Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника - адвоката Бірюч Олену Володимирівну звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в порядку окремого провадження з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Ухвалою cудді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2025 справу було передано за підсудністю до Таращанського районного суду Київської області. 22 вересня 2025 року вказана заява надійшла до Таращанського районного суду Київської області. Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Таращанського районного суду, як справа окремого провадження. Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року заяву залишено без руху та надано заявниці строк на усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 09 жовтня 2025 року до Таращанського районного суду Київської області надійшла заява від представника заявника про усунення недоліків, до якої було додано нову редакцію заяви про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування своїх вимог Заявниця посилається на те, що її син [PERSON] , [INFO] був призваний 25.02.2022 на військову службу під час мобілізації на особливий період. З 03.10.2023 він перебував на військовій службі у складі військовій частині [NUMBER] , виконуючи бойові завдання щодо захисту територіальної цілісності України та відсічі збройної агресії рф у населеному пункті Орлівка Покровського району Донецької області. Згідно Витягу з наказу № 44 військової частини [NUMBER] від 06.02.2024, [PERSON] 07.02.2024 направлений до складу сил та засобів, до яких залучався та приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі ОТУ « [INFO] », з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань. 3 13.03.2024 року Заявниця втратила із сином будь-який зв`язок та з того моменту не отримувала жодних відомостей про те, що [PERSON] може бути живим, зокрема, перебувати в полоні. 18.03.2024 року Заявницею було отримано від [INFO] сповіщення сім`ї зниклого безвісти № 3/534 про те, що її син, [PERSON] , [INFO] , захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України, зник безвісти 13.03.2024 біля населеного пункту Орлівка Донецької області. Повідомлення про сповіщення надійшло із військової частини [NUMBER] №1781/6781 від 16.03.2024. 27.03.2024 працівники патронатної служби особисто повідомили Заявницю, що її син загинув, проте тіло не евакуйоване, а тому за офіційними документами йому присвоєно статус зниклого безвісти. Заявниця зібрала документи та відомості, з яких вбачається що загибель [PERSON] настала в районі населеного пункту Орлівка, Покровського району Донецької області [INFO] під час виконання обов`язків військової служби, зумовлених веденням бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в ході відсічі збройній агресії російської федерації. Відповідно до витягу з наказу військової частини [NUMBER] «Про результати службового розслідування» № 410 від 09.04.2024 встановлено, що [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Орлівка, Покровського району Донецької області зник безвісти молодший сержант [PERSON] , [INFO] , який потрапив під масовані мінометні обстріли зі сторони збройних сил російської федерації. Після обстрілу місце знаходження молодшого сержанта [PERSON] визначити не вдалось, пошуки власними силами результату не дали, на зв`язок останній не виходив. Зі змісту довідки №19722 від 28.03.2024, вбачається, що молодший сержант [PERSON] , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Костянтинівській міській територіальній громаді, Краматорському районі, Донецької області. Довідка видана на підставі: журналу бойових дій в/ч [NUMBER] №42т від 10.01.2023 БР ОСУВ « [INFO] » №116/1/5069т від 01.10.2023, БР ОТУ Соледар № 1314/4/9/7926т/окп від 10.10.2023, БР командира в/ч [NUMBER] №61/531/окп/дек від 26.10.2023, БР командира в/ч [NUMBER] №61/515/окп/дск від 10.10.2023, БР командира в/ч [NUMBER] №61/521/окп/дск від 16.10.2023. Таким чином, з 13.03.2024 молодший сержант [PERSON] , [INFO] , номер обслуги зенітного ракетного взводу [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , має статус зниклого безвісті за обставин, що загрожували йому смертю. Згідно отриманих документів від військової частини [NUMBER] не вбачається про можливість імовірного перебування [PERSON] у полоні, втечу, дезертирство, перехід на бік ворога тощо. В провадженні Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені в ЄРДР за №12024111030000996 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення молодшого сержанта [PERSON] . Досудове розслідування триває, місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які можливо здійснити в умовах збройного конфлікту та спрямовані встановлення місцезнаходження [PERSON] . Офіційних відомостей від ДП «Український центр розбудови миру», Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України щодо підтвердження перебування у полоні/заручниках військовослужбовця [PERSON] не надходило. Листа ДНДУКЦ МВС України щодо співпадіння генетичних ознак з генетичними ознаками трупів невідомих осіб по вказаному кримінальному провадженню не надходило. Таким чином, за минуванням більше одного року з настання обставин, що загрожували смертю військовослужбовця [PERSON] , компетентними органами не було здобуто жодних відомостей про його імовірне перебування у полоні. Старший солдат [PERSON] , повідомив, що був особисто знайомий з військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , молодшим сержантом [PERSON] , позивний « [PERSON] », з яким мав товариські відносини. У лютому 2024, перебуваючи на місці постійної дислокації військової частини у [ADDRESS] , разом із [PERSON] отримали наказ вирушити на бойові позиції. Орієнтовно 12.03.2024 з групою військовослужбовців, що також заходили на позиції, були доставлені до лісосмуги, від якої ще близько три кілометри йшли пішки до н.п. Орлівка Покровського району Донецької області. Увійшовши до населеного пункту, зайняли позицію і закріпилися у пошкодженому приватному житловому будинку. Наступного дня 13.03.2024 почався масований мінометний обстріл. 120 мм. міна пробила дах будинку прямо над тим місцем, де в той момент перебував [PERSON] , в результаті чого міна впала і розірвалася. На місці вибуху залишилась велика вирва, і ніде не було ані тіла [PERSON] , ані останків. Встановити голосовий контакт із [PERSON] не вдалося. Після цього, командир групи прийняв рішення відступити на раніше підготовлені позиції з метою збереження особового складу. 13.03.2024 [PERSON] доповів командуванню, що втратив напарника, який загинув. Через бойові дії та постійні обстріли продовжити заходи з пошуку тіла загиблого [PERSON] не вбачалося за можливе. На теперішній час н.п. Орлівка окупована ворогом. Відповідно до речення другого ч. 2 ст. 46 ЦК України суд може застосувати скорочений шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Вважає, що наявні правові підстави для розгляду заяви про оголошення [PERSON] померлим, оскільки з дня настання конкретних обставин, що загрожували йому смертю - масованого мінометного обстрілу, що стався [INFO] , минуло більш як 6 місяців. Оголошення померлим [PERSON] має для Заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть, яке згідно з чинним законодавством України потрібно для подальшої реалізації соціальних прав та гарантій, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника, одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оформлення спадщини тощо. Наказом Міністерства оборони України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», визначено, що с. Орлівка Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 04.04.2024 є тимчасово окупованою російською федерацією. 13.10.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справ, призначено судове засідання на 18.11.2025. 06.11.2025 року від заінтересованої особи - Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, відповідно до яких заінтересована особа просить врахувати пояснення Міністерства оборони України і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення у справі № 357/12853/25 та здійснювати розгляд справи за відсутності представників МО України. У поясненнях представник заінтересованої особи звертає увагу, що відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 підставою для державної реєстрації смерті є: г) рішення суду про оголошення особи померлою. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23). МО України звертає увагу на необхідність залучення у справу усіх осіб, які мають право на призначення та отримання пільг та гарантій щодо зниклого безвісти військовослужбовця, зокрема батька [PERSON] - [PERSON] . Заперечень по суті вимог заявниці пояснення МО України не містять. Інші заінтересовані особи правом подати пояснення щодо заяви не скористались. 11.11.2025 року суд отримав заперечення представника заявника на письмові пояснення МО України, зміст яких доповнює обґрунтування вимог Заявниці, викладених у заяві про оголошення фізичної особи померлою. 18.11.2025 у судовому засіданні Заявниця та її представник, а також заінтересована особа [PERSON] підтримали заяву з підстав, зазначених в ній та просили суд її задовольнити. Представники інших заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися. Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Міністерство оборони України надали письмові заяви, у яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Військова частина [NUMBER] до суду свого представника не направила. 18.11.2025 судом постановлено ухвалу про витребування у Військової частини [NUMBER] копій документів, що можуть підтверджувати обставини імовірної загибелі [PERSON] , в судовому засіданні оголошено перерву до 09.12.2025. 04.12.2025 року через систему "Електронний суд" та 16.12.2025 року поштою від Військової частини [NUMBER] до суду надійшли витребувані судом матеріали службового розслідування. 09.12.2025 розгляд справи було відкладено на 24.12.2025. В судове засідання 24.12.2025 року учасники справи, які були повідомлені належним чином про дату час та місце судового засідання, не з`явились. Заявник та її представник 22.12.2025 подали до суду клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності. 24.12.2025 заінтересована особа [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про слухання справи без його участі. Представник заінтересованої особи - Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.12.2025 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника та без фіксації технічними засобами, заяву визнав в повному обсязі, не заперечував проти її задоволення. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України, у своїх письмових поясненнях просив здійснювати розгляд справи № 357/12853/25 за відсутності їх представника. Від інших заінтересованих осіб щодо розгляду справи без їх участі не надходило. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши заявницю та її представника, заінтересовану особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 305, 306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Заявниця - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією паспорта (т. 1 а.с. 16) та довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру (т. 1 а.с. 17-18), тому з урахуванням положень ст. 305 ЦПК України дана справа підсудна Таращанському районному суду Київської області. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( т. 1 а.с. 21). 30 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 19). Після цього Заявниця одружилась вдруге та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( т. 1 а.с. 20). З витягу з єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.23). [PERSON] , [INFO] , ЙРЗ [NUMBER] , військовослужбовець за мобілізацією від 25.02.2022 (т. 2 а.с. 86), Згідно із витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №365 від 03.10.2023 молодшого сержанта [PERSON] з 03.10.2023 року зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким що з 03.10.2023 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (т. 1 а.с. 27). З довідки (форма 5) № 19713 від 28.03.2024 року вбачається, що молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 03.10.2023 (т. 1 а.с. 33). Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №44 від 06.02.2024 молодшого сержанта [PERSON] вважати таким, що вибув до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі ОТУ " [INFO] " з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань з 07 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 28). Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №19722 від 28.03.2024 вбачається, що молодший сержант [PERSON] , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Костянтинівській міській територіальній громаді, Краматорському районі, Донецької області. Довідка видана на підставі: журналу бойових дій в/ч [NUMBER] №42т від 10.01.2023 БР ОСУВ « [INFO] » №116/1/5069т від 01.10.2023, БР ОТУ Соледар № 1314/4/9/7926т/окп від 10.10.2023, БР командира в/ч [NUMBER] №61/531/окп/дек від 26.10.2023, БР командира в/ч [NUMBER] №61/515/окп/дск від 10.10.2023, БР командира в/ч [NUMBER] №61/521/окп/дск від 16.10.2023 (т. 1 а.с. 32). Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №44 від 06.02.2024 молодшого сержанта [PERSON] вважати таким, що вибув до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь к бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони,відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі ОТУ " [INFO] " з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань з 07 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 28). Відповідно до рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] 13.03.2024 року о 11:20 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Орлівка, внаслідок ворожих мінометних обстрілів зник безвісти молодший сержант [PERSON] , [INFO] .. Організовані пошукові дії результату не дали, на зв`язок не виходить ( т.2 а.с. 80). Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №83 від 15.03.2024 молодший сержант [PERSON] зник безвісти під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини (п. 67.1.6) (т.1. а.с 183). 17.03.2024 наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) №923 від 17.03.2024 "Про призначення службового розслідування" призначено проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли зникненню безвісти молодшого сержанта [PERSON] 13.03.2024 під час виконання бойового завдання, а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною зникненню безвісти військовослужбовця (т. 2 а.с. 81-82). Відповідно до акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової служби за мобілізацією молодшого сержанта [PERSON] , під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Орлівка приблизно о 11:20 13.03.2024 року внаслідок мінометного обстрілу та завалу будівлі в районі ВП ТРЕМБІТА (...), молодший сержант [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , номер обслуги зенітного ракетного взводу [NUMBER] штурмового батальйону в/ч [NUMBER] , зник безвісти. Останній раз його бачили під час переміщення до укриття за координатами: (...). Свідки: молодший сержант [PERSON] , [INFO] , головний сержант [PERSON] , [INFO] . Пошуки власними силами зниклого безвісти результату не дали, військовослужбовець був одягнений в засоби індивідуального захисту. На момент проведення службового розслідування провести пошукові заходи неможливо у зв`язку з тим, що місце пошуків перебуває під вогневим впливом противника. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти молодшого сержанта [PERSON] є масовані мінометні обстріли зі сторони збройних сил російської федерації під час виконання останнім обов`язків військової служби, зумовлених веденням бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, в ході відсічі збройній агресії російської федерації (т. 2 а.с. 83-88). З пояснень від 20.03.2024 року молодшого сержанта [PERSON] відомо, що 13.03.2024 року в населеному пункті Орлівка Покровського району Донецької області він перебував неподалік позиції ВП «Трембіта», де перебував молодший сержант [PERSON] . Під час чергового мінометного обстрілу, будівля в якій находився молодший сержант [PERSON] була зруйнована. В подальшому він не бачив молодшого сержанта [PERSON] та подальше його місце знаходження йому не відоме (т. 2 а.с. 91-92). Головний сержант [PERSON] надав 20.03.2024 року аналогічні пояснення (т. 2 а.с. 93-94). 16.03.2024 року командир військової частини [NUMBER] направив начальнику [INFO] Сповіщення № 675, яким просив сповістити [PERSON] про те, що її син [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу [INFO] 25.02.2022, вірний військовій присязі, захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України, зник безвісти 13.03.2024 біля населеного пункту Орлівка Донецької області (т. 2 а.с. 89). 18.03.2024 року Заявницею було отримано від [INFO] сповіщення сім`ї зниклого безвісти № 3/534, за змістом аналогічне вищевказаному Сповіщенню № 675 (т. 1 а.с. 24). Відповідно до Витягу з наказу № 410 від 09.04.2024 "Про результати службового розслідування" встановлено, що заступником командира морально-психологічного забезпечення 1 штурмового батальйону військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] було проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов що сприяли зникненню безвісти номера обслуги зенітного ракетного взводу [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] , [INFO] під час виконання бойового завдання, а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною зникнення безвісти військовослужбовця. Службовим розслідуванням встановлено, що [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Орлівка Покровського району Донецької області зник безвісти молодший сержант [PERSON] , [INFO] , який потрапив під масовані мінометні обстріли в районі н.п. Орлівка Покровського району Донецької області зі сторони збройних сил російської федерації під час виконання останнім обов`язків військової служби, зумовлених веденням бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, в ході відсічі збройній агресії російської федерації. Після обстрілу місце знаходження молодшого сержанта [PERSON] визначити не вдалось, пошуки власними силами результату не дали, на зв`язок останній не виходив. Зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, чи токсичного сп`яніння. В ході виконання бойового завдання молодший сержант [PERSON] перебував у засобах індивідуального захисту, а саме в бронежилеті та шоломі кевларовому. Вважати [PERSON] , [INFO] , безвісти зниклим під час виконання бойового завдання за бойовим розпорядженням пов`язаним із захистом Батьківщини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України в районі населеного пункту Орлівка Покровського району Донецької області з 13.03.2024 року. Подати до територіального органу Національної поліції України заяву про розшук зниклого безвісти військовослужбовця військової служби за мобілізацією молодшого сержанта [PERSON] (т. 2 а.с. 95-97). Відповідно до відповіді № 11621/301-2025 від 24.07.2025 слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області О. Демитренка на адвокатський запит, в провадженні СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 12024111030000996 від 18.03.2024, розпочате за фактом безвісного зникнення [PERSON] , [INFO] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України із додатковою відміткою «Безвісне зникнення». Досудове розслідування триває, місцезнаходження [PERSON] не встановлено, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які можливо здійснити в умовах збройного конфлікту та спрямовані на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Офіційних відомостей від ДП «Український центр розбудови миру», Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України щодо підтвердження перебування у полоні/заручниках військовослужбовця [PERSON] не надходило. Листи ДНДУКЦ МВС України щодо співпадіння генетичних ознак з генетичними ознаками трупів невідомих осіб по вказаному кримінальному провадженню не надходило (т. 1 а.с. 38-39), що також підтверджується витягом з ЄРДР (т. 1 а.с. 25). Згідно з відповіддю від 08.07.2025 начальника Управління (керівника Секретаріату Уповноваженого) В. Акуленко на адвокатський запит, Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріатом Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) Міністерства внутрішніх справ України володіє інформацією про факт зникнення безвісти за особливих обставин [PERSON] , [INFO] , проте інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні або загибель відсутня. Відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Дата набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, 15.04.2024. [PERSON] оголошено в розшук як зниклого безвісти, про що відповідні відомості внесено до обліку інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». На цей час поліція вживає заходів, спрямованих на отримання відомостей про долю зниклого, та перевіряє інформацію, яка може сприяти його розшуку (т. 1 а.с. 44-46). На підтвердження вказаної інформації надано витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (т. 1 а.с. 47-48). Згідно з відповіддю від 16.07.2025 Керівника Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України [PERSON] , в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця [PERSON] , однак в рамках взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження [PERSON] , можливе перебування у полоні держави-агресора не отримувались ( т. 1. а.с. 53). Державне підприємство "Український національний центр розбудови миру", що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 р., у відповіді на адвокатський запит повідомило, що відомості про [PERSON] , [INFO] , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні, інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про [PERSON] до НІБ не надходила (т. 1 а.с.58-59). Також надано виписку з реєстру оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, з якої вбачається, що відносно [PERSON] : 1) підтвердження про перебування у полоні від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутнє; 2) інформація про стан здоров`я від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутня; 3) підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел відсутнє (т. 1 а.с. 60). Відповідно до змісту заяви [PERSON] , [INFO] , засвідченої приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н.О. 24.07.2025 за № 1363, вбачається, що старший солдат [PERSON] був особисто знайомий з військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , молодшим сержантом [PERSON] , позивний « [PERSON] », та між собою мали товариські відносини. У лютому 2024, перебуваючи на місці постійної дислокації військової частини у [ADDRESS] , разом із [PERSON] отримали наказ вирушити разом на бойові позиції та замінити інших військовослужбовців, що здійснювали тривалий час заходи із відбиття ворожого наступу. Орієнтовно 12.03.2024 з групою військовослужбовців, що також заходили на позиції, [PERSON] разом із [PERSON] були доставлені до лісосмуги, від якої ще близько три кілометри йшли пішки до н.п. Орлівка Покровського району Донецької області. Увійшовши до населеного пункту, вони мали приблизні координати розташування позиції «Трембіта», яку вони мали зайняти, однак певний час їм не вдалося зайти. Через певний час вони зайняли позицію і закріпилися у пошкодженому приватному житловому будинку на один день. Наступного дня 13.03.2024 почався масований мінометний обстріл. 120 мм. міна пробила дах будинку прямо над тим місцем, де в той момент перебував [PERSON] , в результаті чого міна впала і розірвалася. На місці вибуху залишилась велика вирва, і ніде не було ані тіла [PERSON] , ані останків. Після цього, командир групи прийняв рішення відступити з метою збереження особового складу. 13.03.2024 інші військовослужбовці повернулися на позицію « [PERSON] », але [PERSON] , його тіла або останків виявлено не було. Через бойові дії та постійні обстріли продовжити заходи з пошуку тіла загиблого [PERSON] не вбачалося за можливе. На теперішній час н.п. Орлівка окупована ворогом ( т. 1 а с. 34). Таким чином, за минуванням більше одного року з настання обставин, що загрожували смертю військовослужбовця [PERSON] , компетентними органами не було здобуто жодних відомостей про імовірне перебування його у полоні. Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 у чинній редакції, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, з якого вбачається, що в с. Орлівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190210082037) Покровського району Донецької області активні бойові дії тривали з 24.02.2024 по 03.04.2024 року, а з 04.04.2024 вказаний населений пункт тимчасово окупований. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно з ч.2, 3 ст.46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Зі змісту частин першої та другої статті 46 ЦК України вбачається те, що цивільним законодавством передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №490/342/17). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Ст. 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 звернула увагу, що правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства. Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку. Таким чином, суд констатує, що молодший сержант [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 13.03.2024 року під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час активних бойових дій в районі населеного пункту Орлівка Покровського району Донецької області. Зникнення [PERSON] під час мінометного обстрілу та влучання 120 мм міни в будинок, в якому перебував [PERSON] , дає підстави припустити його ймовірну загибель. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 в с. Орлівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190210082037) Покровського району Донецької області активні бойові дії закінчились 03.04.2024 року. Отже Заявниця звернулася до суду з заявою 18.08.2025 тобто після спливу шестимісячного строку, який слід рахувати з 04.04.2024 року. При зверненні із вищевказаною заявою заявниця зазначала, що рішення суду їй необхідне для отримання свідоцтва про смерть, яке згідно з чинним законодавством України потрібно для подальшої реалізації соціальних прав та гарантій, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника, одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оформлення спадщини тощо. Слід зазначити, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч.2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас ч.2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24 ). Згідно з ч.1 ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У даному випадку докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою та які не містять жодних суперечностей щодо обставин ймовірної загибелі військовослужбовця [PERSON] дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії РФ проти України у Покровському районі Донецької області. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Заявник має особисту, у тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її сина, якого просить оголосити померлим. Оголошення [PERSON] померлим Заявниці необхідне для оформлення своїх спадкових прав та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Таким чином, оголошення померлим військовослужбовця [PERSON] впливає на виникнення та реалізацію особистих майнових та немайнових прав Заявниці, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. Оголошення померлим військовослужбовця [PERSON] можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого. Від встановлення обставин, при яких ймовірно загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення у повному обсязі. Слід зазначити, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (ч.1 ст. 48 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved