Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

01 вересня 2025 року на адресу суду за підсудністю на підставі ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), за змістом якої 12 березня 2020 року [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту. 12 березня 2020 року [PERSON] підписав на планшеті власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 50 000,00 грн. (п. 1.2 договору); 2) тип кредитної картки: картка «Універсальна»; 3) строк кредитування: 20 років (п. 1.2 договору); 4) процентна ставка, відсотків річних: 43,2% (п. 1.3 договору); 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4 договору); 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4 договору); 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00% (п. 1.5, п. 2.1.1.2.12 договору). [PERSON] отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 11/23, тип - Універсальна. [PERSON] користувався кредитним лімітом, згідно виписки по рахунку вчиняв операції, є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. АТ КБ «ПриватБанк» виконав умови договору та надав [PERSON] кредитну картку, кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. [PERSON] користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Тобто, у порушення умов договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав і має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 92 596,13 грн. (75383,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, 17212,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту). Вказану суму заборгованості та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. 02 вересня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження. 12 грудня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 12 грудня 2025 року представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як зазначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). 12 березня 2020 року [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту; заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, у яких погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Згідно виписки за рахунком, за вказаний період [PERSON] користувалася кредитними коштами. Із розрахунків заборгованості, виписки за договором вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» була надана [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами, вона цією можливістю користувалася. Отже, банк виконав свої зобов`язання належним чином, проте відповідач не повернув кредитні кошти своєчасно, тому у неї виникла заборгованість, тобто він не виконав своїх зобов`язань належним чином. Згідно позовної заяви, наданих банком розрахунків заборгованості у [PERSON] станом на 02 січня 2025 року існує заборгованість в розмірі 92 596,13 грн. (75383,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, 17212,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту). Відповідач не надав суду доказів того, що кредитні кошти не отримував, ними не користувався, або що у нього немає заборгованості за вказаним договором. Відповідачем не заявлено клопотання про призначення у справі експертизи з метою визначення правильності встановленого установою банку розміру заборгованості. За цих обставин суд вважає, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved