Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (скорочено ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 31.07.2025 (надійшла до суду 08.08.2025), в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №2135135813 від 21.12.2020 у загальному розмірі 15 070 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7 295 грн. 28 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 0 грн. 52 коп., заборгованість за комісією 7 774 грн. 21 коп.; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 21.12.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (скорочено ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] відповідно до Умов отримання фінансових кредитів у ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на сайті товариства, з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких приєднався, було укладено кредитний договір №2135135813 про надання споживчого кредиту у сумі 15 949 грн. 00 коп. зі строком кредитування 24 місяці зі сплатою процентів за користування ним, комісії на узгоджених сторонами умовах. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказуються в Графіку платежів до договору. Кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» повністю виконало взяті на себе за кредитним договором зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в обумовленому розмірі у безготівковій формі. Однак, враховуючи невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед кредитором, виникла заборгованість у загальному розмірі 15 070 грн. 01 коп., що включає: заборгованість за основною сумою боргу 7 295 грн. 28 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 0 грн. 52 коп., заборгованість за комісією 7 774 грн. 21 коп. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, які є та виникнуть у майбутньому. У свою чергу, 15.05.2024 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №2135135813 від 21.12.2020, укладеним із [PERSON] , у загальному розмірі вимог 15 070 грн. 01 коп. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором, дійсний кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій. З огляду на те, що позичальник [PERSON] наявну заборгованість за кредитним договором перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в добровільному порядку не погашає, тому позивач, будучи дійсним кредитом, вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 21.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21.12.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] відповідно до Умов отримання фінансових кредитів у ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на сайті товариства, з якими позичальник ознайомилася до укладення договору та до яких приєдналася, було укладено кредитний договір №2135135813. За умовами п.1 договору, товариство зобов`язується надати споживачеві грошові кошти кредит у розмірі 15 949 грн. 00 коп. на споживчі потреби строком на 24 місяці у безготівковий спосіб зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 3% щомісячно (початковий процент) та 0,01% загальних. Порядок погашення кредиту сторонами узгоджено згідно з графіком платежів. Цього ж дня [PERSON] була ознайомлена з паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», який містить деталізовану інформацію, яка надається споживачу до укладення договору позики. Свідченням цьому є наявність у паспорті підпису позичальника. Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору №2135135813 від 21.12.2020, його форму, суд дійшов висновку, що договір укладений у простій письмовій формі, містить елементи договору приєднання, відповідає вимогам ЦК України та за своїм характером підтверджує існування між сторонами зобов`язально-договірних відносин споживчого кредитування. Доказів зворотного відповідач суду не надала, як і не спростувала факт укладення договору. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після його підписання у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ФК «ЦФР» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача зобов`язання з повернення кредитних коштів. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позивальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позивальника під текстом договору, що містить графік платежів з обчисленням загальної вартості кредиту для споживача. Судовим розглядом також встановлено, що після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Відповідно до доводів позовної заяви, розрахунку заборгованості за договором позики, позичальник свої зобов`язання за договором у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредиту та відсотки за користування ним, комісію не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 15.05.2024 у відповідача обліковується заборгованість за тілом кредиту 7 295 грн. 28 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 0 грн. 52 коп., заборгованість за комісією 7 774 грн. 21 коп. У ході судового розгляду також встановлено, що 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, які є та виникнуть у майбутньому. У свою чергу, 15.05.2024 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №2135135813 від 21.12.2020, укладеним із [PERSON] , у загальному розмірі вимог 15 070 грн. 01 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовими установами, які надають фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвами та виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи, що ТОВ «ФК «ЦФР» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором №2135135813 від 21.12.2020 перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд приходить до висновку про обґрунтованість звернення до суду. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Після відступлення права вимоги, дійсним кредитором ТОВ «ФК «ЄАПБ» жодних нарахувань процентів за користування кредитом, штрафних санкцій не проводилось, що слідує з наданого розрахунку заборгованості станом на 30.06.2025. Установивши, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №2135135813 від 21.12.2020 у загальному розмірі 15 070 грн. 01 коп. Проте, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем заявленої заборгованості, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в цій частині повністю. Приходячи до такого висновку, суд вважає за доречне зауважити, що обираючи варіант поведінки, позичальник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими, а його поведінка повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний позичальник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Частиною 1 ст.141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3 028 грн. 00 коп.

Outcome: approved