Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

05 серпня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 530 грн. 50 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №73511748, згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №42 від 24.01.2025 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 19 788 грн. , з яких: 6 000 грн. - заборгованість за основним боргом; 900 грн. - заборгованість за відсотками; 11 988 грн. - заборгованість за пенею; 900 грн. комісія. 17 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №2336849, згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 9742,5 грн., з яких: 3 000 грн. - заборгованість за основним боргом; 8,70 грн. - заборгованість за відсотками; 6 000 грн. - заборгованість за пенею; 733,8 грн. комісія. Відповідач не виконав свого обов`язку та не здійснював платежі для погашення існуючої заборгованості, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник відповідача Куценко В.А. надав відзив на позовну заяву, в якому просить частково задовольнити позовні вимоги, а саме в сумі 9000 грн., виходячи з викладеного. [PERSON] втратив роботу і щоб утримувати свою родину, отримав у позику грошові кошти у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у загальному розмірі 9 000 грн., спочатку отримав 6000 грн., а через деякий час 3000 грн., але жодної інформації стосовно нарахування великих відсотків, пені та комісії йому ніхто не зазначив і про необхідність їх сплати не попереджав. Окрім того відповідач повернув кошти, так як мова йшла про позику строком на 30 днів, але не зберіг докази повернення коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», тому змушений визнати частково позовні вимоги в розмірі тіла кредиту. Відповідач не був ознайомлений з умовами, на які посилається в позовній заяві позивач, а також з іншими умовами, як на умови договору та які начебто були визначені, з якими його не ознайомлювали. Законодавством передбачено не посилання про ознайомлення з умовами кредитування, а сааме вручення цих умов позичальнику. Доказом ознайомленняз додатковими умовами та їх отримання в письмовому виглядідо матеріалів позову не додано, в зв`язку з тим, що відповідач з ними не ознайомлювався та їх не отримував. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»,яке безпосередньо надавало кошти відповідачу ще до того як уклало договір з відповідачем, передало іншій юридичній особі своє право вимоги з відповідача за три роки до цього, а зараз ТОВ «ФК «ЄАПБ» намагається стягнути віртуальні проценти, комісію та пеню з відповідача на підставі договору факторингу. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх сумнівний характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені , як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідно до ст.15 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до ч. 6 ст.19 Закону «Про захист прав споживачів», правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Від представника позивача Стеценко В.І. надійшла відповідь на відзив, вважає,що він необґрунтований та таким, що не підлягає задоволенню. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані Кредитором кредитні кошти. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити в договірні правовідносини. У відповідності до умову кладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтворення шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Наявність лише електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісності документа, в якому втілюється воля останніх. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора(коду, який відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Жодних застережень або зауважень зі сторони відповідача щодо неповного розуміння змісту кредитного договору або незгоди з умовами кредитного договору та/або додаткових угод (при їх наявності) під час їх підписання, до суду зі сторони відповідача не надавалося. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання кредитного договору, якою він не скористався. Відповідно до ч.4.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх прав вимог, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 24.04.2018 по справі №914/868/17. Право вимоги за договором позики №73511748 від 26.08.2024 переходить з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників по договору факторингу. Акт прийому-передачі Реєстру боржників був підписаний 21 січня 2025 року, тобто через 5 місяців після укладення договору позики. Право вимоги за договором позики №2336849 від 17.08.2024 переходить з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників по договору факторингу. Акт прийому-передачі Реєстру боржників був підписаний 23 грудня 2024 року, тобто через чотири місяці після укладення договору позики. У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними. Отже, відповідні договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому підлягають до виконання. Викладені заперечення у відзиві на позовну заяву є досить неоднозначними, у зв`язку з тим, що неможливо достовірно встановити позицію відповідача, хронологічно думки викладені наступним чином: відповідач маючи дітей (предметом спору є стягнення заборгованості), дійсно отримав кошти на загальну суму 9 000 грн. Потім нібито погасив заборгованість, однак доказу не має. В прохальній частині відповідач визнав позов тільки на суму за тілом кредиту. Визнання відповідачем тіла кредиту за договорами позики, свідчить про укладення кредитних договорів, отримання коштів та користування ними, а отже і ознайомлення з процентними ставками та умовами, на яких надаються кошти у позику. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №73511748, згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики (арк.с.9-12). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Заборгованість Відповідача складає 19 788 грн. , з яких: 6 000 грн. - заборгованість за основним боргом; 900 грн. - заборгованість за відсотками; 11 988 грн. - заборгованість за пенею; 900 грн. комісія, що підтверджується розрахунком (арк.с.25). 17 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №2336849, згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики (арк.с.26-29). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Заборгованість Відповідача складає 9742,5 грн., з яких: 3 000 грн. - заборгованість за основним боргом; 8,70 грн. - заборгованість за відсотками; 6 000 грн. - заборгованість за пенею; 733,8 грн. комісія, що підтверджується розрахунком (арк.с.35). Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі,він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, договори позики були укладені в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч.1 ст.634ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються кредитором, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, ч. 4 ст. 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень п. 5 ч. 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509 та ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Із наведеного суд робить висновки, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які Відповідач не міг оцінити належно, у зв`язку зі специфічними умовами та структурою самого договору. Крім того, з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10листопада 2011року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 19 788 грн. не є співрозмірною тілу кредиту у розмірі 6000 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 9 742,50 грн. не є співрозмірною тілу кредиту у розмірі 3000 грн., тому суд доходить висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за тілом кредиту. Суд приходить до переконання, що саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним в контексті даних правовідносин. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку із задоволенням частково позовних вимог, суд

Outcome: partial