Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності: - на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2189 га, кадастровий номер: 3221282801:01:029:0067, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська сільська рада, село Зазим?я; - на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 295,60 кв.м, житловою площею 130,1 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на свою користь 1/2 частину вартості наступних транспортних засобів: автомобіля марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Kogel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Krone SD 27 EL», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] ; - стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначається, що 25 грудня 1993 року Відділом РАЦС Шевченківського району м.Києва зареєстровано шлюб між сторонами у справі. За час перебування у шлюбі ними придбано наступне майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності: земельну ділянку, площею 0,2189 га, кадастровий номер: 3221282801:01:029:0067, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська сільська рада, село Зазим?я; житловий будинок, загальною площею 295,60 кв.м, житловою площею 130,1 кв.м, що розташований за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?я, вулиця Радченка; транспортні засоби: автомобіль марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіп марки «Kogel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіп марки «Krone SD 27 EL», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіп марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] . З підстав поділу майна подружжя позивач звернулася до суду. У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на майно. Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 06 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року у даній справі призначено автотоварознавчу експертизу. 18 лютого 2025 року дана справа повернулася до суду з висновком експерта за результатами проведеної судової-транспортно-товарознавчої експертизи № 27615/23-54 від 23 січня 2025 року. Ухвалою суду від 04 березня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 12 березня 2025 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2189 га, кадастровий номер: 3221282801:01:029:0067, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська сільська рада, село Зазим?я; - на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 295,60 кв.м, житловою площею 130,1 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на свою користь 1/2 частину загальної середньої вартості наступних транспортних засобів: автомобіля марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Kogel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Krone SD 27 EL», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 1 405 474 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 15 травня 2025 року, прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів у даній справі. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Чорній Д.О. позовні вимоги з урахуванням збільшення підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що транспортні засоби, кошти за які позивач просить стягнути з відповідача, не належать йому на праві власності, оскільки були відчужені. Через припинення шлюбних відносин спільне користування нерухомим майном між сторонами не можливе. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 грудня 1993 року, про що Відділом ЗАГС Шевченківського району м.Києва зроблено відповідний актовий запис № 1575. Прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г., зареєстрованого за № 1464, [PERSON] придбав земельну ділянку, площею 0,2189 га, кадастровий номер: 3221282801:01:029:0067, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6.6 договору купівля земельної ділянки за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини [PERSON] , посвідченою Базир В.Г., приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу 25 травня 2011 року, зареєстрованого у реєстрі № 1459. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 307902469 від 21 серпня 2022 року вбачається, що [PERSON] значиться власником житлового будинку [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності б/н від 10 грудня 2012 року, виданого виконкомом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області згідно з рішенням № 209 від 29 листопада 2012 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 грудня 2012 року, виданого Виконком Зазимської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок (рік побудови 2012), Ж-2, загальною площею 295,6 кв.м, житлова 130,1 кв.м, колодязь «К», колонка «К1». З відповіді Головного сервісного центу МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві) від 19 вересня 2022 року № 31/26-388аз вбачається, що станом на 17 вересня 2022 року [PERSON] є власником транспортних засобів: автомобіля марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Kogel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Krone SD 27 EL», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіпа марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продавати, здавати в оренду) належний йому на праві власності транспортний засіб напівпричепом марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить копія довіреності посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Флорізяк О.В., зареєстрована у реєстрі № 321. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15 лютого 2023 року ТОВ «АВТОПЛАЦ», на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 8219/23/1/001629 від 14 лютого 2023 року, продав [PERSON] транспортний засіб марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 3.1 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 5 000 грн. 00 коп. Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 15 березня 2023 року ТОВ «АВТОПЛАЦ» на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 8219/23/1/001767 від 14 березня 2023 року, продав [PERSON] транспортний засіб марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 3.1 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 5 000 грн. 00 коп. Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 10 лютого 2023 року ТОВ «АВТОПЛАЦ», на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 8219/23/1/001609 від 09 лютого 2023 року, продав [PERSON] транспортний засіб марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 3.1 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10 000 грн. 00 коп. 11 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позички транспортного засобу напівпричіпа марки «Koеgel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Капусняк О.Т., зареєстрований у реєстрі № 637. У відзиві на позовну заяву та судовому засіданні сторона відповідача визнала, що спірні транспортні засоби відповідачу [PERSON] не належать. З метою визначення ринкової вартості спірних транспортних засобів судом, на підставі ухвали суду від 05 жовтня 2023 року призналася судова автотоварознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27615/23-54 від 23 січня 2025 року середня ринкова ціна транспортних засобів в цінах станом на 05 жовтня 2023 року складала: автомобіль марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , - 265 000 грн. 00 коп.; автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , - 364 560 грн. 00 коп.; автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , - 120 834 грн. 00 коп.; автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , - 827 570 грн. 00 коп.; напівпричіпа марки «Kogel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , - 364 800 грн. 00 коп.; напівпричіпа марки «Krone SD 27 EL», реєстраційний номер [NUMBER] , - 209 360 грн. 00 коп.; напівпричіпа марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] , - 658 824 грн. 00 коп. Загальна вартість вказаних транспортних засобів становить 2 810 948 грн. 00 коп. 1/2 частина становить 1 405 474 грн. 00 коп. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу(статті 60, 69 СК, частина третя статті 368 ЦК), відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною третьою статті 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 343/1294/18 набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Крім того, розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Відповідно до частини першої та другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Положення цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з частиною третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як встановлено судом, подружжям набуто у шлюбі земельну ділянку, площею 0,2189 га, кадастровий номер: 3221282801:01:029: 0067, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська сільська рада, село Зазим?я; житловий будинок, загальною площею 295,60 кв.м, житловою площею 130,1 кв.м, що розташований за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?я, вулиця Радченка; транспортні засоби: автомобіль марки «Renault Midlum», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіп марки «Kogel SN 24», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіп марки «Krone SD 27 EL», реєстраційний номер [NUMBER] , напівпричіп марки «Lamberet LVFS-3E», реєстраційний номер [NUMBER] . У судовому засіданні сторона відповідача підтвердила факт відчуження транспортних засобів, що є об`єктом права спільної сумісної власності на користь третіх осіб. Позивач як учасник спільної сумісної власності згоди на відчуження не надавала. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин першої, пятої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оскільки відповідач розпорядився транспортними засобами на власний розсуд без письмової згоди позивачки, то остання має право на грошову компенсацію вартості їх 1/2 частини Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, від 09 грудня 2020 року у справі №301/2231/17, від 07 квітня 2021 року у справі №402/849/18, від 17 серпня 2022 року у справі №545/2396/20, у випадку встановлення судом факту відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками)майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Суди також виснували, вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого. Відповідно до висновок експерта від Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27615/23-54 від 23 січня 2025 року ринкова вартість відчужених транспортних засобів становить - 2 810 948 грн. 00 коп. 1/2 частина становить 1 405 474 грн. 00 коп. Отже, сторона позивач надала суду належні, достатні та допустимі письмові докази щодо ринкової вартості спірних транспортних засобів. Зважаючи на цінність транспортних засобів, відсутність згоди позивача на їх відчуження та відсутність доказів використання коштів на потреби сім`ї, на переконання суду свідчить про те, що відчуження було здійснено відповідачем в особистих інтересах. Отже, з нього на користь позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі 1 405 474 грн. 00 коп., що складають частину їх вартості. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та його задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі - 12 405 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved