Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

11.08.2025 до суду за підсудністю з Основ`янського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 101311820 у загальному розмірі 46 885,81 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18209 грн, заборгованості за процентами у сумі 26 676,81 грн, заборгованості за комісією у розмірі 2000 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 16.02.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101311820, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 20 000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Кредитний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. 27.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 101311820 від 13.07.2021. Представник позивача зазначає у позовній заяві, що термін повернення кредиту в повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подання позову становить 46 885,81 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 209 грн, заборгованості за процентами у сумі 26 676,81 грн, заборгованості за комісією у розмірі 2000 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Також представником позивача разом із позовною заявою подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо того, чи належить банківська картка з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; чи була успішною транзакція, здійснена 13.07.2021 год. на вказаний картковий рахунок в сумі 18 209 грн; чи були зараховані грошові кошти за вказаною транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № [NUMBER] ; чи проводилася верифікація особи власника вказаної банківської картки. Ухвалою суду від 15.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо того, чи належить банківська картка з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; чи була успішною транзакція, здійснена 13.07.2021 год. на вказаний картковий рахунок в сумі 18 209 грн; чи були зараховані грошові кошти за вказаною транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № [NUMBER] ; чи проводилася верифікація особи власника вказаної банківської картки, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 27.08.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що вона зверталась до первинного кредитора з проханням про оформлення реструктуризації кредиту, однак на своє прохання отримала відмову. З 2021 року первинний кредитор не звертався до відповідачки з вимогами повернення кредиту. Тільки в липні 2025 року відповідачка отримала разом з позовною заявою, вимогу від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», вих № 21639161 від 10.07.2025, з якої дізналася, що між первинним кредитором і позивачем укладено договір-відступлення права вимоги №79-МЛ/Т від 27.01.2022, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договором останньому. Кредитний договір містить на кожному аркуші штемпель «Згідно з оригіналом», та факсиміле підпису представника Позивача. На останньому аркуші, вищевказаного Договору у п.10 «Реквізити сторін», не міститься друкований запис «Електронний підпис Позичальника», також відсутні відомості про одноразовий ідентифікатор, на підставі якого, Позичальник здійснює вхід в особистий кабінет телекомунікаційній системи Товариства. Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься. «Графік платежів за договором №101311820 від 13.07.2021», також не містить будь які дані Позичальника, ні одноразовий ідентифікатор, ні електронний підпис. Лише в «Довідці про ідентифікацію» вказані відомості про одноразовий ідентифікатор U 32929. Також відповідач вказує, що Договір між сторонами був узгоджений на строк - 30 днів, з можливістю подальшого продовження (пролонгація). Відтак, термін повернення кредиту та відсотків за ним, установлений договором - 12.08.2021 року. Позивачем надано до суду «Відомість про щоденні нарахування та погашення» за підписом Ген. директором ТОВ «Мілоан» О.В. Вініченко, з якої зазначається про сплату відповідачкою 11 серпня 2021 - 3850,00 грн. Сплачені суми зараховані на комісію за пролонгацію - 1000,00 грн, на сплату тіла кредиту - 1000,00 грн, на сплату процентів по кредиту - 1850,00 грн. Умовами Кредитного договору узгоджена можливість продовження дії договору на кожен день, але не більше ніж на строк 60 днів за умови продовження позичальником користування кредитними коштами. Позивачем не надано жодного доказу того, що оплата 11.08.2021р. в сумі 3850,00 грн була спрямована на узгоджену з Товариством пролонгацію, а не часткове погашення заборгованості. З наданих суду документів Позивачем, підтверджених доказів що 11.08.2021 Відповідачкою подана заява про продовження дії кредитного договору, справа не містить. Жодного доказу дій (додаткова угода про пролонгацію, або підтвердження дій за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування згідно п.6 «Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» в редакції від 13.07.2021р» та п.2.3 Договору №101311820 від 13.07.2021») зі сторони Первісного кредитора на продовження строку кредитування, матеріали справи не містять і Позивачем не доведено. Для фактичної пролонгації договору є необхідним воля позичальника, яка б полягала у вчиненні дій, що свідчили б про намір продовжити кредитний договір. З наданого розрахунку вбачається, що первісним кредитором відсотки нараховані і поза межами строку Кредитного договору не в розмірі 3 % річних, а в розмірі, встановленому п. 1.5.2 Кредитного договору в розмірі 1,25% за день користування кредитом. Вимоги про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України у розмірі 3% річних позивачем не заявлено. Крім того матеріали справи не містять жодного первинного бухгалтерського документа, який підтверджує здійснення Кредитодавцем відповідних бухгалтерських операцій, що позбавляє можливості перевірити законність їх нарахування у заявленому розмірі. До 20.08.2021 нарахування здійснилися в розмірі 237,00 грн, після цієї дати і до 31.08.2021 нарахування відсотків здійснилися в розмірі 950,00 грн., далі 01.09.2021 відсотки нараховані в розмірі 190.00 грн, і так далі. Таким чином, Позивач не обґрунтував в позовної заяві, правомірність нарахувань цих сум. Надані Позивачем розрахунки заборгованості не можна вважати допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки такі розрахунки не є первинними документами. Окрім того відповідач зазначає у відзиві на позовну заяву, що розмір витрат на професійну правову допомогу в цій справі не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру. 29.08.2025 до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка М.І. надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що На підтвердження укладення кредитного договору № 101311820 представником Товариства до позовної заяви додано копії кредитного договору № 101311820 від 13.07.2021 року, додаток до договору - графік платежів до кредитного договору, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [PERSON] , також надано копії анкети-заяви на кредит, паспорт споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір підписаний електронним цифровим підписом. Позивачем було надано до суду копію кредитного договору, який укладався в електронній формі. При відкритті цього договору в програмі для перегляду PDFфайлів (наприклад: Adobe Reader) чітко видно наявність одноразового ідентифікатора, який є електронним підписом відповідача. Факт того, що цей ідентифікатор не відображається при друкуванні документа, не нівелює його існування та юридичну силу в електронному оригіналі. Паперова копія є лише візуальним відображенням електронного документа, а не його оригіналом, який зберігається в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор наявний не лише в електронній формі договору, що зберігається у позивача, але й був направлений самому відповідачу при укладенні договору. Те, що цей ідентифікатор не відображається на паперовій копії електронного документа, є лише технічною особливістю і жодним чином не впливає на юридичну силу та дійсність електронного оригіналу договору. Всупереч твердженням відповідача в матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, яка підтверджує, що клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №101311820 від 13.07.2021, отримав одноразовий ідентифікатор U32929 та вказано номер телефону, на який відправлено ідентифікатор. Крім того, у Довідці про ідентифікацію передбачено усі персональні дані Відповідача, зокрема РНОКПП та дату народження, що дає можливість його ідентифікувати. За вказаними у Довідці про ідентифікацію відомостями можна точно встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір №101311820 від 13.07.2021. Це однозначно підтверджує, що відповідач був належним чином ідентифікований, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його для підтвердження своєї згоди на умови договору. Також представник позивача зазначає у відповіді на відзив, що ТОВ «МІЛОАН» не створює окремий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. З огляду на дану умову договору, кредитні кошти були перераховані на банківську картку [PERSON] , яка була зазначена саме Відповідачем. Відомість про щоденні нарахування та погашення складена Товариством відповідно до норм чинного законодавства та кредитного договору. Відсотки нараховувались згідно з умовами кредитного договору №101311820 від 13.07.2021. У відомостях про щоденні нарахування та погашення вказано, що у період з 13.08.2021 по 19.08.2021 та з 10.09.2021 по 24.09.2021 відсотки нараховувались згідно з п.2.3.1.1., оскільки 11.08.2021 у сумі 1000 грн, а також 09.09.2021 - у сумі 100 грн dідповідачем було сплачено комісію за пролонгацію на пільгових умовах. У даному пункті Договору чітко визначено строк продовження та максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту. Також у відомостях про щоденні нарахування та погашення вказано, що у період з 20.08.2021 по 08.09.2021, а також з 25.09.2021 по 02.11.2021 відсотки нараховувались на стандартних (базових) умовах 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом згідно з п 2.3.1.2. Договору. Крім того представник позивача заперечує проти твердження відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, оскільки така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики. 02.09.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази. 25.09.2025 до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка М.І. надійшло клопотання про поновлення строку на подання клопотання та витребування доказів у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому представник позивача просив суд поновити строк на подання клопотання про витребування доказів та витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо того, чи була успішною транзакція, здійснена 13.07.2021 на банківську картку [NUMBER] в сумі 20000 грн з призначенням платежу «кошти згідно договору 101311820». В обґрунтування клопотання зазначено, що попередньо представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом, однак у вказаному клопотанні було допущено помилку у сумі виданого кредиту, зокрема зазначено суму кредиту - 18209 грн, замість правильної - 20000 грн. З огляду на вказане наразі існує необхідність в отриманні зазначених відомостей, які не можуть бути самостійно отримані позивачем, оскільки витребувана інформація відноситься до такої, що містить банківську таємницю. Ухвалою суду від 30.09.2025 поновлено позивачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» строк на подання клопотання про витребування доказів, витребувано у акціонерного товариства «ПриватБанк» (письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо того, чи була успішною транзакція, здійснена 13.07.2021 на банківську картку [NUMBER] в сумі 20000 грн з призначенням платежу «кошти згідно договору 101311820». 16.10.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази. Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. 13.07.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець, товариство) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 101311820 (індивідуальна частина) (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. (п. 1.1. договору). Відповідно до п. п. 1.2.-1.4. кредитного договору сума кредиту становить 20 000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 13.07.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 12.08.2021. Згідно з п. 1.5. кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) становлять 9500 грн в грошовому виразі та 11,215 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом становить 29 500 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до п. п. 1.5.1.-1.7. кредитного договору комісія за надання кредиту: 2000 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 7500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2., 2.3. цього договору. Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.2. встановлено порядок плати за кредитом. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. договору (п. 2.2.1. кредитного договору). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (п. 2.2.2. кредитного договору). Проценти нараховуються за стандартного (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитувания, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка с нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою, згідно з п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не с підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим, ніж заборгованість з оплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентного ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Пунктом 2.3. кредитного договору встановлено порядок та умови пролонгації строку кредитування. Відповідно до п. п. 2.4.1., 2.4.2. кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця, встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4. договору або у дату завершення періоду пролонгації. Пунктами 6.1., 6.5. кредитного договору встановлено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. У додатку № 1 до кредитного договору відображено графік платежів за договором про споживчий кредит 101311820 від 13.07.2021, а саме: розмір кредиту - 20 000 грн, дату видачі кредиту - 13.07.2021, дату повернення кредиту - 12.08.2021, проценти за користування кредитом - 7500 грн, комісію за надання кредиту - 2000 грн. Також додаток містить застереження про те, що наведені в графіку розрахунки здійснені виходячи із припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним, та що кредитодавець і позичальник здійснить повне погашення заборгованості в дату платежу. Додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 101311820 від 13.07.2021 є паспорт споживчого кредиту № 101311820, в якому міститься інформація про основні умови кредитування. Така інформація аналогічна умовам договору споживчого кредиту № 101311820 від 13.07.2021. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір про споживчий кредит № 10131180від 13.07.2021 між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора UA32929, який направлено [PERSON] 13.07.2021 на номер телефону [NUMBER] , який відповідач використала для підписання кредитного договору та додатків до нього, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою представником ТОВ «Мілоан». Також вказаний номер телефону зазначено самою відповідачкою [PERSON] у відзиві на позовну заяву у якості її контактного номеру телефону. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Крім того факт укладення договору підтверджується самою відповідачкою [PERSON] , оскільки остання зазначила у відзиві на позовну заяву про те, що вона зверталася до первинного кредитора з проханням про оформлення реструктуризації кредиту. Згідно з копією платіжного доручення № 29854493 ТОВ Мілоан 13.07.2021 перерахувало на рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 20 000 грн, отримувач - [PERSON] , призначення платежу - кошти згідно з договором № 101311820. Як вбачається з листа супервайзера з обробки звернень клієнтів й держорганів ГО АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7- 251006/64335-БТ від 09.10.2025 на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) на яку 13.07.2021 здійснено переказ коштів у розмірі 20 000 грн. З огляду на вказане суд доходить висновку, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір, в якому узгоджено усі обов`язкові умови, а також підтверджено факт перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача грошових коштів в узгодженому розмірі на рахунок, належний відповідачу, відповідно до умов кредитного договору. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 27.01.2022 ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) уклали між собою договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т (далі - договір відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (п. 1.1. договору відступлення прав вимоги). Відповідно до п. 1.2. договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включно право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Згідно з п. п. 6.1., 6.2.3. договору відступлення прав вимоги у відповідності до умов цього договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості, права вимоги до яких відступаються, становить 57 396 601,42 грн станом на дату підписання сторонами цього договору. Права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1. цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 2), відповідно до п. 8.3.2. договору. Відповідно до п. 7.1. договору відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору становить 2 348 126,09 грн без ПДВ. Згідно з п. 8.3.2. договору відступлення прав вимоги протягом 10 робочих днів з моменту отримання новим кредитором електронної форми реєстру боржників новий кредитор формує та надає кредитору для підписання акт приймання-передачі реєстру боржників. Протягом 3 робочих днів з моменту отримання кредитором акту приймання-передачі реєстру боржників уповноважений представник кредитора підписує вказаний акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник акту новому кредиторові. Пунктом 13.1. договору відступлення прав вимоги встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2026, але в будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами. Згідно з копією витягу з реєстру боржників від до договору відступлення прав вимоги № 79-МЛ від 27.01.2022 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від ТОВ «Мілоан» перейшло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 101311820 від 13.07.2021. Розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором на момент відступлення права вимоги становить 46 885,81 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 18209 грн, заборгованість по процентам у сумі 26 676,81 грн, заборгованість за комісією у розмірі 2000 грн. Відповідно до копії акту прийому-передачу реєстру боржників від 27.01.2022 до договору відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27.01.2022, підписаного представниками ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», сторони підтвердили, що кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 27.01.2022, складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. Згідно з копією платіжного доручення від 27.01.2022 № 65564, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти у розмірі 2 348 126,09 грн, призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно з договором відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27.01.2022 без ПДВ. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що представником позивача доведено перехід права грошової вимоги за кредитним договором № 101311820 від 13.07.2021 від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101311820 від 13.07.2021, складеним генеральним директором ТОВ «Мілоан», у [PERSON] станом на 02.11.2021 наявна заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 46885,81 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 209 грн, заборгованості за нарахованими процентами у сумі 26 676,81 грн, заборгованості за комісією у розмірі 2000 грн. Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 20 000 грн в рамках кредитного договору № 101311820 від 13.07.2021 належним чином підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, оцінку яким судом викладено вище. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Як вже було встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору № 101311820 від 13.07.2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто з урахуванням дати укладення договору та видачі кредитних коштів, строк кредитування мав сплинути 12.08.2022. Також умовами договору передбачено можливість пролонгації та автопролонгації строку кредитування. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101311820 від 13.07.2021, складеною первісним кредитором, 11.08.2021 відповідачем сплачено грошові кошти у сумі 3850 грн в рахунок погашення кредитної заборгованості, які були враховані первісним кредитором як сплата комісії за пролонгацію кредитного договору, часткову сплату тіла кредиту, та часткову сплату процентів по кредиту, з огляду на що первісний кредитор у порядку пролонгації продовжив строк кредитування на 7 днів, відповідно до умов кредитного договору. 09.09.2021 відповідачем сплачено грошові кошти у сумі 1753 грн, які були враховані первісним кредитором як сплата комісії за пролонгацію кредитного договору, часткову сплату тіла кредиту, та часткову сплату процентів по кредиту, з огляду на що первісний кредитор у порядку пролонгації продовжив строк кредитування ще на 15 днів, відповідно до умов кредитного договору. У подальшому первісним кредитором відповідачу нараховувалися проценти за користування кредитом до 02.11.2021 року. Відповідно до п. 2.3.1.1. кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно з п. п. 6.10.1.2., 6.10.1.3. правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021) для пролонгації PDL (Pay Day Loan) кредиту на пільгових умовах позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту. Для пролонгації PDL кредиту на пільгових умовах позичальник на сайті товариства або за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування, що мають відповідні функціональні та програмні можливості, самостійно обирає серед доступних можливостей найбільш вигідний/бажаний для себе варіант, що містить суму для сплати, розраховану в порядку, визначеному п.6.10.1.2. цих правил та період, на який продовжується строк кредитування. Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 роз`яснив, що в оцінці поведінки та способу ведення справ банком судом враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. У постанові Верховного Суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 роз`яснив, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін. Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Представником позивача не надано суду та матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що відповідачем було здійснено дії, направлені на пролонгацію кредиту у порядку, передбаченому договору про споживчий кредит № 101311820 від 13.07.2021 та Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021), зокрема відповідних дій на сайті товариства або за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування, що мають відповідні функціональні та програмні можливості, щодо обрання варіанту пролонгації строку кредитування на пільгових умовах або інших дій. З огляду на вказане суд вважає неправомірним врахування первісним позивачем сплачених відповідачем коштів 11.08.2025 у розмірі 1000 грн та 09.09.2025 у розмірі 100 грн у якості комісії за пролонгацію строку дії кредитного договору. Відповідно до п. 2.3.1.2. кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахування всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом період, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору. Отже, з урахуванням того, що відповідачем станом на 12.08.2021 заборгованість за кредитним договором не була погашена у повному обсязі, строк дії договору, з урахуванням п. 2.3.1.2 договору, було продовжено у порядку автопролонгації, ще на 60 днів, тобто до 10.10.2022. Відомості про продовження строку дії кредитного договору після закінчення строку кредиту, з урахуванням пролонгації за ініціативою відповідача, а також автопролонгації, позивачем суду не надані та в матеріалах справи відсутні, з огляду на що кінцевим строком кредитування за договором № 101311820 про надання споживчого кредиту від 13.07.2021 є дата: 10.10.2021. Водночас, згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, складеною первісним кредитором, заборгованість за відсотками за користування кредитним коштами нараховувалася до 02.11.2021 включно, тобто поза межами строку дії кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Отже, після спливу визначеного договором строку кредитування з урахуванням автопролонгації - 10.10.2021, позивач, як і первісний кредитор, не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами. У межах строку кредитування первісним кредитором здійснені такі нарахування: тіло кредиту у розмірі 18 209 грн (з урахуванням сплат з боку відповідача); комісія за оформлення кредиту у розмірі 2000 грн; нарахування процентів за користування кредитними коштами: у період з 14.07.2021 по 12.08.2021 у сумі 7487,50 грн; у період з 13.08.2021 по 19.08.2021 у сумі 1662,50 грн; у період з 20.08.2021 по 31.08.2021 у сумі 11400 грн; у період з 01.09.2021 по 08.09.2021 у сумі 1520 грн; 09.09.2021 у розмірі 190 грн; у період з 10.09.2021 по 24.09.2021 у сумі 27,30 грн; у період з 25.09.2021 по 10.10.2021 у сумі 2913,44 грн. Загальна сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами в межах строку кредитування з урахуванням автопролонгації становить 25 200,74 грн. Нарахування процентів за користування кредитними коштами у вказані періоди та суми здійснено первісним кредитором у межах денної процентної ставки, погодженої сторонами, та у строк, передбачений кредитним договором з урахуванням автопролонгації, що встановлений кредитним договором, тому суд вважає правомірним нарахування процентів у таких розмірах у зазначені періоди. Водночас кошти, сплачені відповідачем на користь первісного кредитора у сумі 1100 грн, враховані первісним кредитором у якості сплати комісії за пролонгацію кредитного договору, також підлягають врахуванню як кошти, сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від № 101311820 13.07.2021 підлягає частковому задоволенню, у загальному розмірі 44 309,74 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 209 грн; заборгованість за нарахованими процентами у сумі 24 100,74 грн, заборгованість за комісією у розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (94,51 %), тобто у розмірі 2289,41 грн. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в особі Ломідзе Д.В. (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М.І. (виконавець) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (далі - договір про надання правничої допомоги), відповідно до умов якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта (п. 1.1. договору про надання правничої допомоги). Відповідно до п. п. 2.3., 2.4. договору про надання правничої допомоги вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу становить 8000 грн без ПДВ. Детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціну послуг вказуються у акті наданих послуг. З копії ордеру на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, виданого адвокатським об`єднанням «Апологет», вбачається, що адвокат Усенко М.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 надає правничу допомогу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судах загальної юрисдикції. Згідно з копією акту наданих послуг № 296 від 06.07.2025, підписаного представниками ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатського об`єднання «Апологет», підписанням акту сторони підтверджують факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг, відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025. Виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги, згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, а саме щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 101311820. Сума наданих послуг становить 8000 грн. Відповідно до детального опису наданих послуг від 06.07.2025 до акту № 296 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 на виконання договору про надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням надано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» такі послуги: усна консультація клієнта тривалістю 30 хв., ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 2 год., погодження правової позиції клієнта тривалістю 30 хв., складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта тривалістю 3 год. 30 хв., подання заяви до суду від імені клієнта. З огляду на вказане, беручи до уваги рівень складності цієї справи, яка є типовою у своїй категорії, обсяг виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи та змісту заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, а також враховуючи те, що рішенням суду позовні вимоги позивача задовольняються частково (на 94,51%), суд доходить висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 5000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial