Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся в інтересах малолітнього [PERSON] в суд із позовом до відповідачів, в якому просив: 1) визнати право власності на все нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0673 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, - за [PERSON] , 2015 р.н.; 2) скасувати накладені обтяження на нерухоме майно за реєстраційними номерами іпотеки в Державному реєстрі Іпотек: 10837093 від 15.02.2011 (номери записів про іпотеку № 31516108, 31516199, 31516297), 7695086 від 06.08.2008 (номери записів про іпотеку №31516762, 31516842, 31516925, 31517046, 31517130), 4872202 від 25.04.2007 (номери записів про іпотеку №31517288, 31517368, 31517477, 31517576); 4872291 від 25.04.2007 (номери записів про іпотеку № 31517725, 31517787, 31518053, 31518141, 31518202), а також заборони відчуження на нерухоме майно згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень: № 4871779, 4871934, 4872032, 4872117 від 25.04.2007р.; № 7694845, 7694904 від 06.08.2008р., № 10833503, 10833618, 10834783, 10835211, 10835325, 10835437, 10835729, 10835804, 10835887, 10836538, 10836579, 10836625 від 15.02.2011, шляхом внесення відповідних змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] та об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а саме: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), земельна ділянка площею 0,1200га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0673га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 3) закінчити виконавчі провадження №43372780, №43145145, №43145133 про стягнення на користь АТ Брокбізнесбанк з [PERSON] ( [INFO] помер) відповідних заборгованостей шляхом винесення постанов про закінчення відповідних виконавчих проваджень та зняття арештів/заборон з нерухомого та іншого майна, що накладені постановами виконавців відповідно: реєстраційний номер обтяження 12915539, дата реєстрації 27.08.2012 року та реєстраційні номери обтяження 6852440, 6852691, 6852851 дата реєстрації 01.09.2014; 4) скасувати обтяження (арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження) за реєстраційним номером 12915539 від 27.08.2012 та реєстраційними номерами №6852440, 6852691, 6852851 від 01.09.2014, шляхом внесення відповідних змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] та об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а саме: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), земельна ділянка площею 0,1200га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0673га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Тисменицького ВДВС перебувало виконавче провадження №43372780 від 19.05.2014 про стягнення на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитними зобов`язаннями з [PERSON] . В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до постанови виконавця Коржака Б. Б. від 27.05.2014, запис про реєстрацію арешту від 01.09.2014, №6852440. Ще у 2012 році згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.08.2012 державного виконавця Семеніва М. П. відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ накладено арешт на все невизначене нерухоме майно. [PERSON] був його батьком та дідом малолітнього [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. На даний час у реєстрі автоматизованої системи виконавчих проваджень інформація про наявні чи діючі ВП стосовно особи його покійного батька відсутня. Проте в єдиному реєстрі речових прав та обтяжень наявний до цього часу запис про державну реєстрацію обтяжень та арешту на нерухоме майно, що належало його батькові, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зокрема домоволодіння, земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0673 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також в реєстрі речових прав та обтяжень наявні досі інші записи про державну реєстрацію заборон та обтяжень за рішеннями приватних нотаріусів. Існування вказаних арештів і заборон, обтяжень майна боржника, який вже більш як сім років як помер, є недоцільним та прямо порушує його та його родини, що проживає та зареєстрована в будинку, право вільного користування, володіння та розпорядження нерухомим майном. А також порушують право малолітнього [PERSON] на спадщину згідно спадкової справи №43/2018 від 12.03.2018, заведеною приватним нотаріусом Угорчак Н. М. З метою впорядкування відповідної документації та необхідності зняття обтяжень з нерухомого майна, що накладені на боржника, який помер, та виключення відповідних записів про обтяження з єдиного реєстру заборон він, як син свого батька звернуся до Івано-Франківського відділу ДВС із заявою щодо зняття арешту з майна. У червні 2024 року отримано відповідь №В-19/162267 від 20.06.2024 від Івано-Франківського відділу ДВС про відсутність підстав у знятті арешту; аналогічна їй за змістом і відповідь від 23.10.2024. В цих однакових за змістом листах-відповідях наведено наступне «завершення виконавчого провадження з інших, ніж виконання, підстав та обов`язок оплати усіх виконавчих та інших витрат замість боржника», тощо. Незважаючи на те, що матеріали даного та інших виконавчих проваджень знищені ще у 2017-2019 роках, виконавчі документи не пред`являлись до повторного примусового стягнення жодними особами і завершені у зв`язку із поверненням стягувачу, частковим виконанням, смертю боржника, тощо. Також, у 2024 році позивач звертався до відповідача- приватного нотаріуса Магас О. Є. із заявою стосовно вирішення питання щодо можливості та необхідності вчинення нотаріальних дій щодо зняття заборон відчуження, припинення і чинності усіх діючих записів про іпотеку на нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок) по [ADDRESS] і дві земельні ділянки. У відповідь отримано письмову відмову з посиланням на те, що не надано в його заяві від 17.06.2024 «доказів наявності підстав для зняття заборони і припинення запису про іпотеку». 30.04.2025 позивач як батько - законний представник свого сина [PERSON] , 2015 р.н. звернувся до приватного нотаріуса Угорчак Н. М. щодо видачі свідоцтва на право на спадщину на нерухоме майно та реєстрації права власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0673 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно листа №99/02-14 від 30.04.2025 нотаріуса Угорчак Н. М. отримано відмову в їхньому зверненні, в зв`язку з існуванням арештів спадкового майна відповідних підрозділів Державної виконавчої служби. Також у даному листі сказано про те, що спадкоємець або його законний представник мають право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів. Малолітній [PERSON] прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса про відкриття спадкової справи. Спадкоємець в силу наявності арештів та заборон відчуження у відповідних державних реєстрах речових прав, позбавлений як права володіння і користування спадковим майном, так і в першу чергу права на отримання свідоцтва про право на спадщину. Отже, в даному випадку як вбачається з інформаційних даних, що надані та є в наявності лише у ВДВС та частково відповідача а це лиш архівні електронні дані, - подальше існування заборони відчуження/накладення арешту на нерухоме майно домоволодіння [ADDRESS] , земельні ділянки та інше майно боржника [PERSON] , що помер, - є недоцільним, та в свою чергу невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном та обмежує його як позивача права та права його сина на можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним на праві спадкування майном, у тому числі щодо переоформлення права власності на майно та володіння ним в рамках та на підставі вимог чинного законодавства. Просив позов задоволити. Позивач у судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач- приватний нотаріус Магас О. Є. в поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги не визнала. Представник відповідача ТОВ ФК «Депт Фінанс» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений за адресою місцязнаходження, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представники третіх осіб - у судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Установлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та дід малолітнього [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.09.2017 Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с. 13). Єдиним спадкоємцем за законом належного покійному [PERSON] майна, зокрема будинковолодіння [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,0673 га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є малолітній внук [PERSON] , [INFO] . Згідно листа приватного нотаріуса Угорчак Н. М. Івано-Франківського районного нотаріального округу від 30.04.2025, малолітньому [PERSON] , законним представником якого є позивач [PERSON] повідомлено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] затримується до зняття арешту, що накладений на все нерухоме майно покійного, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №1654801310 вид. державною виконавчою службою Івано-Франківського міського управління юстиції, державний виконавець Семенів М. П. від 16.08.2012, реєстраційний номер обтяження: 12915539, дата реєстрації 27.08.2012, та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43372780, вид. державною виконавчою службою Тисменицького районного управління юстиції, державний виконавець Коржак Б. Б. від 27.05.2014, реєстраційний номер обтяження: 6852440, дата реєстрації 01.09.2014. На підставі п.4.17 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (а.с.55). На звернення позивача [PERSON] про зняття арешту/заборон, Івано-Франківський ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області надало відповідь про неможливість зняття арештів накладених в процесі примусового виконання виконавчого провадження, з підстав необхідності оплатити суми коштів, які підлягали стягненню з боржника [PERSON] , зокрема для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Також повідомлено про знаходженні на виконанні у відділі шість виконавчих проваджень: №43145145, №4372780, №52434114, №61809388, №26404938, №43145133, в яких боржником був [PERSON] , та усі ці провадження завершені не з підстав фактичного виконання (а.с. 32-33). Як ствердив позивач у своєму позові, підставою для накладення приватними нотаріусами Івано-Франківського районного НО Івано-Франківської області Магас О. Є., Київського міського НО міста Київ Розумовською М. А. арештів та заборон на вищезазначене нерухоме майно стало: чотири кредитні договори, укладені під заставу-іпотеку одного об`єкту нерухомого майна, а саме: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами) по [ADDRESS] та двох земельних ділянок: земельна ділянка площею 0,1200га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0040, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка площею 0,0673га, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; два договори між ПАТ Брокбізнесбанк - позикодавцем та ПП Еластоагрос (власник і директор [PERSON] , в подальшому ПП М-Туройл) - позичальником, іпотекодавець [PERSON] , а саме кредитний договір №4279 від 22.07.2008 та договір про надання овердрафту №1 від 14.02.2011; один договір між ПАТ Брокбізнесбанк - позикодавцем та фізичною особою [PERSON] - кредитний договір №3411 від 19.04.2007, іпотекодавець [PERSON] ; один договір між ПАТ Брокбізнесбанк - позикодавцем та фізичною особою [PERSON] -кредитний договір №3412 від 19.04.2007, іпотекодавець [PERSON] 15.02.2011 приватним нотаріусом Тисменицького районного НО Івано-Франківської області Магас О. Є. внесено зміни в записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв`язку із внесенням змін та доповнень до кредитних договорів. Зокрема:1) іпотечний договір №127 від 15.02.2011, р.но 10836538 (боржник ПП Еластоагрос, в особі власника і директора [PERSON] ); 2) іпотечний договір №2178 від 06.08.2008, 124, зміни 15.02.2011, р.но 10835729 (боржник ПП Еластоагрос, в особі власника і директора [PERSON] ); 3) іпотечний договір №1-382 від 25.04.2007, 121, зміни від 15.02.2011, р.но 10835211 (боржник в особі [PERSON] ); 4) договір іпотеки №1-377 від 25.04.2007, 118, зміни від 15.02.2011, р.но 10833503 (боржник [PERSON] ). 15.10.2019 ПАТ Брокбізнесбанк. яке було стягувачем по зазанчених кредитних договорах, припинено. Однак, ще 15.04.2019 ПАТ Брокбізнесбанк уклав договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги з відповідачем ТОВ «ФК «Депт Фінанс». Згідно заяви ТОВ «ФК «Депт Фінанс» від 13.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського НО Разумовською М. А. зареєстровано іпотечні договори та внесено відповідні зміни чотири групи записів про іпотеку, замінено іпотекодержателя з ПАТ Брокбізнесбанк на ТОВ ФК «Депт Фінанс. Зокрема: 1) за реєстраційним номером іпотеки в Державному реєстрі Іпотек: 10837093 від 15.02.2011 (за номерами записів про іпотеку № 31516108, 31516199, 31516297 (спеціальний розділ) замінено іпотекодержателя відповідачем ТОВ ФК «Депт Фінанс»; 2) за реєстраційним номером іпотеки в Державному реєстрі Іпотек: 7695086 від 06.08.2008 (номери записів про іпотеку № 31516762, 31516842, 31516925, 31517046, 31517130 (спеціальний розділ) замінено іпотекодержателя відповідачем ТОВ ФК «Депт Фінанс»; 3) за реєстраційним номером іпотеки в Державному реєстрі Іпотек: 4872202 від 25.04.2007 (номери записів про іпотеку № 31517288, 31517368, 31517477, 31517576 (спеціальний розділ) замінено іпотекодержателя відповідачем ТОВ ФК «Депт Фінанс»; 4) за реєстраційним номером іпотеки в Державному реєстрі Іпотек: 4872291 від 25.04.2007 (номери записів про іпотеку № 31517725, 31517787, 31518053, 31518141, 31518202 (спеціальний розділ) замінено іпотекодержателя відповідачем ТОВ ФК «Депт Фінанс». Згідно ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2020 по справі №352/2298/13-ц відмовлено у задоволенні заяви ТОВ ФК «Депт Фінанс про заміну сторони стягувача її правонаступником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа відносно боржника [PERSON] щодо звернення стягнення на іпотечне майно: будинковолодіння по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 2625883801:03:007:0040, земельну ділянку площею 0,0673га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045 (а.с.18-21). Також, з 2014 року в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа про банкрутство ПП М-Туройл (ПП Еластоагрос). В рамках даної справи згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2019 суд замінив кредитора ПП "М-Туройл" - ПАТ "Брокбізнесбанк" на його правонаступника - ТОВ "ФК" Депт Фінанс". 21.12.2023 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/722/14 провадження про банкрутство ПП М-Туройл закрито, підприємство як юридичну особу ліквідовано; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (ч.4 ст.90 КУ з процедур банкрутства), вимоги не погашені у зв`язку з недостатністю майна, вважаються погашеними згідно ч.7 ст.64 Кодексу (а.с. 22-25). 19.01.2024 на підставі вказаної ухвали арбітражним керуючим внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи (ПП «М-Туройл», раніше ПП «Еластоагрос») №1001191170016003654. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу(ч.1 ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями 1258, 1261-1255 ЦК України. В силу положень ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , онук [PERSON] , як єдиний спадкоємиць за законом набув право на спадщину, до складу якої входить: будинковолодіння по [ADDRESS] , що належало спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Павлівською сільською радою 14.07.2011 (а.с. 68), земельні ділянки: площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 2625883801:03:007:0040, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №463051 від 15.09.2010 (а.с.70); площею 0,0673га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2625883801:03:007:0045, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №463052 від 15.09.2010 (а.с. 71). Відповідно до п. п. 4.15, 4.17 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт чи заборона, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту/заборони. Отже, наявність обтяження у виді заборони та арешту на нерухоме майно спадкодавця перешкоджає позивачу як законному представнику малолітнього [PERSON] як спадкоємця за законом, оформити його спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину. Частинами 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Положеннями п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до пункту другого вказаної Постанови Пленуму ВССУ позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі №905/386/18 виснувала, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна» Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №235/2617/19. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). У правовому висновку Верховного Суду у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22), що був викладений у постанові від 13 липня 2022 року, зазначено, що за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду апеляційної інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим. У справі, що розглядається, позивач є законним представником малолітнього спадкоємця боржника, але не є стороною виконавчого провадження, оскільки відсутні будь-які судові рішення про заміну сторони виконавчого провадження. Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд ураховує, що обтяження у виді заборони на нерухоме майно, належне спадкодавцю [PERSON] зареєстроване ще у 2007-2008 р.р., тобто до моменту державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно (14.07.2011, 15.09.2010). Документи, які стали підставою для реєстрації обтяження відсутні. Докази існування чинного зобов`язання, в забезпечення виконання якого накладене обтяження та наявності майнових претензій особи, в інтересах якої накладене обтяження, до спадкодавця [PERSON] та до спадкоємця останнього, також відсутні. Крім того, записи про іпотеку №31516108, 31516199, 31516297 від 15.02.2011, №31516925, 31516762, 31516842, 31516926, 31517046, 31517130, 7694904 від 06.08.2008, №31517477, 31517288, 31517368, 31517477, 31517576, 31517725, 31517787, 31518053, 31518141, 31518202, 4871934, 4872117 від 25.04.2007, №31518053 від 25.04.2007, №10833503, 10835211, 10835729, 10836538, 10833618, 10834783, 10835325, 10835437, 10835804, 10835887, 10836579, 10836625 від 15.02.2011 вчинені частково в зобов`язаннях, де боржником зазначено ПП «Еластоагрос» (ПП «М-Туройл»), яке ліквідовано і виконавчі документи за вимогами кредиторів визнано такими, що не підлягають виконанню, а інші стосуються [PERSON] . Також, статус юридичної особи- обтяжувача ПАТ «Брокбізнесбанк» припинено в 2019 році, а правонаступнику- ТОВ ФК «Депт Фінанс» відмовлено в заміні стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк». З огляду на викладене, за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно, порушується право малолітнього спадкоємця, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, а саме позбавлений можливості оформити спадкові права на нерухоме майно, що належало його померлому дідові на праві власності. Даних чи відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту чи заборони на спадкове майно, наявні матеріали справи не містять, стороною відповідача суду надано. Виконавчі провадження на даний час завершено, в зв`язку з чим підстав для продовження обтяження, арешту на майно суд не вбачає, а тому право позивача як законного представника малолітнього спадкоємця підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування обтяження: заборони на нерухоме майно та арешту з майна. Також суду не надано доказів на підтвердження факту пред`явлення відповідачем як кредитором спадкодавця вимог до позивача як спадкоємця в порядку ст.1281 ЦК України протягом шести місяців від дня коли відповідач дізнався чи міг дізнатися про відкриття спадщини. Ці обставини свідчать про відсутність майнових претензій з боку кредитора до позивача. Отже, за таких умов продовження існування обтяження та арешт спірного майна є не виправданим та не переслідує легітимну мету, яка полягає у забезпеченні виконання рішення суду. Разом з тим, наявність таких обтяжень майна перешкоджають позивачу як законному представнику малолітнього спадкоємця, в оформленні спадкових та майнових прав після смерті діда, що становить непропорційне втручання у його право на мирне володіння майном, яке гарантується статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, позовні вимоги про зняття арешту зі спірного майна та заборони на його відчуження, зняття обтяжень спірного майна підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. В постанові Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що в частині визнання за [PERSON] , 2015 р.н. права власності на домоволодіння по [ADDRESS] та дві земельні ділянки, в порядку спадкування за законом, слід відмовити, оскільки нотаріус, у разі скасування арешту на спірне нерухоме майно, зобов`язаний в установленому законом порядку видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Отже, питання визнання за малолітнім спадкоємцем [PERSON] права власності в порядку спадкування на вищевказане нерухоме майно, може вирішуватись в судовому порядку лише після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними і задоволенню не підлягають. Так само не підлягає задоволенню вимога щодо закінчення виконавчих проваджень №43372780, 43145145, 43145133, оскільки такі провадження на даний час уже завершені. На підставі наведеного, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", ст. 319, 321, 391, 1216, 1218, 1223, 1268, 1269, 1272, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed