Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яка обґрунтована тим, що «02.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після одруження у 2021 році [PERSON] перевіз дружину у республіку Польща у м. Сваженець, оскільки він з 2017 року мав там постійну роботу у ТОВ «Везун», працював на посаді водія автобуса міжнародного сполучення за маршрутом Запоріжжя-Познань-Запоріжжя, возив екскурсійні тури, а з 14.03.2019 був прийнятий на облік в консульському відділі Посольства України в Республіці Польща на постійне місце проживання. Після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну 24.02.2022, в червні 2022 року подружжя переїхало до Фінляндської Республіки, де отримали тимчасовий захист та соціальне житло. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] у м. Каяні, Республіка Фінляндія [INFO] народився син [PERSON] . З моменту народження і до 25.04.2025 дитина проживала разом з батьком та матір?ю спочатку в м. Каяні (з 02.07.2023 до 21.09.2023), пізніше в [ADDRESS] (з 22.09.2023 до 03.04.2025) та з [INFO] в місті Еспо, Республіка Фінляндія, до моменту вивезення 25.04.2025 [PERSON] . Факт постійного проживання дитини у Фінляндській Республіці підтверджує сама відповідач у своїй заяві про розлучення від 15.05.2025 (справа № 143/419/25), а також підтверджується свідоцтвом з\~реєстру про\~населення Фінляндії\~від 21.05.2025 на ім?я батька [PERSON] , свідоцтвом з\~реєстру про\~населення Фінляндії\~від 21.05.2025 на ім?я [PERSON] а, довідкою про\~місце проживання від 12.08.2025, де вказане постійне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] у місті Еспо, Республіка Фінляндія з 04.04.2025, виданими Агентством цифрових та інформаційних послуг населення; письмовими показами свідка [PERSON] , [INFO] , яка підтвердила, що [PERSON] з народження проживав разом з батьками у Республіці Фінляндія, м. Лахті до 03.04.2025. Відповідно до домовленостей між батьками, дитина мала реєстрацію та постійне місце проживання у Республіці Фінляндія, де позивач забезпечував її виховання, утримання, дошкільну освіту та медичне обслуговування. Дитина має медичну страховку у Республіці Фінляндія, відповідні щеплення. Батько лікував сина, коли той хворів, придбавав сину ліки. На початку квітня 2025 року батьки оформили [PERSON] до дитячого садочка в м. Еспо, [PERSON] там дуже подобалося, він спілкувався там з іншими дітьми, грався та з задоволенням туди ходив. Дитина вже почала розуміти та трішки розмовляти фінською мовою, а англійську мову розуміє краще. Під час шлюбу позивач повністю забезпечував сім?ю, мав постійний дохід, по приїзді до Фінляндії подружжя отримувало соціальну допомогу, як особи, які шукають притулок через війну, зокрема на [PERSON] . Відповідач продовжує отримувати соціальні виплати на дитину у Республіці Фінляндія, а [PERSON] працевлаштований та отримує заробітну плату. Між позивачем та дитиною встановився міцний емоційний\~зв?язок:\~батько безпосередньо\~брав участь\~у її\~вихованні,\~забезпечував щоденний\~догляд,\~розвиток,\~дозвілля,\~піклувався про\~стан його\~здоров?я,\~а дитина\~глибоко прив?язана\~до нього,\~відчуває стабільність\~і захищеність\~у спільному\~проживанні з\~ним.\~25\~квітня 2025\~року відповідач без згоди\~ [PERSON] \~та без\~рішення компетентного\~суду вивезла\~дитину з\~країни постійного\~проживання до\~України та\~утримує її\~там,\~а 15.05.2025\~ [PERSON] \~подала позов\~про розірвання\~шлюбу з\~позивачем.\~Про факт\~вивезення та\~утримання дитини\~з країни\~постійного проживання\~в Україну\~ [PERSON] \~повідомив Національну\~поліцію Вінницької\~області,\~зателефонувавши на\~гарячу лінію\~за номером\~телефону «102»\~17.05.2025\~та 11.06.2025.\~На неодноразові\~прохання позивача\~повернути дитину\~додому та\~надати можливість\~спілкуватися з\~дитиною відповідач\~не реагує.\~На сьогодні\~позивачеві невідоме\~місце перебування\~його сина.\~Позивачем неодноразово\~надсилалися листи\~на Viber,\~Telegram\~та WhatsApp\~відповідача,\~здійснювалися дзвінки\~на телефон,\~проте відповідач\~перешкоджає нормальному\~спілкуваннюз дитиною, навіть через відеодзвінки. Розлучення з батьком негативно впливає на емоційний стан дитини та його психічний розвиток, що суперечить принципу найкращих інтересів дитини. Після невдалих спроб досудового врегулювання спору між [PERSON] та позивачем про повернення дитини додому до Республіки Фінляндія, останній 12.08.2025 звернувся до поліції Республіки Фінляндії. В країні триває війна і, майже кожного дня, РФ здійснює ракетні обстріли та в цей період позивач не знає, де його дитина і що з нею, враховуючи те, що [PERSON] з народження не знав та не відчував, що таке ракетні атаки та сигнали повітряної тривоги, оскільки народився та мешкав в іншій країні. Весь цей час батько намагався знайти дитину, побачити його та почути, переконатися, що з ним все гаразд, але його права як батька є порушеними. Вважає, що такі ситуації вкрай важко та негативно впливають на розвиток дитини, її характер, поведінку, здоров?я тощо. Такі обставини є неприпустимими, дитина повинна перебувати у безпечній обстановці, там, де він народився та проживав 2 роки. Орган опіки та піклування не надавав дозволу на зміну місця проживання дитини. Батьківської турботи, окрім як батько, дитині ніхто не може надати, а також замінити дитині спілкування з батьком, який має всі необхідні матеріальні та фінансові ресурси для забезпечення власної дитини, її належного відпочинку, виховання, маючи постійну роботу у Республіці Фінляндія в компанії «Munjob Oy», належний дохід (10 євро на годину, 40 годин на тиждень) та фінансові заощадження, а також позивач забезпечений житлом у м. Хейнола, Республіка Фінляндія, яке буде комфортним для проживання з ним його сина. На сьогоднішній день, не дивлячись на те, що відповідач не виходить на зв`язок та не дає спілкуватися з дитиною, позивач регулярно перераховує кошти на її рахунок на утримання сина. Тому просить визнати факт незаконного вивезення та утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в Україні [PERSON] ; зобов?язати [PERSON] , [INFO] , протягом 10 (десяти) днів з дня отримання нею повного тексту рішення суду повернути малолітнього [PERSON] , [INFO] , до країни постійного проживання Республіки Фінляндія; у разі відмови [PERSON] добровільно повернути [PERSON] до Республіки Фінляндія протягом 10 днів з дня отримання нею повного тексту рішення суду, здійснити відібрання [PERSON] , [INFO] , та передати малолітню дитину батькові [PERSON] для її повернення до Республіки Фінляндія; витрати, пов?язані з поверненням дитини до місця постійного проживання, покласти на відповідача [PERSON] ». 07.10.2025 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2025 передано за підсудністю вищезазначену позовну заяву. Вінницький районний\~суд Вінницької\~області ухвалою\~судді від\~08.10.2025\~відкрив провадження\~у даній\~справі та\~призначив підготовче\~засідання;\~зобов`язав \~орган опіки\~та піклування Вінницької міської ради, відповідно до ч.\~5\~ст.\~19\~СК України,\~надати суду\~висновок щодо\~розв`язання спору\~про визнання незаконним вивезення та утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на території України та повернення його до місця постійного проживання Республіки Фінляндія. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 15.10.2025 частково задовольнив заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову; забезпечив позов [PERSON] до закінчення розгляду цивільної справи № 127/28654/25: заборонив [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , вчиняти будь-які дії, направлені на вчинення перешкод у побаченнях і спілкуванні батька [PERSON] , [INFO] , та його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , забезпечити спілкування (контакт) батька [PERSON] , [INFO] , та його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом відеозв?язку, телефонного зв?язку, зокрема, але не виключно, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom; зобов?язав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , повідомляти [PERSON] , [INFO] , про факти захворювання і заплановані/ургентні медичні втручання та лікування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов?язав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , надавати [PERSON] , [INFO] , інформацію про відвідування дитиною [PERSON] , [INFO] , дошкільних навчальних закладів, гуртків, секцій тощо; заборонив [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , особисто або через третіх осіб вивозити малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , за межі України без дозволу його батька [PERSON] , [INFO] ; заборонив малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , у будь-чиєму супроводі перетинати без дозволу його батька [PERSON] , [INFO] , державний кордон України; в іншій частині заяву про забезпечення позову залишив без задоволення. 22.10.2025 представник третьої особи Міністерства юстиції України Шевченко К. подала письмові пояснення, які мотивовані тим, що «на адресу Міністерства юстиції України надійшла заява громадянина України [PERSON] про сприяння поверненню з України до Фінляндської Республіки дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки, як зазначено в заяві [PERSON] , дитина перебуває разом із матір?ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Міністерством юстиції України надано доручення Відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги у Вінницькій області Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України провести бесіду з матір?ю дитини, ознайомивши її з положеннями Конвенції, з?ясувати її подальші наміри щодо повернення до Республіки Фінляндія та запропонувати процедуру медіації з метою мирного врегулювання конфлікту між батьками дитини. Працівниками Відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги у Вінницькій області на адресу [PERSON] 08.10.2025 рекомендованим листом надіслано лист-запрошення з пропозицією з?явитися 16.10.2025 на 09 год 00 хв за адресою: Хмельницьке шосе, 7 по місцю розташування Відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги у Вінницькій області з метою проведення бесіди. На призначену дату [PERSON] не з?явилась. Згідно з трекінгом Укрпошти, лист-запрошення [PERSON] не отримано. Позивач стверджує, що відповідач одноосібно в порушення батьківських прав позивача прийняла рішення про зміну дитиною держави її постійного місця проживання, своїми діями, зокрема, не повертаючи дитину до постійного місця проживання у Фінляндію, відповідач порушує права дитини та позивача, зокрема, право дитини на належне батьківське виховання та право позивача на визначення місця проживання дитини. За таких умов стаття 8 Конвенції 1980 року надає право особі, яка стверджує, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування, звернутися із заявою до Центрального органу за місцем постійного проживання дитини або до Центрального органу будь-якої іншої Договірної держави за допомогою у забезпеченні повернення дитини. Позивач вважає, що наявні всі умови, визначені у статтях 3, 4, 35 Конвенції 1980 року, за яких Держава, на території якої утримується дитина, зобов?язана повернути дитину в державу її постійного проживання. Просять ухвалити законне та обґрунтоване рішення, розглянути справу за позовом [PERSON] до [PERSON] в межах статті 11 Конвенції». 10.11.2025 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що «02 грудня 2021 року вони зі [PERSON] зареєстрували шлюб. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.10.2025 шлюб був розірваний. 09.02.2022 вони з позивачем виїхали на роботу до Польщі, де проживали у м. Сваженці та разом займалися вантажними перевезеннями. У червні 2022 року вони зі [PERSON] переїхали до Фінляндії, де 05 червня 2022 року отримали тимчасовий прихисток. Впродовж усього часу їхнього зі [PERSON] спільного проживання, а особливо після того, як вона завагітніла, у них з відповідачем почали виникати непорозуміння через різні погляди на життя та облаштування сімейного побуту. На цьому ґрунті у них виникали постійні сварки, які поступово переростали у скандали. Під час сварок [PERSON] , який дуже часто перебував у стані алкогольного сп?яніння, проявляв до неї неповагу та агресію, чинив на моральний та фізичний тиск. У зв?язку з важким психологічним станом, який панував у сім`ї, та, побоюючись за здоров`я майбутньої дитини, вона покинула [PERSON] та у грудні 2022 року повернулась мешкати до України. Проживаючи в Україні, вона стала на диспансерний облік у ВОКЛ ім. М. Пирогова. У травні 2023 року [PERSON] перепросив у неї за свою минулу ганебну поведінку та попросив надати йому ще один із багаточисельних шансів для збереження сім`ї, після чого вона наприкінці травня 2023 року повернулася до Фінляндії і вони продовжили спільне проживання. [INFO] у м. Каяні вона народила сина [PERSON] . Після народження син також отримав тимчасовий прихисток у Фінляндії, оскільки він є громадянином України. [PERSON] на той час займався пасажирськими перевезеннями між Україною та Фінляндією і мав право виїзду за кордон, однак з грудня 2023 року в Україну більше не повертався, аби уникнути мобілізації. У вересні 2023 року їхня сім?я переїхала мешкати до м. Лахті. З липня 2024 року до квітня 2025 року вона тричі разом із сином приїжджала в Україну, де мешкала разом зі своїми батьками. Під час проживання в Україні вона багато часу приділяла здоров?ю дитини, оскільки у Фінляндії отримати якісне медичне обслуговування дуже важко. Там повістю відсутня можливість за власним бажанням провести УЗД-дослідження, здати аналізи, а медичну допомогу можливо отримати лише при критичному стані здоров`я дитини, що її, як турботливу матір, жодним чином не влаштовувало. Єдине, що їм з дитиною було запропоновано у Фінляндії, це вакцини, оскільки вони входили в базовий пакет послуг, який надавався громадянам України при тимчасовому прихистку. Усі питання, пов?язані зі здоров?ям дитини, вона могла вирішити лише перебуваючи на території України. Вона неодноразово зверталась до лікарів-педіатра, робила УЗД серця та черевної порожнини, здавала аналізи, проводила щеплення згідно з картою профілактичних щеплень, про що свідчать відповідні медичні документи. Майже увесь час після народження дитини [PERSON] своєю агресивною поведінкою провокував сварки та скандали, під час яких позивач чинив над нею психологічне та фізичне насилля. Така обстановка у сім`ї вкрай негативно впливала на її психологічний стан та на психологічний стан їхнього сина. 12.02.2025 у зв?язку з агресивною поведінкою [PERSON] , у м. Лахті вона звернулась до поліції, після чого її та сина [PERSON] було розміщено у соціальному притулку матері та дитини, у якому вони перебували з 12.02.2025 до 17.02.2025. Після народження дитини та до цього випадку вони зі [PERSON] проживали спільно заради сина, хоча справжніх сімейних відносин між ними вже не існувало. [PERSON] постійно провокував конфліктні ситуації в домі у присутності сина, ображав її та принижував, застосовував до неї психологічне та фізичне насилля, прямо заявляючи при цьому, що не має намір проживати зі мною однією сім?єю і бажає мати іншу жінку. Після 17.02.2025 вони ухвалили рішення припинити спільне проживання. При цьому ні у неї, ні у [PERSON] не виникало жодного сумніву, що син має залишитись проживати з нею. Вона розглядала різні варіанти облаштування подальшого життя після остаточного припинення відносин зі [PERSON] , однак своє майбутнє та майбутнє її сина вона пов?язувала виключно з Україною, а позивач стосовно цього не заперечував. Так як Мірослав погано і повільно починав говорити, то вона робила акцент на тому, що потрібно їхати проживати в Україну для того, щоб дитина мала повноцінний мовний та соціальний розвиток в україномовному середовищі, оскільки його спілкування виключно українською, а з фінсько- чи англомовними дітьми він контакту не мав і у 1,5 роки не розмовляв жодною з мов. Для того, щоб пересвідчитись, що Фінляндія не може запропонувати того розвитку дитині, який можна забезпечити в Україні для маленьких діток, ними було прийняте рішення ознайомитись з умовами, які можуть бути запропоновані приватними дитячими закладами щодо розвитку дитини. Твердження позивача щодо того, що вони «оформили [PERSON] до дитячого садочка в м. Еспо, Республіка Фінляндія», не відповідає дійсності, оскільки вони не могли собі дозволити оплату приватного дитячого закладу, а муніципалітет міг оплачувати лише державний дитячий заклад, у чергу на який вони не ставали. Фото з дитячого садочку, які позивач додав до своєї позовної заяви, було зроблене під час тестового ознайомлення з умовами у приватному дитячому закладі, проте жодного дня [PERSON] цей заклад не відвідував і договір на таке відвідування між ними не укладався. На початку березня 2025 року вони з сином вчергове поїхали в Україну для того, щоб отримати пристойне медичне обслуговування. 21.03.2025 нею була укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, №0001-А4К4-2E10 і з того часу син перебуває під постійним медичним наглядом сімейного лікаря [PERSON] . Після повернення наприкінці березня до Фінляндії вони зі [PERSON] вирішили винаймати дві окремих квартири: одну для нього, а іншу для них з [PERSON] . Для цього 03.04.2025 вони з сином переїхали у м. Еспо, а після чергової телефонної сварки зі [PERSON] вона ухвалила остаточне рішення повернутися разом із сином в Україну. 25.04.2025 вона та син [PERSON] приїхали в Україну і з того часу постійно проживають у будинку її батьків. Свій позов [PERSON] з правової точки зору обґрунтовує вимогами Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Однак вимоги зазначеної Конвенції не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору. Республіка Фінляндія за жодних обставин не може вважатися місцем постійного проживання сина [PERSON] , оскільки вона, [PERSON] та син [PERSON] є громадянами України, які проживали на території Республіки Фінляндія, маючи статус біженця. Ні позивач, ні вона, ні їхній син ніколи не мали постійного місця проживання у Республіці Фінляндія, що саме по собі виключає можливість застосування до тих правовідносин, які склалися між нею та позивачем, Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Крім того, якщо навіть припустити, що для вирішення спору слід застосовувати вимоги Конвенції, то й за таких обставин жодним судовим чи адміністративним органом не може бути видане розпорядження про повернення сина на територію Фінляндії з огляду на положення статті 13 Конвенції, якою передбачено, що адміністративний орган запитуваної держави не зобов`язаний видавати розпорядження про повернення дитини, якщо особа, установа або інший орган, що заперечує проти її повернення, доведуть, що: а) особа, установа або інший орган, що піклуються про дитину, фактично не здійснювали права піклування на момент переміщення або утримування, або дали згоду на переміщення або утримування, або згодом дали мовчазну згоду на переміщення або утримування; або b) існує серйозний ризик того, що повернення поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. У квітні 2025 року вони зі [PERSON] припинили сімейні відносини і за їхньою спільною домовленістю син [PERSON] залишився проживати з нею. Жоден судовий чи адміністративний орган чи то України, чи то Фінляндії, не встановлював піклування над [PERSON] з боку [PERSON] . Жодним адміністративним чи судовим органом не вирішувалось питання щодо визначення місця проживання дитини з тієї причини, що це питання не було спірним. З моменту народження сина лише вона перебувала поруч з дитиною та здійснювала повне піклування над [PERSON] , а його матеріальне забезпечення взяла на себе Республіка Фінляндія, яка виплачувала їм соціальну допомогу як біженцям. Тому при розірванні сімейних відносин між нею і [PERSON] між ними була досягнута домовленість про те, що син [PERSON] залишиться проживати з нею і вона буде продовжувати здійснювати піклування над ним. Зі сторони [PERSON] не було заперечень щодо того, що їхня дитина має проживати і виховуватись в Україні, серед україномовного оточення близьких та рідних йому людей. Станом на квітень 2025 року [PERSON] дав свою згоду на переміщення сина [PERSON] в Україну разом з матір`ю. Про таку згоду з боку [PERSON] свідчить і та обставина, що до правоохоронних органів Республіки Фінляндія з приводу «викрадення» у нього дитини позивач звернувся лише 12.08.2025, тобто майже через три місяці після самої «події». У своїй позовній заяві [PERSON] посилається на ту обставину, що 17.05.2025 та 11.06.2025 він «звертався до ГУНП у Вінницькій області за фактом вивезення його сина [PERSON] дружиною [PERSON] з Республіки Фінляндія до України без його відома». При цьому позивач посилається на відповідь ГУНП у Вінницькій област, яка була надіслана на адвокатський запит. Однак із зазначеного доказу вбачається, що версія про те, що вони з сином виїхали до України без відома [PERSON] з`явилася лише 11.06.2025, а 17.05.2025 позивач звертався до органів поліції з приводу того, що після того, як вона з сином виїхала в Україну, він втратив з ними зв`язок. При цьому [PERSON] чітко зазначив адресу їхнього з сином місця проживання. У своїх зверненнях до органів поліції України [PERSON] називався громадянином Фінляндії, що є відвертою неправдою. Крім того, існує серйозний ризик того, що повернення поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. Припинення сімейних відносин між нею та [PERSON] було наслідком його постійної агресивної поведінки, здебільшого у стані алкогольного сп?яніння. З цієї причини у їхньому домі постійно була напруга, крики та скандали, при яких позивач чинив над нею насилля та принижував її людську гідність, що вкрай негативно впливало на їхній з сином психологічний стан. Убезпечення сина від нестерпної домашньої обстановки спонукало її до прийняття рішення про припинення відносин зі [PERSON] . Лише після повернення з [PERSON] до України вони отримали душевний спокій. Вони проживають у великому будинку з усіма зручностями, який належить її матері [PERSON] . На теперішній час дитина зростає у колі рідних та близьких йому людей, постійно відчуваючи піклування, турботу та любов. Її син забезпечений усім необхідним для нормального життя та розвитку, має власну кімнату, яка обладнана місцями для ігор, відпочинку та розвитку. З 02.05.2025 [PERSON] відвідував приватний дошкільний заклад «Денний догляд за дитиною», а з 04.11.2025 зарахований до Комунального закладу «Вінницько-Хутірський заклад дошкільної освіти Вінницької міської ради». Вона працює на посаді майстра з манікюру у салоні краси «NewAesthetic» та за місцем роботи характеризується позитивно. Вона пов?язує своє подальше життя та життя сина виключно з Україною, де він має змогу зростати у великій та дружній родині. Її мета виховати сина у дусі любові та поваги до своєї Батьківщини, проектуючи у свою сім?ю усі найкращі традиції та звичаї українського народу. Відібрання дитини від неї може призвести до заподіяння непоправної психологічної, або й психічної травми її синові, оскільки за все своє життя [PERSON] жодного дня не перебував без неї, постійно відчуваючи материнську любов та турботу. Між нею та сином існує дуже тісний моральний психологічний зв?язок. До цього часу син перебуває на грудному вигодовуванні. За таких обставин відсутні будь-які підстави для задоволення позову [PERSON] . За своєю суттю зазначений позов [PERSON] є його намаганням визначити місце проживання їхнього сина з батьком та відібрати його у неї в обхід чинного українського законодавства. З огляду на гіркий досвід їхнього попереднього зі [PERSON] спільного проживання вона переконана, що позивач самостійно не здатний займатися питаннями догляду дитини та його вихованням, адже за час спільного проживання [PERSON] лише кілька разів зміг залишитися з сином на одинці не більше ніж на 20 хвилин, усіляко демонструючи страх своєї відповідальності за дитину. Вона ніколи не отримувала від [PERSON] допомоги, яка була б пов`язана з доглядом за сином впродовж усього спільного життя. У присутності дитини [PERSON] майже увесь час поводив себе агресивно відносно неї, проявляв грубість та нетерпимість, чинив над нею психологічне та фізичне насильство, у тому числі і у присутності дитини. Дуже часто при цьому він перебував у нетверезому стані. Тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача». Також 10.11.2025 відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, у якій вона просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . 18.11.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Рождєствіна-Смук Г.П. подала до суду відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що «у відзиві відповідач фактично підтвердила, що: дитина постійно проживала на території Фінляндії з моменту народження до квітня 2025 року; мала оформлений тимчасовий прихисток (дозвіл на проживання) у Фінляндії; дитина мала паспорт громадянина України для виїзду за кордон; виїзд з Фінляндії до України здійснено односторонньо матір?ю, без погодження з батьком. Статус «Очікування», який був зазначений в довідці про легальне проживання у Республіці Фінляндія, як зазначає відповідач, був актуальний лише на 21.09.2023, а 01.11.2023 дитині вже видали Посвідку на проживання. Так само, на ім?я [PERSON] довідка на легальне проживання у Фінляндії була оформлена 05.06.2022, а Посвідку на проживання вона отримала 07.06.2022, що ще раз підтверджує факт реєстрації та проживання [PERSON] з 05.06.2022, [PERSON] з моменту народження у Республіці Фінляндія. Таким чином, місцем постійного проживання дитини, відповідно до ст. 3 Конвенції 1980 року, є Фінляндія, і саме на цій території сформувалося її соціальне та сімейне середовище. Посилання відповідача на нібито агресивну поведінку позивача, побутові сварки чи «психологічне насильство» не підкріплені жодними офіційними доказами (відсутні рішення поліції, медичні висновки, повідомлення про домашнє насильство, звернення до судів чи соціальних служб як в Україні, так і у республіці Фінляндія); не можуть вважатися юридичною підставою для самовільного переміщення або утримання дитини в іншій державі. Відповідно до ст. 13 Конвенції 1980 року, побоювання матері щодо особистих конфліктів не можуть бути розцінені як «серйозний ризик заподіяння шкоди дитині», якщо такі побоювання не підтверджені належними доказами. Навпаки, надані нею медичні документи свідчать лише про звичайне піклування матері, але жодним чином не доводять загрозу для життя чи здоров?я дитини у Фінляндії. Сам факт неодноразових повернень відповідача з України до Фінляндії та перебування на території ЄС підтверджує, що жодного рішення про зміну місця проживання дитини не було, а перебування в Україні має тимчасовий характер. Крім того, станом на 10.09.2025 Фінським управлінням соціального страхування надано лист про те, що [PERSON] має право на отримання пільг, що базуються на місці проживання. Самовільне утримання дитини на території України без згоди батька є незаконним. Твердження щодо окремого проживання подружжя та переїзду [PERSON] разом з дитиною з 03.04.2025 до м. Еспо, є неправдивим та таким, що вводить суд в оману, оскільки в м. Еспо Республіки Фінляндія подружжя переїхало разом з дитиною з метою влаштувати [PERSON] лава до дитячого садочка, який знаходиться в цьому місті та підходив за критеріями оцінки батьків як найкращий для відвідування дитиною. Доводи відповідача про те, що позивач нібито «надав згоду» чи «мовчазну згоду» на переміщення дитини в Україну, є безпідставними та не підтверджуються жодним доказом. Повідомлення/переписка в мережі Viber, які надала відповідач до відзиву, датовані 2023 роком, а в більшості немає дат, та в жодному з цих повідомлень немає чіткої фрази, що батько дає матері згоду на вивезення дитини за кордон. У даному випадку позивач не надавав письмової, усної чи будь-якої іншої форми згоди на переміщення дитини з Фінляндії; позивач не знав про намір відповідаа вивезти дитину у момент фактичного переміщення; позивач одразу після дізнання про незаконне переміщення ініціював дії щодо повернення дитини, що повністю виключає наявність як прямої, так і мовчазної згоди. Факт звернення позивача до компетентних органів (заяви, звернення інституцій, листування з органами влади), а також той факт, що позивач протягом всього періоду наполягав на поверненні дитини та відновленні свого права піклування, прямо підтверджує відсутність мовчазної згоди. Навіть якщо допустити, що між сторонами існували певні побутові домовленості у разі розриву стосунків, вони стосувалися внутрішніх сімейних питань, а не міжнародного переміщення дитини. Твердження відповідача, що позивач «фактично не здійснював піклування», є свідомим перекручуванням положень Конвенції, оскільки стаття 13 застосовується лише тоді, коли: особа не мала права піклування, або припинила його здійснювати добровільно. Натомість у цій справі позивач мав і має повне батьківське право піклування відповідно до законодавства України та Фінляндії; жоден орган не позбавляв позивача таких прав; позивач регулярно брав участь у житті дитини, забезпечував, виховував, спілкувався, а після переміщення вживав дії щодо відновлення свого права піклування. На сьогоднішній день триває кримінальне розслідування у справі № 5530/R/21653 відносно підозрюваної [PERSON] по факту викрадення дитини Поліцейським Управлінням Західної Нової землі (Уусіма) Республіки Фінляндія. Дитина [PERSON] народився та проживав у Фінляндії, де забезпечувався належним медичним наглядом і соціальним захистом; в Україні дитина ніколи не мала та не має на цей час зареєстрованого місця проживання; має постійне місце проживання та статус тимчасового прихистку, визначений державними органами Фінляндії; має тісні соціальні зв?язки з батьком і середовищем, у якому народився. Тому просять ???визнати доводи, викладені у відзиві відповідача, необґрунтованими, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 18.11.2025 відмовив у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини повернув відповідачу [PERSON] . 21.11.2025 відповідач [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив, які мотивовані тим, що «вона, [PERSON] та син [PERSON] є громадянами України, які тимчасово проживали на території Республіки Фінляндія, маючи статус біженця. До відзиву були надані копії довідок про статус «Очікування» від 05.06.2022 та від 21.09.2023, у яких чітко відображено відомості про, те що відкрито справу про тимчасовий захист. Також на підтвердження їхнього з сином права на тимчасове проживання на території республіки Фінляндія надані дозволи на проживання [NUMBER] та [NUMBER] , у яких зазначений кінцевий термін такого дозволу 04.03.2025. Перебування на території певної країни за відсутності права на постійне проживання у ній за жодних обставин не може трактуватися як «країна постійного місця проживання» цієї особи. У своїй позовній заяві [PERSON] чітко зазначає про те, яке місце його проживання є постійним, а яке тимчасовим «...з 14.03.2019 був прийнятий на облік в консульському відділі Посольства України в Республіці Польща на постійне місце проживання...». І як доказ цієї обставини ним була надана копія його закордонного паспорту з відповідною відміткою. З переписки зі [PERSON] у соціальній мережі Viber [INFO] убачається, що він цікавився, як вони з сином добралися до Польщі, як пройшли кордон та яким чином мають добиратися до України, на що отримав від неї вичерпні відповіді. 26.04.2025 о 06 год 03 хв [PERSON] поцікавився, чи вони з сином вже приїхали додому, на що вона відповіла ствердно. Жодних зауважень, чи заперечень з його боку у цій переписці немає. Про згоду з боку [PERSON] на їхній з сином виїзд до України яскраво свідчить і та обставина, що до правоохоронних органів Республіки Фінляндія з приводу «викрадення» у нього дитини позивач звернувся лише 12.08.2025, тобто майже через три місяці після самої «події». До цього часу жодних претензій з приводу їхнього з сином проживання в Україні [PERSON] не висловлював. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 21.11.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 28.11.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Рождєствіна-Смук Г.П. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду зазначила, що відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, права [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , порушені, а також порушені права самої дитини. Дитина усе своє життя проживала на території Фінляндії, а матір дитини самостійно вирішила її долю та позбавила позивача права опікуватися власною дитиною. Дитина на території Фінляндії проживала постійно, мала соціальні зв`язки. Зміна країни місця проживання дитини вимагає узгодження з іншим з батьків. 02.12.2012 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Спочатку подружжя проживало у Польщі, а в червні 2022 року вони вирішили переїхати до Фінляндії, щоб отримати тимчасовий прихисток від війни. [INFO] у них народився син [PERSON] , який також отримав тимчасовий прихисток. У квітні 2025 року [PERSON] декілька разів відвідував дитячий садок, якби відповідач не забрала дитину, його б змогли влаштувати у дитячий садок, мав право отримувати медичне страхування, право на житло та медичне обслуговування. Дитина отримувала там щеплення та були виписані рецепти на певні ліки. Дитина мала право на отримання усіх соціальних пільг. [PERSON] проживав у мирній країні, у спокої, не знав, що таке тривоги. Батьки домовилися, що дитина буде зареєстрована у Фінляндії, але ніколи не домовлялися щодо переїзду до іншої країни, зокрема до України. Зі слів позивача, дитина розуміла фінську мову, уже починала трішки розмовляти фінською та англійською мовами. Позивач працював з понеділка до п`ятниці в іншому місті, приїжджав на вихідні. 25.04.2025 позивач приїхав з роботи, стукав у двері будинку у місті Еспо, але йому ніхто не відчинив, тому він зрозумів, що відповідач забрала дитину. На дзвінки та повідомлення відповідач не відповідала. Позивач до моменту подання відповідачем відзиву на позовну заяву достеменно не знав, де перебуває його дитина. Позивач не надавав ніякої згоди (ні письмової, ні усної, ні мовчазної) щодо переміщення дитини, він навіть не знав про те, куди відповідач поїхала. Раніше, коли відповідач планувала поїздку до України, вона попереджала про це позивача. Відповідач їздила в Україну декілька разів на короткий проміжок часу для належного медичного обслуговування. З 26.04.2025 до 27.04.2025 відповідач ще переписувалася з позивачем, а 28.04.2025 вона припинила виходити на зв`язок. У сімейному законодавстві відсутнє поняття мовчазної згоди, а тому посилання відповідача на те, що позивач дав мовчазну згоду на вивезення дитини є необґрунтованими. Для того, щоб переконатися, що відповідач дійсно перебуває в Україні та встановити її місце проживання там, позивач 17.05.2025 та 11.06.2025 дзвонив у поліцію, однак відповіді позивач так і не отримав. Після цього позивач звернувся до адвоката у Фінляндії та розпочався процес розслідування усіх обставин. Позивач досі сподівається, що відповідач повернеться у Фінляндію разом із дитиною. Відповідач не надала жодних рішень, що відповідач чинить насилля відносно неї чи відносно дитини. Дитина на даний час навіть не зареєстрована в Україні. Просить звернути увагу на рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/6903/23 та на постанову Верховного Суду у справі № 613/1185/19. Тому просять визнати факт незаконного вивезення та утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в Україні [PERSON] ; зобов?язати [PERSON] , [INFO] , протягом 10 (десяти) днів з дня отримання нею повного тексту рішення суду повернути малолітнього [PERSON] , [INFO] , до країни постійного проживання Республіки Фінляндія; у разі відмови [PERSON] добровільно повернути [PERSON] до Республіки Фінляндія протягом 10 днів з дня отримання нею повного тексту рішення суду, здійснити відібрання [PERSON] , [INFO] , та передати малолітню дитину батькові [PERSON] для її повернення до Республіки Фінляндія. Вона не може сказати, яке саме законодавство Фінляндії порушила [PERSON] , але остання мала б погодити переміщення дитини з батьком. Фінляндія це місце постійного звичайного проживання. Дитина легально знаходилася на території Фінляндії. Дитина була повністю інтегрована у фінське суспільство, оскільки [PERSON] там народився, отримував медичну допомогу, проживав там з батьком та матір`ю, у нього там були друзі, там проживає його хрещений батько. Садочок, який відвідувала дитина, не був оплачений, але дитина мала намір ходити у цей садочок. У разі задоволення позову позивач приїде в Україну та зможе перевезти дитину у Фінляндію. Чи зможе він безперешкодно виїхати з України, їй невідомо. Представник позивача [PERSON] адвокат Вареник А.М. у судовому засіданні 28.11.2025 підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду зазначив, що у позовній заяві викладено обставини, відповідно до яких дитина була незаконно переміщена з Фінляндії до України. У даній справі слід перш за все встановити, чи був з боку батька незаконний вплив на дитину, чи була загроза для дитини у Фінляндії, встановити, яка країна проживання для дитини є кращою, та чи була згода батька на переміщення дитини. Відповідач перевезла дитину в Україну без погодження з батьком, вирішивши долю дитини, яка не має жодного відношення до їхніх відносин як подружжя. У даному випадку умови проживання дитини в Україні не є предметом розгляду, має бути встановлено лише факт незаконного переміщення дитини та її повернення до країни постійного місця проживання. Будь-які інші обставини не мають братися судом до уваги. У судовому засіданні 28.11.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Усов Ю.В. суду зазначив, що Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей стосується інших питань. Не було випадків, щоб Конвенція застосовувалася у спорі між громадянами України. Громадянин України [PERSON] не підтвердив своє постійне місце проживання у Фінляндії. У своєму позові [PERSON] акцентує увагу на тому, що він має постійне місце проживання у Польщі, а також, як громадянин України, він має право постійного місця проживання в Україні. [PERSON] та дитина [PERSON] також мають право на постійне місце проживання в Україні. [PERSON] не мав права на постійне місце проживання у Фінляндії. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про протилежне. Докази, надані стороною позивача, підтверджують лише те, що [PERSON] мав право на тимчасове проживання у Фінляндії. Тому вимоги Конвенції до даної ситуації не можуть бути застосовані. [PERSON] , [PERSON] та їхня дитина [PERSON] мають міжнародний статус біженців, тобто мають право на тимчасовий прихисток. Уже лише цього аспекту достатньо, щоб відмовити у задоволенні позову. Однак, навіть якщо припустити, що [PERSON] має постійне місце проживання у Фінляндії, наявна ціла низка обставин, які унеможливлюють виконання вимог цієї Конвенції. У статті 13 Конвенції наведені випадки, коли дитину не можна повертати до її місця постійного проживання, зокрема, якщо таке повернення може заподіяти шкоду дитині. Два роки дитина пов`язана з матір`ю та перебуває на грудному вигодовуванні, уже 8 місяців [PERSON] живе в Україні, у великому будинку та у великій родині, відвідує дитячий дошкільний заклад, гуртки, інтегрований в україномовне суспільство. На даний час помітний значний прогрес у його розвитку, мовленні та сприйнятті світу. Коли дитина знаходиться поруч з україномовними батьками, інтегруватися у фінське суспільство надзвичайно важко. За своїх півтора роки життя [PERSON] три рази відвідував Україну та перебував там понад 1,5-2 місяці. На території України [PERSON] постійно отримував якісне медичне обслуговування, у Фінляндії він отримував лише щеплення. Жодного разу відвідування [PERSON] разом із дитиною України не викликало у [PERSON] обурення. Лише після припинення сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] в останнього виникли заперечення щодо переміщення дитини в Україну. Конфліктні ситуації між [PERSON] та [PERSON] були впродовж усього їхнього спільного життя, атмосфера у сім`ї була не з найкращих, що підтверджується наявними у справі доказами. [PERSON] повернулася з Фінляндії в Україну, коли сім`я фактично розпалася. Спору між подружжям щодо визначення місця проживання дитини ніколи не виникало, дитина проживала з матір`ю, а батько цього не заперечував. Рішення [PERSON] повернутися в Україну не було спонтанним, це було виважене та обдумане рішення, яке між ними обговорювалося. [PERSON] не могла працювати, оскільки доглядала за дитиною, тому їй не вистачало коштів на забезпечення дитини. Батько лише декілька разів відвідував дитину, але разом вони уже не проживали у Фінляндії. Впродовж трьох місяців після повернення [PERSON] до України [PERSON] ніяк не реагував, а лише 11 серпня 2025 року звернувся до поліції про викрадення дитини, що свідчить про те, що [PERSON] надав свою мовчазну згоду на повернення дитини в Україну. У суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення даного позову. У судовому засіданні 05.12.2025 відповідач [PERSON] , за її згодою будучи допитаною у якості свідка, попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду, під присягою надала суду показання, що у 2018 році вона познайомилася з позивачем, коли відкрила туристичне агентство. Після того, коли вона повідомила, що вагітна, позивач сказав їй зробити аборт, однак вона на це не погодилася та сказала, що залишить дитину у будь-якому випадку. З дитиною вона займалася сама, нянь не було. Вона завжди була на зв`язку з педіатром з України. Вони не були задоволені проживанням у Фінляндії, вони постійно про це розмовляли з позивачем, вони не розглядали варіанту там проживати у подальшому. Участі у лікуванні дитини позивач не брав, він навіть не міг побути з дитиною 5 хвилин, оскільки він не міг нести відповідальність за дитину, у нього починалися панічні атаки навіть тоді, коли дитина просто кашляла. На її думку, у позивача є якісь психічні відхилення, він міг забрати у дитини щось із агресією, без причини міг її, відповідача, вдарити у спину, постійно щось «виясняв» та був незадоволений. Вони жили тільки на кошти соціальної допомоги Фінляндії. 12 лютого 2025 року він безпричинно різав ножем коробки з речами, які вони збиралися відправити в Україну, бо вони не збиралися залишатися у Фінляндії. Тоді вона закрилася у ванній кімнаті і викликала поліцію. Вони поговорили з поліцією, вона боялася залишатися з позивачем, тому поліція подзвонила у\~соціальну службу\~та її\~разом з\~дитиною забрали\~у притулок.\~Вона була\~з дитиною\~там декілька\~днів.\~Потім їй\~сказали,\~що треба\~усе вирішувати,\~бо тут\~не готель,\~а якщо\~ні,\~то дитину заберуть від батьків. Тому вона сказала там, що все вирішилося. Вона приїжджала в Україну, бо в дитини були проблеми зі здоров`ям. У Фінляндії починали лікувати лише у критичних ситуаціях, а вона не хотіла допускати стан здоров`я до критичного. Вони переїхали жити по різних квартирах у м. Еспо, з позивачем спілкувалися лише щодо дитини. Вони їздили у дитячі садки, щоб подивитися, чи дитина зможе ходити у садок. Фото, які долучає позивач, на підтвердження того, що дитина нібито відвідувала садок, були зроблені позивачем, коли вони прийшли у черговий садок і дитину впустили в ігрову кімнату, поки вона розмовляла з керівництвом. То були лише приватні садки, оплачувати які вони не могли собі дозволити. Оскільки вона офіційно повідомила у служби, що вони з позивачем розійшлися, тому соціальні виплати стали меншими. Коли у них відбулася чергова суперечка, по телефону позивач сказав їй їхати в Україну і не терпіти такого відношення до себе. Тому вона прийняла рішення поїхати в Україну і вивезти дитину в безпечне місце. Коли він приїхав у квартиру, її не було, тому він їй подзвонив. Він знав, що вони їдуть в Україну. [PERSON] для нього це не було. Потім вона зателефонувала до нього через відеозв`язок і він знову почав агресувати до неї, а вона вже не хотіла цього терпіти, тому відключила телефон. Після цього він почав залучати поліцію. Фінляндія їм дала прихисток, а житло, у якому вони проживали, було соціальним. Вони не вивчали фінську мову, оскільки не збиралися там залишатися. Через це її дитині визначили громадянство України. Вони жили лише на соціальні кошти. Позивач застосовував до неї фізичне та психічне насильство. Позивач не мав ключів від квартири в м. Еспо, у договорі була прописана лише вона, він там не проживав. Коли вони поїхали, він з цього приводу не висловлював незадоволення, він лише її обзивав, бо вона нарешті таке зробила. На кордоні ніяких зауважень до неї не було, вона виїхала з дитиною без проблем. Вважає, що повернення дитини у Фінляндію несе загрозу для дитини, оскільки там проживає батько [PERSON] . Представник третьої особи Міністерства юстиції України Іванов Ю.В. у судовому засіданні 05.12.2025 суду зазначив, що позов обґрунтований Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Термін «викрадення» у даному аспекті не є крадіжкою, яка зазначена у Кримінальному кодексі України, а розуміння цього терміну конкретизоване у статті 3 Конвенції. Викраденням є переміщення або утримування дитини, які розглядаються як незаконні, якщо при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. У статті 12 Конвенції визначені обставини, коли суд приймає рішення про повернення дитини, а у статті 13 Конвенції зазначені обставини, які унеможливлюють ухвалення рішення про повернення дитини в країну постійного проживання. Це ті обставини, які мають бути досліджені судом при розгляді такої справи. Представник третьої особи Міністерства юстиції України Чоботок О.І. у судовому засіданні 05.12.2025 підтримала думку представника Іванова Ю.В. У судовому засіданні 11.12.2025 під час\~судових дебатів\~представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Вареник А.М.\~зазначив,\~щодитину примусово забрали у батька і перевезли в іншу країну. Відповідач вважає, що дитина тут прижилася, тому її не треба повертати назад. Тривалість перебування дитини в Україні не може визначати доцільність її повернення у Фінляндію. Просить врахувати усі ці обставини та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Рождєствіна-Смук Г.П. під час судових дебатів зазначила, що відповідач не довела, що є загрози та перепони для повернення дитини до постійного місця проживання. Стороною відповідача не конкретизовано термін «мовчазна згода», про яку вони зазначали під час розгляду справи. У Гаазькій конвенції зазначено, що вона застосовується, якщо не пройшов один рік з дня вивезення дитини. Україна повинна виконувати міжнародні договори через судові органи. У постанові Верховного Суду від 29.08.2018 (справа №2-4237/12) зазначено, що для застосування Конвенції громадянство не має значення. Стороною відповідача не надано доказів згоди батька на переміщення дитини. У даному випадку були порушені права батька на піклування та виховання дитини. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та врахувати зазначені нею правові висновки. Представник відповідача [PERSON] адвокат Усов Ю.В. під час судових дебатів зазначив, що, звертаючись до суду, кожна особа повинна обґрунтувати необхідність звернення, яке право позивача порушене. Позивач свої вимоги обґрунтовує лише Конвенцією. Конвенція застосовується лише у тих випадках, коли дитина мала постійне місце проживання і без згоди піклувальника була переміщена з країни постійного місця проживання. Позивачем не доведено, що місцем постійного проживання є Фінляндія. Позивач у позовній заяві акцентував, що його постійним місцем проживання є Польща, а у Фінляндії вони отримали тимчасовий прихисток. Громадянство у даному випадку має значення. Визначальною обставиною у даній справі є з`ясування того, яка країна є країною постійного місця проживання дитини. [PERSON] та його батьки отримали тимчасовий прихисток у Фінляндії, право на проживання у цій країні є тимчасовим. У даному випадку є обставини, при яких неможливо повернути дитину у Фінляндію. 03.04.2025 сім`я припинила існування, батьки разом прийняли рішення, що дитина буде проживати з матір`ю. Станом на 25.04.2025 піклування про дитину здійснювала лише [PERSON] . Після цього вона ухвалила рішення повернутися в Україну разом з дитиною, над якою вона здійснювала одноосібне піклування. [PERSON] надав мовчазну згоду на переміщення дитини, оскільки після повернення дитини в Україну у [PERSON] не було жодної реакції аж до серпня 2025 року, [PERSON] не звертався до правоохоронних органів щодо викрадення дитини. Крім того, існує ризик того, що повернення поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. Позивачем не було зазначено, який саме нормативно-правовий акт був порушений [PERSON] , щоб визнати вивезення дитини незаконним. Просить відмовити у задоволенні позову. Також просить покласти на позивача судові витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу та на залучення фахівця, скасувати заходи забезпечення позову. Відповідач [PERSON] під час судових дебатів категорично заперечила щодо задоволення позову. Представник третьої особи Міністерства юстиції України Іванов Ю.В. під час судових дебатів просив з урахуванням вимог Конвенції постановити рішення, яке б відповідало найкращим інтересам дитини. Представник третьої особи Служба у справах дітей Вінницької міської ради на судовий розгляд справи по суті не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи Служба у справах дітей Вінницької міської ради повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Попередньо представник третьої особи Служба у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю Томчук О.В. подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради №01/00/011/73790 від 04.12.2025. Заслухавши учасників справи, оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 02 грудня 2021 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.05.2025, виданим повторно (т. 1 а.с. 12). З 14.03.2019 [PERSON] прийнятий на облік в консульському відділі Посольства України у Республіці Польща на постійне місце проживання, що підтверджується копією закордонного паспорта [PERSON] (т. 1 а.с. 13). [INFO] у місті Каяні Республіки Фінляндія у\~сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією витягу із реєстру про населення Фінляндії від 16.01.2024 (документи мовою оригіналу та у перекладі з англійської мови) (т. 1 а.с. 21-25). На підтвердження факту місця проживання [PERSON] , [INFO] , у Республіці Фінляндія до позову долучено копії документів мовою оригіналу та у перекладі на українську мову, а саме: копію свідоцтва з реєстру про населення Фінляндії від 21.05.2025, виданого Агентством цифрових та демографічних даних у м. Гельсінки на ім?я батька [PERSON] ; копію свідоцтва з реєстру про населення Фінляндії від 21.05.2025, виданого Агентством цифрових та демографічних даних у м. Гельсінки на ім?я [PERSON] ; копію довідки про місце проживання, виданої Агентством цифрових та інформаційних послуг населення від 12.08.2025, де вказане постійне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] у місті Еспо, Республіка Фінляндія з 04.04.2025 (т. 1 а.с. 30-46). У долученій до позову копії письмової заяви [PERSON] зазначено, що «вона\~товаришувала з\~родиною [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~Проводила час\~з цією\~родиною і\~гарне ставлення\~ [PERSON] до\~дружини [PERSON] \~та сина\~ [PERSON] .\~Засвідчує,\~що жодного\~разу не\~було помічено\~агресію в\~сторону дружини\~та їхнього\~сина.\~Коли вони\~від`їжджали у\~відпустку,\~вона доглядала\~за їхньою\~квартирою,\~де вони\~мешкали за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Підтверджує,\~ що\~вони проживали\~за цією\~адресою до\~03.04.2025.\~ [PERSON] є\~цілком нормальною\~та адекватною\~людиною,\~за яким\~не було\~помічено жодного\~прояву агресії\~в сторону\~родини.\~Він є\~дуже чуйний\~та відповідальний\~батько для\~своєї дитини.\~При спілкуванні\~з [PERSON] \~вона гордилася\~та говорила\~про те,\~що в\~неї дуже\~добрий та\~чуйний чоловік\~і гарний\~батько для\~сина.\~ [PERSON] дуже\~гарно спілкувався\~з іншими\~дітьми,\~вже мав\~своїх друзів\~у дворі,\~починав говорити\~фінською мовою.\~03.04.2025\~вони переїхали\~з м.\~Lahtі,\~в м.\~Espoo.\~Причиною переїзду\~стало надання\~дитячого садочку\~для дитини.\~Там вони\~разом прожили\~до 25.04.2025\~однією родиною.\~Але [PERSON] чомусь\~забрала дитину\~і поїхала\~в Україну\~без відома\~ [PERSON] .\~Вона до\~цього часу\~підтримує зв`язок\~зі [PERSON] і\~баче сум\~та страждання\~за своїм\~сином.\~Він щиро\~прагне бути\~поруч,\~піклуватися та\~бачити як\~росте його\~дитина.\~Але йому\~не дають\~цього шансу.\~ [PERSON] \~свої слова\~в судовому\~засіданні.\~Ознайомлена зі\~ст.\~384\~Кримінального кодексу\~України про\~надання завідомо\~неправдивих показань» (т. 1 а.с. 47). На підтвердження наявності медичної страховки у Республіці Фінляндія [PERSON] до позову долучено копії документів мовою оригіналу та у перекладі на українську мову (т. 1 а.с. 48-54). У копії відповіді на адвокатський запит [PERSON] від 18.08.2025, наданої Управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у Вінницькій області зазначено, що «17.05.2025 на телефон чергової частини ГУНП у Вінницькій області від абонента [NUMBER] , який назвався [PERSON] , [INFO] , громадянином Фінляндської Республіки, який повідомив, що на даний час перебуває в м. Лахтім та просить перевірити наявність його дружини [PERSON] , [INFO] , та їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , за адресою їх місця проживання в [ADDRESS] , оскільки після їх повернення до України 25.04.2025 він втратив з ними зв`язок; 11.06.2025 на телефон чергової частини ГУНП у Вінницькій області від абонента [NUMBER] , який назвався [PERSON] , [INFO] , громадянином Фінляндської Республіки, який повідомив, що на даний час перебуває в Фінляндії та просить перевірити, чи перебуває за адресою: [ADDRESS] , його дружина [PERSON] , [INFO] , з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , та чи все гаразд з його дитиною, дружина із сином виїхали з Фінляндії до України 25.04.2025 без його відома» (т. 1 а.с. 55-56). На підтвердження викладених у позовній заяві обставин до позову долучено роздруківки листування в месенджерах (т. 1 а.с. 57-68). З копії повідомлення про злочин/клопотання про розслідування та копії повідомлення про злочин підозра у викраденні дитини (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) убачається, що 12.08.2025 [PERSON] звернувся до поліції Республіки Фінляндія та повідомив про незаконне вивезення дитини [PERSON] в Україну [PERSON] (т. 1 а.с. 69-77, 78-83). Згідно з копією трудового договору (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову), [PERSON] з 15.02.2025 працевлаштований на посаді водія легкового автомобіля та вантажівки (керування автомобілем) та отримує дохід у розмірі 10 євро на годину, робочий час 40 годин на тиждень (т. 1 а.с. 84-88). На підтвердження наявності у [PERSON] житла у Республіці Фінляндія до позову долучено копію договору оренди (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) (т. 1 а.с. 89-92). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] від 07.08.2025, виданої ТОВ «Везун», « [PERSON] , [INFO] , працював у ТОВ «Везун» (Z.O.0. WEZUN) з 2017 року до 01 січня 2022 року на посаді водія автобуса міжнародного сполучення по регулярним перевезенням. За час роботи в компанії [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний, дисциплінований та сумлінний працівник. Добре знає правила дорожнього руху як в Україні, так і в країнах Європейського Союзу. Володіє достатнім досвідом керування автобусами великої місткості, має безперервний стаж водія категорії «D» 15 років. Працював на маршрутах міжнародного сполучення: Запоріжжя-Познань-Запоріжжя тощо, здійснював регулярні пасажирські перевезення відповідно до розкладу руху. Під час роботи виявляв уважність до пасажирів, ввічливий у спілкуванні, неодноразово отримував подяки від клієнтів компанії. Шкідливих звичок не має. Має хороші навички орієнтації на місцевості, володіє польською мовою на розмовному рівні. Відрядження виконував без порушень трудової дисципліни чи графіку. За час роботи порушень правил дорожнього руху або скарг на водія не зафіксовано. Під час роботи у ТОВ «Везун» (Z.O.O. WEZUN) [PERSON] користувався авторитетом серед колег та керівництва. До виконання своїх обов?язків ставився відповідально, технічно грамотний, дотримувався правилами експлуатації транспорту та вимог безпеки перевезень» (т. 1 а.с. 105). Згідно з копією витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 08.09.2025 є особою, стосовно якої відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні (т. 1 а.с. 106). З копії довідки про місце проживання (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) убачається, що адреса місця проживання [PERSON] у Республіці Фінляндія з 16.06.2025 м. Хейнола (т. 1 а.с. 107-108). [PERSON] має посвідку на проживання у Фінляндії, видану 07.06.2022, що підтверджується копією такої посвідки (т. 1 а.с. 109-111). На підтвердження позовних вимог до позову долучено ксерокопії фотографій квартири [PERSON] у м. Хейнола Республіки Фінляндія, дитячого садочку в Республіці Фінляндія, який відвідував [PERSON] ; ксерокопії фотографій дитини [PERSON] з батьком [PERSON] (т. 1 а.с. 154-168). Згідно з копією довідки про щеплення (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) від 09.09.2025, [PERSON] у м. Лахті Республіки Фінляндія отримував щеплення (т. 2 а.с. 47-48). Відповідно до копії листа з дитячого садка «Fountain Square Payschool» від 08.09.2025 (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову), дитячий садок «Fountain Square Payschool» готовий прийняти [PERSON] , [INFO] , до дитячого садка, і для нього є вільне місце; вони вже зустрічалися з ним і з батьком [PERSON] раніше у квітні 2025 року, коли вони кілька разів відвідували садок разом із дитиною та матір`ю дитини (т. 2 а.с. 49-50). Згідно з копією листа Фінського управління соціального страхування від 10.09.2025 (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову), [PERSON] має право на отримання пільг, що базуються на місці проживання, починаючи з 02.07.2023 (т. 2 а.с. 53-54). Погребищенський районний суд Вінницької області рішенням від 07.10.2025 (справа № 143/419/25) ухвалив «прийняти визнання позову представником відповідача адвокатом Рождєствіною-Смук Ганною Петрівною. Позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити. Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 02.12.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегоінального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №3246», що підтверджується копією такого рішення (т. 2 а.с. 70). На підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву обставин до відзиву долучено CD-диск з аудіо- та відеозаписами (т. 2 а.с. 69). Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №29 від 23.03.2023, [PERSON] , будучи вагітною, перебувала на диспансерному обліку в умовах ОЦПС ВОКПЛ ім. М.І. Пирогова (т. 2 а.с. 71). Відповідно до копії довідки №61214/19-530_49 від 19.02.2024 про реєстрацію особи громадянином України, виданої Посольством України у Фінляндській Республіці, [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Каяні Фінляндської Республіки, згідно з рішенням Посольства України в Фінлянській Республіці від 19.02.2024, набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України»; відповідно до законодавства України, зазначена особа є громадянином України з 02.07.2023 (т. 2 а.с. 73). На підтвердження проходження обстежень та лікування [PERSON] в Україні до відзиву долучено копії медичних документів (т. 2 а.с. 75-92). Згідно з копією дозволу на проживання (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) від 01.11.2023, [PERSON] має дозвіл на проживання у Фінляндії до 04.03.2025 (т. 2 а.с. 94). Відповідно до копії довідки про статус «Очікування» від 21.09.2023 (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову), виданої [PERSON] (справа про тимчасовий захист), власник довідки може легально проживати у Фінляндії під час розгляду своєї справи, доки по справі не буде прийняте остаточне рішення або не буде прийнято рішення про його видворення з країни, що набуло чинності; власник довідки має дійсне, необмежене право на працю; ця довідка дійсна до вирішення питання (т. 2 а.с. 97). Згідно з копією дозволу на проживання (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) від 01.11.2023, [PERSON] має дозвіл на проживання у Фінляндії до 04.03.2025 (т. 2 а.с. 98). Відповідно до копії довідки про статус «Очікування» від 05.06.2022 (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову), виданої [PERSON] (справа про тимчасовий захист), власник довідки може легально проживати у Фінляндії під час розгляду своєї справи, доки по справі не буде прийняте остаточне рішення або не буде прийнято рішення про його видворення з країни, що набуло чинності; ця довідка дійсна до вирішення питання (т. 2 а.с. 101). На підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву обставин до відзиву долучено роздруківки листування в месенджерах (т. 2 а.с. 102-109). Згідно з копією довідки №794 від 27.10.2025, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою без реєстрації місця проживання також проживає [PERSON] , [INFO] (т. 2 а.с. 110). Відповідно до копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 16.03.1998, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] продано, а [PERSON] куплено цілий жилий будинок з відповідними господарськими будівлями за [ADDRESS] (т. 2 а.с. 111). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.1990 убачається, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 112). Згідно з копією акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] та [PERSON] від 30.10.2025, дитина має власну кімнату з усім необхідним: іграшками, дитяча література, розвивалочки, одяг та взуття відповідно до віку та сезону; сімейний лікар [PERSON] ; родина проживає у приватному будинку з усіма зручностями, житло має два поверхи, 6 кімнат, коридор, кухня, санвузол, загальна площа 100 кв.м (т. 2 а.с. 114-121). На підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву обставин до відзиву долучено фотокартки (т. 2 а.с. 125-141). Відповідно до копії листа-підтвердження від 29.10.2025, виданого ФОП [PERSON] , [PERSON] є замовником послуг «Денний догляд за дітьми» для сина [PERSON] , [INFO] ; загальна сума здійсненої оплати складає 20\~300,00 грн за період з 02.05.2025 до 29.10.2025; дитина приймає активну участь у житті дитячого колективу (т. 2 а.с. 142). Згідно з копією довідки №37/16-04 від 04.11.2025, виданої директором Комунального закладу «Вінницько-Хутірський заклад дошкільної освіти Вінницької міської ради» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зарахований до Комунального закладу «Вінницько-Хутірський заклад дошкільної освіти», наказ на зарахування №59-ОД від 04.11.2025 (т. 2 а.с. 143). З копії довідки від 23.10.2025, виданої керівником Петреску О.М., [PERSON] працює в салоні краси «NewAesthetic» з 21 жовтня 2025 року на посаді майстра манікюру і по теперішній час продовжує виконувати свої обов`язки; працевлаштована офіційно, розмір її місячної заробітної оплати становить 8\~000,00 грн (т. 2 а.с. 144). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] від 23.10.2025, виданої керівником [PERSON] , [PERSON] працює в салоні краси «NewAesthetic» на посаді майстра з манікюру; за час роботи зарекомендувала себе як відповідальна, пунктуальна та сумлінна працівниця; вона має гарні професійні навички, дотримується стандартів гігієни та естетики, уважна до деталей і побажань клієнтів; колеги та керівництво відзначають її доброзичливість, охайність, комунікабельність і вміння працювати в команді; до роботи ставиться з любов`ю, постійно вдосконалює свої знання та навички в сфері нейл-індустрії (т. 2 а.с. 145). Згідно з копією довідки-характеристики №91 від 27.10.2025, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу, [PERSON] за час проживання у с. Вінницькі Хутори у правопорушеннях не помічалася, скарг на поведінку [PERSON] від жителів старостинського округу не надходило (т. 2 а.с. 146). З копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» убачається, що [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 23.10.2025 є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук відсутні (т. 2 а.с. 147). У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №78330123 від 10.06.2025 вказано, що відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №143/420/25, виданого 28.05.2025 Погребищенським районним судом Вінницької області, про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі однієї чверті від всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що підтверджується копією такої постанови (т. 2 а.с. 150). Згідно з копією листа від 14.11.2025 Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, в реєстрі Вінницької міської територіальної громади відсутня інформація про реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] (т. 2 а.с. 182). У повідомленні про взяття дитини [PERSON] під захист (у перекладі на українську мову) від 12.02.2025 зазначено « [ADDRESS] / [PERSON] /зміст повідомлення: ENG, агресивний чоловік [PERSON] , ображає дружину, поганий зв?язок, не може нормально відповісти, допомога для осіб, що належать до вразливих категорій населення, не потрібна, кризова соціальна допомога також, дитині 1,5 року. Відповідальний орган: Поліція. Терміновий виклик додому. Додаткова інформація про особу, яка потребує допомоги: неповнолітній, домашнє насильство гостра ситуація. Поліцейський патруль 408/ [PERSON] повідомив до чергової служби соціальної допомоги о 09:44, що ситуація не мала ознак насильства. Сьогодні у батьків дитини сталася словесна суперечка через те, що [PERSON] хоче розлучення, а [PERSON] не хоче. [PERSON] повідомила поліції, що [PERSON] схопив її за руку. [PERSON] вийшла на вулицю зустрічати поліцію, а дитина залишилася у візку. За даними поліції, дитина здорова і обстановка спокійна. [PERSON] приїхав на машині і поводився добре. [PERSON] заявив поліції, що ніколи не застосовував насильство до своєї дружини. За даними поліції, [PERSON] має намір отримати усні консультації щодо процесу розлучення. Соціальний працівник [PERSON] [PERSON] обговорила ситуацію з [PERSON] . [PERSON] сказала, що боїться [PERSON] . Фізичного насильства сьогодні не було, але [PERSON] погрожував, затіяв сварку і замахнувся рукою на [PERSON] так, щоб дитина цього не бачила. Фізичного насильства сьогодні не було, ще до народження дитини [PERSON] бив [PERSON] . Соціальний працівник [PERSON] і соціальний працівник [PERSON] зустріли матір і [PERSON] в торговому центрі «Тріо». Батько прибув на автостоянку «Тріо». Ситуація здавалася загрозливою. Соціальний працівник став між матір?ю і батьком, і в цей момент батько почав плакати. Дитина була на руках у матері. Мати сіла в машину співробітників і співробітники відвезли матір і дитину в безпечне місце. Батькові пообіцяли зателефонувати пізніше. Батько поїхав з місця події. Дитина та мати доставлені в безпечне місце. Всі речі матері та дитини знаходяться вдома, тому їм терміново потрібна допомога в отриманні предметів першої необхідності, наприклад, одягу. Співробітники запропонували матері забрати речі разом з іншим співробітником і поліцейським, але мати не захотіла залишати дитину з іншим співробітником на цей час. Мати розповіла, що дитина була неспокійною через пережиту сутичку. Мати була в сльозах, а дитина була дуже серйозною» (т. 2 а.с. 212-213). У записі про зустріч або контакт від (у перекладі на українську мову) від 12.02.2025 зазначено «соціальний працівник [PERSON] зателефонувала [PERSON] о 10:16 і коротко попередила, що зателефонує ще раз пізніше за участю перекладача. Соціальний працівник [PERSON] надіслала [PERSON] -повідомлення о 10:50: «Добрий день, я соціальний працівник [PERSON] із соціальної служби. Мені повідомили з центру екстреної допомоги та поліції, що у вас виникли проблеми. Чи потрібна вам допомога? Якщо так, ви можете зателефонувати до служби розлучень Lahti First тa притулків за номерами 044 750 4555 або 050 5614142. З повагою, соціальний працівник [PERSON] ». Соціальний працівник [PERSON] намагалася зустрітися з [PERSON] разом з перекладачем російської мови. СМС-повідомлення матері дитини о 11:36: «Добрий день, я намагалася зв`язатися з вами через перекладача. З вами та дитиною все гаразд?». SMS-повідомлення від матері дитини о 12:14 «Добрий день, яку допомогу ви можете запропонувати? Так, я викликала поліцію, тому що чоловік протягом багатьох днів був агресивним щодо мене. Я боюся за свою безпеку та безпеку моєї дитини. У нас зараз немає грошей на проживання. [PERSON] платили нам, але чоловік поїхав до Європи та витратив ці гроші, і ми не матимемо грошей на проживання до кінця місяця. Зараз він вдома. Я не знаю, чого від нього чекати далі. Краще пишіть мені смс. Він вдома, я не можу нормально розмовляти. Можливо, є якась допомога для поїздки в Україну? Компенсація витрат на поїздку». SMS-повідомлення від матері дитини о 12:23 «Ви хочете поїхати з дитиною до притулку? Там ви можете отримати їжу та допомогу, щоб розібратися в ситуації. Я можу вас туди відвезти. Ви можете вийти з дитиною? Ми можемо забрати вас до притулку», що підтверджується копією такого запису (т. 2 а.с. 216-217). У протоколі зустрічі або контакту від 17.02.2025 (мовою оригіналу та у перекладі на українську мову) зазначено «особи, які брали участь у зустрічі: [PERSON] , [PERSON] мати, [PERSON] притулок, [PERSON] , студентка притулок, [PERSON] перекладач, [PERSON] соціальний працівник, [PERSON] соціальний консультант. Ми зустрілися з матір?ю у притулку. Ми з самого початку повідомили їй, що на даному етапі не плануємо віддавати [PERSON] під опіку. Мати сказала, що їй стало легше, бо вона дуже цього боялася. Ми переглянули подану заяву про захист дитини та обставини, за яких виникла ця ситуація. Мати сказала, що, на її думку, «інформація була спотворена», тому що вона говорить англійською, але не ідеально. Матері було запропоновано описати події 12 лютого, коли вона разом із [PERSON] потрапили до притулку. Мати сказала, що між батьками стався конфлікт, але батько не застосовував фізичного насильства. За словами матері, суперечка виникла через те, що вона і батько «обидва безробітні, у Фінляндії темно і сіро, сонце не світить». За словами матері, на конфлікт також вплинув той факт, що батько не володіє мовою і не може знайти роботу, хоча і шукає її. За словами матері, суперечка між батьками загострилася. Мати зазначила, що обоє батьків є емоційними людьми і вона хотіла, щоб прийшла поліція і розібралася в ситуації. Було повідомлено, що коли поліція приїжджає розслідувати сімейну суперечку і в сім?ї є неповнолітня дитина, у Фінляндії роблять повідомлення до служби захисту дітей. Мати сказала, що вона про це не знала. За словами матері, відносини між батьком і дитиною «ідеальні», батько любить [PERSON] . За словами матері, суперечка між батьками врегульована, і вони не розлучаються. Запитали, чи присутній [PERSON] у таких ситуаціях. Мати сказала, що під час сварок батьки не підвищують голосу, бо розуміють, що це впливає на дитину. Було пояснено, що соціальні служби не мають на меті сприяти розлученню батьків, а лише переконатися, що в [PERSON] все гаразд. Мати сказала, що працівники завжди можуть завітати до них вдома. Матері нагадали, що коли батьки сваряться, дитина відчуває напруженість, і це впливає на неї. [PERSON] притулку [PERSON] розповіла, що робота з матір?ю під час перебування в притулку була дуже складною. За словами пані [PERSON] , мати під час перебування в притулку розповіла, що батько чинив психічне насильство над нею, ображав її та очорнював її перед [PERSON] . Мати також розповіла, що в рідній країні тікала від батька до власної матері. За словами пані [PERSON] , мати під час перебування в притулку виглядала втомленою, і вона казала, що багато разів роздумувала про те, щоб піти до притулку. За час перебування у притулку історія матері змінилася, вона більше не хотіла ні про що говорити, а її основна увага була зосереджена на тому, коли вона зможе повернутися додому. Працівниця притулку пані [PERSON] розповіла, що [PERSON] був дуже задоволений перебуванням у притулку. На думку пані [PERSON] , мати має хороші батьківські навички, а спілкування та контакт між матір?ю і [PERSON] є хорошими. [PERSON] також зазначила, що, хоча [PERSON] виглядає задоволеним, мати казала, що хоче повернутися додому заради [PERSON] , але у притулку розмірковують, чи це більше її власне бажання. Було повідомлено, що мати та [PERSON] можуть їхати додому. Було повідомлено, що з батьком зустрінуться пізніше сьогодні в офісі», що підтверджується копією такого повідомлення (т. 3 а.с. 25-28). Згідно з копією нотаріального засвідченого свідоцтва від 21.11.2025, [PERSON] засвідчив таке: «Я є батьком дитини [PERSON] , народженого [INFO] . Мати дитини, [PERSON] (народжена [INFO] ), незаконно вивезла дитину з Фінляндії до України без моєї письмової або усної згоди. Дитина перебуває під опікою матері та переховується протягом останніх 7 місяців, що порушує мої права на опіку та спілкування з дитиною. Дитина народилася та проживала у Фінляндії з моменту народження протягом одного року та семи місяців, де вона була офіційно зареєстрована, отримувала регулярну медичну допомогу в медичному центрі та має право на всі соціальні пільги на підставі проживання у Фінляндії через KELA (національну страхову установу). Цим підтверджую, що перевезення дитини до України відбулося без моєї згоди і що дії матері порушують мої законні права як батька. Цей документ призначений для подання до суду в Україні з метою доведення незаконного перевезення дитини та порушення прав опіки. Ця довідка та лист складені як офіційний запит до українського суду розглянути справу якомога швидше та в пріоритетному порядку, оскільки вона стосується незаконного вивезення дитини (викрадення дитини) та захисту прав дитини. Я прошу суд врахувати найкращі інтереси дитини та якнайшвидше повернути її до місця її звичайного проживання у Фінляндії, як того вимагає Гаазька конвенція про цивільні аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (НСІА)» (т. 3 а.с. 22). З копії рішення Імміграційної служби Фінляндії від 30.10.2025 убачається, що [PERSON] анульовано дозвіл на проживання у Фінляндії (т. 3 а.с. 62). Стороною відповідача до матеріалів справи долучено копію висновку фахівця за результатами проведення психологічного дослідження малолітнього [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , складеного доктором психологічних наук, професором, головою Вінницького обласного відділення Української асоціації сімейних психологів, психологом Психологічного Центру «FIDES» [PERSON] (т. 3 а.с. 83-90). У висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/011/73790 від 04.12.2025, наданого на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08.10.2025, зазначено «

Outcome: dismissed