Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

10 вересня 2025р. [PERSON] звернулась до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , до складу спадщини після смерті матері увійшла належна їй частка у майні колгоспного двору, розмір якої складає 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті матері вітчим [PERSON] , який проживав та був зареєстрований з покійною на день її смерті за однією адресою, фактично прийняв, але не оформив право на спадщину на належну 1/3 частку домоволодіння, яке належала покійній матері. [INFO] помер її вітчим - [PERSON] , який при житті 17.06.2015 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі під №24, яким усе своє майно, що буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] . До спадкового майна, яке зазначене у заповіті входить домоволодіння [ADDRESS] . Позивачка вказує, що є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , але при зверненні до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що домоволодіння [ADDRESS] , що входить до складу спадщини належить колгоспному двору. Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Великочернятинським старостинським округом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 07.08.2025 року №167/16-10, станом на 15.04.1991 року дворогосподарство, яке розташоване по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою колгоспного двору являвся [PERSON] , який помер [INFO] , членами колгоспного двору були: [PERSON] - дружина, яка померла [INFO] та [PERSON] дочка, тому спірне домоволодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку в ньому по 1/3 частині. Представник позивача - адвокат Бегеба Н.М. звернулась до суду заявою про розгляд справи у її та позивача відсутності, просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача\~звернувсь до\~суду заявою про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладався на думку суду. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ст.563 ЦК УРСР в редакції 1963 року в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (розділ VII Спадкове право). Згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Також, ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами статті 1218 цього ж Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить до суспільної групи «колгоспний двір». Як вбачається з даних виписки з погосподарської книги, виданої Великочернятинським старостинським округом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 07.08.2025 року №167/16-10, станом на 15.04.1991 року дворогосподарство, яке розташоване по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою колгоспного двору являвся [PERSON] , який помер [INFO] , членами колгоспного двору були: [PERSON] - дружина, яка померла [INFO] та [PERSON] дочка. Отже спірне домоволодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку в ньому по 1/3 частині. Встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 15.11.2021) і після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку у майні колгоспного двору, розмір якої складає 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік та вітчим позивачки - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований з покійною на день її смерті за однією адресою, однак нотаріально не оформив право на спадщину. Встановлено, що [INFO] помер вітчим позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 25.10.2024) і після його смерті відкрилась спадщина до складу спадщини увійшла належна йому частка у майні колгоспного двору, розмір якої складає 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] , а також 1/3 частка його покійної дружини та матері позивачки - [PERSON] , тобто всього 2/3 частки вказаного будинковолодіння. Встановлено, що за життя [PERSON] 17.06.2015 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі під №24, яким усе своє майно, що буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] . Також, встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори 28.02.2025. Таким чином позивач має право на 2/3 частки домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та 1/3 частку, вказаного домоволодіння, як член колгоспного двору. Як вбачається з відповіді на звернення завідуючої Старокостянтинівською держнотконторою Заворотної Т.В. №1311/02-14 від 04.09.2025 позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки будинковолодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved