. Отже, заявлений позивачем розмір неустойки (пені), з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, за період з січня 2021 року по вересень 2025 року складає 56214,13 грн., який вона просить стягнути із відповідача не перевищує 100 відсотків заборгованості та розрахований відповідно до діючих норм законодавства. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180, 194-196 СК України, ст.ст.256-258 ЦК України та

Outcome: approved