Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

24 вересня 2025 року до суду звернувся заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури Бондар А.В. із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою встановлено, що 31 березня 2025 року з Прилуцької окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство). За обставинами справи [PERSON] , всупереч ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, не повідомив орган місцевого самоврядування про наявність у нього земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та отримав на підставі рішення 140 сесії 8 скликання Варвинської селищної ради від 25 березня 2021 року ще одну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення, що розташована в адміністративних межах Варвинської територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області. Зважаючи на те, що посадові особи Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області не здійснили заходів, спрямованих на витребування земельної ділянки, прокурор просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області земельну ділянку площею 2,0000 га, з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, розташовану на території Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 26 листопада 2025 року. Розгляд справи відкладався до 24 грудня 2025 року у зв`язку з перебуванням судді на навчанні. Прокурор Прилуцької окружної прокуратури Курдибайло Т.В. надіслала заяву, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі та зазначила, що у зв`язку з визнанням позову відповідачем просить повернути Чернігівській обласній прокуратурі 50% судового збору (а.с. 72). Від представника Варвинської селищної ради надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, в якому просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 58). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 57). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВ «БАТУРИНСЬКИЙ ГЕТЬМАН МК», свого представника у судове засідання також не направила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 56, 70, зворот). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області 23 квітня 2025 року, яка набрала законної сили, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. (а.с. 18-19). Відповідно до зазначеної ухвали 31 березня 2025 року з Прилуцької окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство). За обставинами справи [PERSON] , всупереч ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, не повідомив орган місцевого самоврядування про наявність у нього земельної ділянки з кадастровим номером 7421183200:08:000:5701, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства та отримав на підставі рішення 140 сесії 8 скликання Варвинської селищної ради від 25 березня 2021 року ще одну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення, що розташована в адміністративних межах Варвинської територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області. Судом встановлено, що рішенням № 20-22/VII 22 сесії 7 скликання Варвинської селищної ради від 06 листопада 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення із земель комунальної власності земельної ділянки з кадастровим номером 7421183200:08:000:5701, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Озерянської сільської ради та передачу її у власність [PERSON] (а.с. 22). Рішенням № 140 7 сесії 8 скликання Варвинської селищної ради від 25 березня 2021 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення із земель державної власності земельних ділянок, серед яких земельна ділянка з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Антонівського старостинського округу та передачу її у власність [PERSON] (а.с. 23, 25, 26, 27). На теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, перебуває в оренді ТОВ «БАТУРИНСЬКИЙ ГЕТЬМАН МК» (а.с. 28-32, 33, 34). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує, що у приватній власності [PERSON] перебувають дві земельні ділянки: з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, яка перебуває в оренді ТОВ «БАТУРИНСЬКИЙ ГЕТЬМАН МК» та з кадастровим номером 7421183200:08:000:5701, площею 2,0000 га, яка перебуває в оренді ФГ «ДІДІВСЬКЕ» (а.с. 20). Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України в редакції, чинній на час отримання [PERSON] земельних ділянок та на теперішній час, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Таким чином, на момент безоплатного отримання [PERSON] із земель державної власності земельної ділянки з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, він вже мав отриману безоплатно у власність із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 7421183200:08:000:5701, площею 2,0000 га, а тому отримання земельної ділянки з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, є порушенням ч. 4 ст. 116 та ч. 1 ст. 121 ЗК України. За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до вимог ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таке право існує у власника незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно. У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц, провадження № 14-208цс18, зроблено висновок, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене «введення» полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 183/3617/16, від 26 червня 2019 року по справі № 911/2258/18 та від 21 серпня 2019 року по справі № 911/3681/17. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши всі обставини по справі, враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером 7421180400:03:000:0881, площею 2,0000 га, отримана [PERSON] внаслідок незаконного повторного використання ним права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання, то вказана земельна ділянка підлягає витребуванню з незаконного володіння [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% судового збору, що становить 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень, а позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого ним судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved