Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі-ТОВ «ФК«ЕЙС») 02.09.2025 звернулося до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 у сумі 22539,72 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 09.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір №796280083 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка, ознайомившись із умовами кредитування, підписала кредитний договір електронним підписом, який створено за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV37Y9C. У вказаному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо розміру кредиту, строку та умов користування кредитними коштами, сплати відсотків, розміру і типу процентної ставки. Після укладення кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 11200,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] , вказану нею у Заявці при укладенні кредитного договору. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується долученим платіжним дорученням. Відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01. У подальшому, 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 сторони договору факторингу укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії попередніх договорів. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №164 від 14.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 на загальну суму 20767,69. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчили факт передачі прав вимоги до Боржників у повному обсязі, під яким розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, в тому числі відступати право вимоги третім особам. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. На виконання вимог зазначеного договору факторингу 30.05.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали Реєстр прав вимоги №9, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором на загальну суму 22539,72 грн. 20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №20/10/23-03, за яким відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 20.10.2023 позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 на загальну суму 22529,72 грн з яких: 10485,71 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12054,01 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 20.10.2023-31.07.2025. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Розрахунки заборгованості підготовлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» із урахуванням умов кредитного договору, при цьому наявне в них при відступленні прав вимоги балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником. Із урахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачки на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2025 вказана справа передана на розгляд до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025 вказана справа передана у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази у справі. Відповідачка [PERSON] 11.11.2025 через підсистему «Електронний суд» подала відзив на позов, в якому вказала, що не заперечує факт укладення кредитного договору №796280083 від 09.09.2021, однак не погоджується із розміром заявленої до стягнення заборгованості, оскільки вона включає необгрунтовано завищені відсотки, штрафи та пеню, що не відповідають принципам добросовісності, розумності та справедливості. Зазначила, що відповідно до ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо вона є явно завеликою в порівнянні з наслідками порушення зобов`язання. Позивач не надав доказів того, що нараховані відсотки та штрафи є співмірними з реальними наслідками порушення договору. В Україні триває воєнний стан, що суттєво впливає на економічне становще громадян, а згідно з постановою НБУ №18 від 24.02.2022 фінансові установи повинні утримуватиися від стягнення надмірних штрафів та пені під час воєнних дій. Відповідачка просить суд врахувати ці обставини та застосувати гуманний і справедливий підхід, оскільки вона виявляє добросовісність і готова погасити реальну суму боргу (тіло кредиту), але не визнає кабальних нарахувань. Також зазначила, що на даний час перебуває за межами України через воєнні дії та обставини, які унемодливлюють її особисту присутність на засіданні. Позивачем не подано до суду належного доказового пакета, що підтверджує структуру та правомірність нарахувань у зв`язку із чим просила визнати обгрунтованим лише основний борг (тіло кредиту) без нарахованих штрафів, пені та надмірних відсотків; зменшити або скасувати санкції, застосувавши ст.551 ЦК України та принцип співмірності; витребувати від позивача повний розрахунок заборгованості та копію договору; врахувати її перебування за межами України та провести розгляд справи у її відсутності; у разі встановлення надмірності нарахувань задовольнити позов частково, лише в межах реальної суми боргу. 17.11.2025 року представник позивача подав через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якій зазначено, що кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку, яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків здійснювались в межах погоджених умов кредитного договору. Уклавши вказаний договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору і Правил, які є його невід`ємною частиною. Відповідачка отримала екземпляр договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті первісного кредитора. Інаформація надана ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з дотриманням вимог законодавства, викладена у чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідачка ініціювала укладення такого договору. Щодо стягнення відсотків після закінчення кредитного договору, то за умоваи договору існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно зі ст.1048 ЦК України та за користування кредитними коштами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, за весь час прострочення. Сторони у договорі погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, що узгоджуєється із правовими позиціями Верховного Суду. Враховуючи порушення відповідачкою норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування(відповідно до ст.625 ЦК України). Із урахуванням викладеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК«ЕЙС». Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте у відзиві на позов міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір кредиту №796280083 відповідно умов п.1.1 якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 11200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт». Вказаний договір підписаний [PERSON] електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора MNV37Y9C. Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Кредит надається строком на 140 днів. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Згідно з п.п.1.4-1.6 договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (Дисконтна процентна ставка). На умовах, викладених в п.1.6 Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (Базова процентна ставка). Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за Датою платежу. У разі якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Відповідно до п.1.6.1 договору за умови застосування до відносин між Сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за Кредитом складають 12942,72 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 24142,72 грн. Повернення частини Кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування Кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості Кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1 до договору)-п.1.7 договору. За умовами п.1.9 договору Проценти за користування Кредитом у розмірі, передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування Кредитом, відповідно до суми Кредиту, яка фактчино знаходиться у користуванні Позичальника. Як зазначено у п.1.12 договору усі істотні умови Договору, в тому числі розмір Дисконтної та базової процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору. Пунктом 4.1 договору визначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір , Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.4.2 договору). Згідно з п.п.4.7, 4,8, 4.11 договору Позичальник засвідчує, що умови цього Договору є розумними, справедливим, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Кредитодавця та Позичальника. Сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна із Сторін не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки Сторін, інші умови Договору), та умови Договору є взаємовигідними. Позичальник підтверджує, що отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах. У Графіку платежів, що є Додатком №1 до договору сторони з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору погодили: дату видачі кредиту-09.09.2021, дату платежу за кредитом-27.01.2022, кількість днів у розрахунковому періоді-140, суму кредиту-11200,00 грн, суму платежу за розрахунковий період-17962,14 грн, проценти за користування кредитом-6762,14 грн, реальну річну процентну ставку-1006,92%, загальну вартість кредиту-17962,14 грн. Із долученого позивачем Паспорту споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» №796280083, вбачається, що він містить погоджені умови кредитування, а саме: суму кредиту 11200,00 грн; строк кредитування - 140 днів; процентну ставку -251,85 відсотків річних; тип процентної ставки-фіксована; загальні витрати за кредитом-6762,14 грн; орієнтовну загальну вартість кредиту-17962,14 грн; орієнтовну реальну річну процентну ставку-1006,92 відсотків річних; процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту-474,50 відсотків річних. Із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що [PERSON] подала заявку на кредит 09.09.2021 о 17:19:03, договір №796280083 укладено 09.09.2021 шляхом акцепту оферти позичальником (підписання одноразовим ідентифікатором) MNV37Y9C, який введено 09.09.2021 о 17:19:34, засоби зв`язку для відправлення ідентифікатора тел. 0962523928, перерахування грошових коштів позичальнику 09.09.2021 о 17:19:43. На підставі укладеного кредитного договору №796280083 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] за вказаними реквізитами банківської картки [NUMBER] грошові кошти у сумі 11200,00 грн, про що свідчить відповідне платіжне доручення №3e06292e-dfc9-4a1a-bbc8-679e6ae90c від 09.09.2021. На підтвердження факту проведення 09.09.2021 успішної операції з переказу коштів на суму 11200,00 грн на картку 5168-75ХХ-ХХХХ-7957 до матеріалів справи також долучено довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №796280083/23052025/Э від 23.05.2025 з ідентифікатором платіжної операції AA640AEC748400EAE053AC112B0D3805. До позовної заяви також долучено Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів, Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO», затверджений наказом №20_11/2021 та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового продукту «КОМФОРТ», у редакції, що діє з 13.05.2021. Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості, станом на 14.12.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 становила 20767,69 грн, з яких: 10485,71 грн- заборгованість за тілом кредиту, 10281,98 грн-заборгованість по процентах. Вказаним розрахунком також підтверджується, що відповідачка користувалася наданими кредитними коштами та протягом строку кредитування здійснила один платіж на погашення боргу за кредитом та процентами, зокрема 26.09.2021 сплатила грошові кошти у сумі 1796,21 грн, з яких 714,29 грн були зараховані в рахунок погашення боргу за тілом кредиту та 1081,92 грн в рахунок погашення боргу за нарахованими процентами. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1). Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором (п.2.2). При цьому, як зазначено в п.1.3 договору Право вимоги означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимог (п.4.1 Договору). Відповідно до п.8.1 цей Договір набирає чинності та всі права та обов`язки Сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення печатками (за наявності її у Сторони). Відповідно до п.8.2 строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. 28.11.2019 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишились без змін. 31.12.2020 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої п.4.1 договору викладено в наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги». Згідно нової редакції п.8.2 строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. 31.12.2021 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2023 сторони договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії вказаного договору до 31.12.2024. Факт передачі грошових коштів у розпорядження первісного кредитора зі сторони ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №164 від 14.12.2021 та Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги №164 від 14.12.2021, відповідно до яких Сторони підтверджують погоджену дату відступлення прав вимоги, визначених у Реєстрі-14.12.2021, які перейшли від Клієнта до Фактора у вказану дату. Також підтверджують, що станом на 31.12.2021 Фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром №164 від 14.12.2021 за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у сумі 8990050,97 грн. Клієнт передав, а Фактор прийняв за Реєстром права вимоги до боржників у кількості 2714 осіб, загальна сума заборгованості, переданої за реєстром становить 56500972,88 грн. Згідно витягу з Реєстру прави вимоги №164 від 14.12.2021 ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 на загальну суму 20767,69 грн, з яких: з яких: 10485,71 грн- заборгованість за тілом кредиту, 10281,98 грн-заборгованість по процентах. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс»(Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»(Фактор) був укладений Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п.2.1). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку (п.4.1). 03.08.2021 TOB «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №2, згідно з якою строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжено до 31.12.2022 включно. При цьому інші умови договору залишились без змін. 30.12.2022 TOB «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №3, згідно з якою строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжено до 30.12.2024 включно. При цьому інші умови договору залишились без змін. Згідно Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 на загальну суму 22539,72 грн, з яких: 10485,71 грн- заборгованість за тілом кредиту, 12054,01 грн-заборгованість по процентах. Відповідно до Протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023, TOB «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» підтверджують погоджену дату відступлення прав вимоги, визначених у Реєстрі-30.05.2023, які перейшли від Клієнта до Фактора у вказану дату. Клієнт передав, а Фактор прийняв за вказаним Реєстром права вимоги до боржників у кількості 19691 особа. Загальна сума заборгованості, переданої за Реєстром становить 666162445,30 грн. Із наданого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованості за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 вбачається, що станом на 30.05.2023 заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 22539,72 грн, з яких: 10485,71 грн- заборгованість за тілом кредиту, 12054,01 грн-заборгованість по процентах, яка нарахована по 27.12.2021 включно. 20.10.2023 ТОВ «ФК «ЕЙС»(Фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»(Клієнт) уклали договір факторингу №20/10/23-03, за умовами п.1.1 якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта(ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-Боржників, включаючи суму основного зобов`язання(суму позики) плату за позикою(проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги (п.1.2 договору). Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023, ТОВ «ФК «ЕЙС» у повному обсязі прийняло реєстр божників у кількості 700 осіб, після чого із урахуванням п.1.2 Договору факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги щодо Заборгованостей від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Як слідує із Реєстру боржників, що є Додатком №1 до Договору факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 на загальну суму 22539,72 грн, з яких: 10485,71 грн- заборгованість за тілом кредиту, 12054,01 грн-заборгованість по процентах. Платіжною інструкцією №2109 від 20.10.2023 підтверджується факт оплати позивачем на рахунок ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» грошових коштів у сумі 191710,49 грн в якості оплати за договором факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021 за період з 20.10.2023 по 31.07.2025, станом на 31.07.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЕЙС» складає 22539,72 грн, з яких: 10485,71 грн- заборгованість за тілом кредиту, 12054,01 грн-заборгованість по процентах. АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду листом №20.1.0.0.0/7-251118/72101-БТ від 26.11.2025, повідомило про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). На вказану банківську карту 09.09.2021 були зараховані грошові кошти у сумі 11200,00 грн, що підтверджується наданою випискою від 21.11.2025 про рух коштів по рахунку [PERSON] за договором №б/н за період з 09.09.2021 по 14.09.2021, що має статус первинного банківського документа. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Частинами 1, 2 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц. Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 09.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] із дотриманням вимог діючого законодавства укладено в електронній формі договір кредиту №796280083 за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 11200,00 грн на визначений строк 140 днів-до 27.01.2022, у безготівковій формі шляхом зарахування на вказану нею платіжну картку. У зазначеному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, з якими відповідачка була попередньо ознайомлена, підписавши кредитний договір за допомогою наданого одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачці кредит у встановленому розмірі. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Факт укладення кредитного договору та отримання [PERSON] грошових коштів за вказаним договором у сумі 11200,00 грн. відповідачкою не заперечується. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та в подальшому до ТОВ «ФК «ЕЙС» підтверджується описаними вище договорами факторингу, умовами яких серед іншого передбачено відступлення права вимоги, яке виникне у майбутньому, реєстрами боржників та актами прийому-передачі, що відповідає вимогам ст.1077,1078 ЦК України. Вказані договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Перехід права вимоги до нових кредиторів відбувся на підставі відповідних Реєстрів Боржників, підписаних після укладення відповідачкою кредитного договору №796280083 від 09.09.2021. Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. Строк, на який надавався кредит відповідачці закінчився, тому у кредитодавця виникло право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за користування кредитними коштами. У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідачки на свою користь борг за договором кредиту №796280083 від 09.09.2021 у сумі 22539,72 грн, який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за основним боргом у сумі 10485,71 грн та заборгованості по процентах у сумі 12054,01 грн. Як встановлено, судом та підтверджується наданими розрахунками заборгованості, за кредитним договором №796280083 не відбувалося підвищення відсоткової ставки, не нараховувалися суми неустойки (штрафи та пеня) за прострочення оплати за кредитним договором. Із долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості, виконаних ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», правильність нарахувань яких перевірено судом, вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість за тілом кредиту та процентами кредитом нарахована по 27.12.2021 року включно, тобто в межах строку дії кредитного договору та із урахуванням здійсненого позичальником 26.09.2021 платежу на погашення боргу за кредитом у розмірі 1796,21 грн (714,29 грн зараховані в рахунок погашення боргу за тілом кредиту (11200-714,29=10485,71) та 1081,92 грн в рахунок погашення боргу за нарахованими процентами). Нарахування процентів відповідно до умов п.п.1.4-1.6.1 кредитного договору здійснювалось на залишок боргу за кредитом, у період з -09.09.2021 по 07.10.2021 виходячи із розміру Дисконтної процентної ставки 0,69%, враховуючи здійснений позичальником у визначений договором строк платіж на погашення боргу за кредитом (11200х0,69%х14 днів+10485,71х0,69%х14днів=2094,84) та у подальшому з 08.10.2021 по 27.12.2021 включно, виходячи із розміру Базової процентної ставки 1,30% (10485,71х1,30%х81 день=11041,45). Таким чином, загальний розмір процентів, нарахованих кредитодавцем за вказаний період, складає 13136,29 грн(11041,45+2094,84=13136,29), а розмір заборгованості по несплачених процентах становить 12054,37 грн (13136,29-1081.92=12054,37), що повністю узгоджується із заявленими позовними вимогами. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , уклавши договір №796280083 від 09.09.2021 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з умовами, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитом, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Відповідачка факт отримання кредиту та наявність боргу за тілом кредиту не заперечує, однак у непогоджується із розміром нарахованих процентів, які вважає необгрунтовано завищеними. Доводи відповідачки про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення суми заборгованості за нарахованими процентами є неспівмірною з сумою кредиту і не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, суд відхиляє з таких мотивів. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. Відповідно до ч.5 ст.11 закону «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.Відповідно до ч.5 ст.11 закону «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. В укладеному між сторонами кредитному договорі повно, чітко та однозначно викладена вся інформація, необхідна для усвідомлення споживачем потенційного обсягу його зобов`язання, зокрема, але не виключно, шляхом зазначення процентної ставки за користування кредитом, реальної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту. Умови кредитного договору містять в собі Графік розрахунків, який передбачає вчасне виконання своїх зобов`язань позичальником та сплату процентів за Дисконтною (зниженою) та Базовою процентною ставкою. Усправі не встановлено, що первісний кредитор приховав від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, вказав занижені значення процентної ставки як істотної умови договору, тим самим ввівши відповідачку в оману. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. При розгляді даної справи відповідачка не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідачки, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022, яким внесено зміни до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Отже, зміни до цього закону не передбачають звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів, нарахованих до початку дії воєнного стану, а вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язань позивачем у даній справі не заявлено. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір кредиту №796280083 від 09.09.2021 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», умови договору є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами, підписавши вказаний договір відповідачка зобов`язалася сплачувати проценти у розмірі та в строк, визначений договором, однак допустила прострочення виконання взятих на себе зобов`язань. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором та власного контррозрахунку боргу суду не надала. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором кредиту №796280083 від 09.09.2021 у розмірі 22539,72 грн, з яких: 10485,71 грн- заборгованість за основним боргом та 12054,01 грн-заборгованість за нарахованими процентами. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень долучено: -договір про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025, який укладений між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС», в якому визначено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до Договору (Додаток №1 до Договору); -протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025 відповідно до якого сторони узгодили наступний перелік послуг та їхню вартість: усна консультація (1 год)-500 грн; підготовка адвокатського запиту (1 год) -500 грн; вивчення матеріалів справи (1год)-500грн; аналіз судової практики (1 год)-500 грн; складання позовної заяви (1год)-2500 грн; участь у судовому засіданні (1 год)-1200 грн; участь у відеоконференції (1 год)-700 грн; підготовка та подача клопотань/заяв та інших процесуальних документів до суду (1 год)500 грн; складання апеляційної скарги (1 год)-3000 грн; складання касаційної скарги (1 год)-4000 грн; підготовка та укладення мирової угоди (1 год)-3000 грн; відзив на позовну заяву/ відповідь на відзив на позовну заяву (1 год)-700 грн; заперечення/додоткові пояснення у справі (1 год)-700 грн; відзив на апеляційну скаргу/ відповідь на апеляційну скаргу (1 год)-1000 грн; -додаткову угоду №25770502968 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025, згідно з якою Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у рамках стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором №796280083 від 09.09.2021; - акт прийому-передачі наданих послуг (є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025), відповідно до якого Адвокатське бюро надано ТОВ «ФК «ЕЙС» такі види послуг щодо боржника [PERSON] : складання позовної заяви (2 год) 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи (2 год) 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації (1 год) 500,00 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №603868140 від 12.02.2020 (1 год)-500,00 грн, а всього на загальну суму 7000,00 грн; -свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 та довіреність на ім`я адвоката Тараненка А.І. від 04.12.2024. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі №275/150/22, суд

Outcome: approved