Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 17.06.2023-1000000078 від 17.06.2023 року у розмірі 16938,00 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] було укладено 17.06.2023 року Кредитний договір (оферти) № 17.06.2023-1000000078. Відповідно до умов кредитного договору № 17.06.2023-1000000078 від 17.06.2023 р. позичальнику надається Кредит на наступних умовах : Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74ХХ-ХXXX-5705. Дата надання/видачі кредиту 17.06.2023; 2. Сума Кредиту: 9000,0 грн. Строк, на який надається Кредит - 42 днів з дати його надання. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1 (один день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Зобов`язання за Кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідач [PERSON] не виконав свої обов`язки, тому виникла заборгованість в сумі 16938,00 гривень, яка складається з: 9000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 7938,00 гривень заборгованість по процентах. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. У прохальній частині позову, представник позивача просив розглядати справу у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. Не заперечував щодо ухвалення по справі заочного рішення. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.07.2025 року справа була передана до Біляївського районного суду Одеської області за підсудністю. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.09.2025 року відповідач надав до суду заяву про надання додаткового часу з метою врегулювання спору з позивачем, не заперечував щодо суми заборгованості. До судового засідання 14.11.2025 року відповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини його неявки суду не відомі, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] 17.06.2023 року було укладено Кредитний договір (оферти) № 17.06.2023-1000000078. Відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000,00 гривень строком на 42 дні, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника - [NUMBER] . Відповідно до умов Договору, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1 % за 1 (один день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Зобов`язання за Кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідач не виконав свої обов`язки, тому виникла заборгованість в сумі 16938,00 гривень, яка складається з: 9000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 7938,00 гривень заборгованість по процентах. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за договором про надання кредиту, що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 16938,00 гривень, яка складається з: 9000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 7938,00 гривень заборгованість по процентах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, права позивача порушені та підлягають судовому захисту. Також, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 гривні.

Outcome: approved