Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача за допомогою підсистеми "Електронний суд" 03.11.2025 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості та клопотанням про витребування доказів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 13.09.2024 між ТОВ "Макс Кредит" та [PERSON] у електронній формі укладено договір кредитної лінії № 00-9941578, відповідно до умов якого позичальнику шляхом перерахування коштів на банківську картку надано кредит в розмірі 5000,00 грн. Кредитор свої зобов`язкання по договору виконав повністю, позичальник, у свою чергу, допустив виникнення заборгованості по кредиту. 16.04.2025 між ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ ''ЮНІТ КАПІТАЛ'' було укладено договір факторингу № 16042025-МК/Юніткапітал, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9941578 від 13.09.2024 на суму 16146,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 7896,00 грн - за відсотками, 2250,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пені, штрафи). Позивач прохає стягнути із відповідача на свою користь загальну суму заборгованості в розмірі 13896,00 грн разом із судовими витратами. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 06.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з наданням відповідачу права протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ "Універсал банк" інформації по банківській картці № [NUMBER] , її належності [PERSON] 14.11.2025 витребувана інформація надійшла до суду. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві прохав про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом із матеріалів справи на даних сторонами письмових доказів встановлено, що 13.09.2024 між ТОВ "Макс Кредит" та [PERSON] у електронній формі укладено договір кредитної лінії № 00-9941578, відповідно до умов якого позичальнику шляхом перерахування коштів на банківську картку надано кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 360 календарних днів, тобто до 08.09.2025. Стандартна процентна ставка фіксована і становить 0,94% від суми кредиту за кожен день користування ним у межах строку діїх кредитної лінії. Проценти сплачуються періодично, а саме на 28.09.2024 та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування кредитними коштами протягом строку дії кредитної лінії. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту, дорівнює 1000,00 грн, яка сплачується позичальником у останній день строку дії договору (08.09.2025). Відповідно до копії повідомлення ТОВ Профітгід", на банківську картку № 4441-11XX-XXXX-2958 13.09.2024 було перераховано кошти в сумі 5000,00 грн. Належність цієї картки та фінансового номера, за допомогою якого здійснена ідентифікація клієнта, [PERSON] , а також зарахування коштів у вказаному розмірі і у вказану дату підтверджується повідомленням АТ "Універсал Банк" від 13.11.2025. Згідно з детальним розрахунком заборгованості, складеним ТОВ "Макс Кредит", за вищевказаним кредитним договором загальна заборгованість [PERSON] станом на 16.04.2025 складається із заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн, по комісіях - 1000,00 грн, по процентах - 7896,00 грн, штрафні санкції - 2250,00 грн. Разом ця заборгованість становить 16146,00 грн, хоча у вказаному документі вона зазначена в розмірі 13896,00 грн. 16.04.2025 між ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ ''ЮНІТ КАПІТАЛ'' було укладено договір факторингу № 16042025-МК/Юніткапітал, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9941578 від 13.09.2024. Заборгованість останнього на дату відступлення права вимоги складає: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 7896,00 грн - за відсотками, 2250,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пені, штрафи), що підтверджується копією вказаного договору факторингу та витягу із реєстру боржників від 16.04.2025. Разом ця заборгованість становить 16146,00 грн, хоча у вказаних документах вона зазначена в розмірі 13896,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, подальші нарахування позивачем не здійснювалися і він прохає стягнути із відповідача на свою користь заборгованість у сумі 13896,00 грн разом із судовими витратами. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду. Суд вважає доведеним факт підписання договору кредитної лінії № 00-9941578 від 13.09.2024 між позивачем і відповідачем [PERSON] та погодженого на умовах, викладених у ньому. На доведення факту укладення цього договору позивачем надано суду письмові докази, які суд вважає належними та достатніми. Судом встановлено, що у цьому випадку підлягають застосуванню положення Закону України ''Про електронну комерцію'', оскільки договір був підписаний з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі за допомогою електронного підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на викладене, суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України ''Про електронну комерцію'', містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд доходить висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу у повному об`ємі не повернуті, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за вищевказаним договором, укладеним між позивачем та відповідачкою, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, детального розрахунку заборгованості та витягу із реєстру боржників до договору факторингу від 16.04.2025 станом на момент звернення з позовом до суду 03.11.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 16146,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 7896,00 грн - за відсотками, 2250,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пені, штрафи). Позивач прохав стягнути з відповідача на свою користь загальну заборгованість, яка становить 13896,00 грн, разом із судовими витратами. Наданий суду розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9941578 від 13.09.2024 відомостей про включення до розміру заборгованості за тілом кредиту, за процентами та комісією неправомірно нарахованих сум не містить, відповідачем не спростований, нарахування, проведені позивачем, здійснені згідно з умовами вищевказаного кредитного договору, які погоджені між сторонами. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідачки з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню із останнього на користь позивача в розмірі 13896,00 грн, яка, як вбачає суд, складається із заборгованості за основним боргом, процентами та комісією за обслуговування і видачу кредиту (5000,00 грн + 1000,00 + 7896,00). У іншій частині позивач на стягненні заборгованості не наполягає, тому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальній сумі 13896,00 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 30574 від 31.10.2025. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн на підставі: копії акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 на суму 7000,00 грн; копії договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; копії додаткової угоди до нього від 11.09.2025; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Соломка О.В. як представника позивача. Суд, проаналізувавши надані докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору та складності справи, тому мають бути стягнуті із відповідача на користь позивача. Клопотання про зменшення розміру заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Оскільки позов майнового характеру задоволено повністю, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн підлягають стягненню із відповідача на користь позивача повністю. На підставі ст. ст. 526, 611, 612, 1049, 1054, 1056-1 України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

Outcome: approved