Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 18 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що порушення прав АТ «ПУМБ» полягає у неналежному виконанні відповідачкою [PERSON] грошових зобов`язань за кредитними договорами №2001645993301 від 27.07.2020, №1001713478601 від 21.10.2020 та №1010086846 від 07.05.2021, що виявилося у систематичному простроченні щомісячних платежів та невиконанні вимог про дострокове повернення кредиту. Позивач наголошує, що відповідачка ухилилася від обов`язку повернути отримані кошти та сплатити нараховані проценти й комісії, що призвело до виникнення станом на 09.09.2024 сумарної заборгованості у розмірі 73 659,33 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено три кредитні договори шляхом підписання заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО). Щодо договору №2001645993301 від 27.07.2020, відповідачка просила встановити початковий кредитний ліміт у розмірі 15 000,00 грн у вигляді відновлюваної кредитної лінії. Відповідно до довідки по кредитному договору №2001645993301 розмір кредитного ліміту збільшувався останній раз 18.08.2021 до 32000 грн. Надана виписка за договором № 2001645993301 від 27.07.2020 свідчить про регулярне нарахування відсотків за користування кредитним лімітом, сума яких поступово зросла з 30,32 грн. до 1257,77 грн. на місяць. До жовтня 2021 року платежі надходили систематично, проте після останнього часткового погашення від 25.11.2021 (380 грн) оплати припинилися, що призвело до рекласифікації заборгованості як простроченої. Станом на 01.08.2022 спостерігається стійка динаміка накопичення боргу без нових надходжень коштів від клієнта. За договором №1001713478601 від 21.10.2020 позичальнику надано кредит у сумі 10 000,00 грн строком на 24 місяці із процентною ставкою 0,01% річних та щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. Згідно з умовами договору №1010086846 від 07.05.2021, сума кредиту склала 15 000,00 грн строком на 24 місяці за ануїтетною схемою повернення (рівними платежами), при цьому процентна ставка встановлена на рівні 0,01% річних, а розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99% щомісячно. Факт видачі кредитних коштів за договорами №1001713478601 та №1010086846 підтверджується належними доказами у формі платіжних інструкцій на загальну суму 25 000 грн. Зокрема, 21.10.2020 за першим договором було перераховано 10 000 грн (інструкція №TR.45030869.50896.8810), а 07.05.2021 за другим договором 15 000 грн (інструкція №TR.49157823.83683.8810). Зазначені документи фіксують реальне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання коштів і є підставою для виникнення заборгованості позичальника. Це підтверджує факт отримання кредитних ліній у повному обсязі згідно з умовами вказаних правочинів. Відповідачка підтвердила ознайомлення з вказаними істотними умовами під час підписання заяв та паспортів споживчого кредиту, проте, здійснивши останні розрахунки у листопаді 2021 року, надалі зобов`язання не виконувала, що призвело до виникнення станом на 09.09.2024 сукупної заборгованості у розмірі 73 659,33 грн, яка включає за договором №2001645993301 49 429,58 грн (31 960,77 грн тіло та 17 468,81 грн проценти), за договором №1001713478601 7 867,62 грн (4 577,63 грн тіло, 0,99 грн проценти та 3 289,00 грн комісія) та за договором №1010086846 16 362,13 грн (10 161,36 грн тіло, 2,57 грн проценти та 6 198,20 грн комісія). Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1 статті 1048ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку про повну обґрунтованість позовних вимог АТ «ПУМБ», оскільки факт укладення трьох кредитних договорів (№2001645993301, №1001713478601 та №1010086846) шляхом добровільного приєднання відповідачки до ДКБО та підписання нею паспортів споживчого кредиту підтверджує узгодження всіх істотних умов, включаючи розмір процентних ставок та щомісячних комісій. Реальність надання кредитних коштів на загальну суму 57 000 грн. (з урахуванням ліміту та разових видач) засвідчується банківськими виписками та платіжними інструкціями №TR.45030869.50896.8810 та №TR.49157823.83683.8810, що відповідно до ст. 1054 ЦК України покладає на позичальника обов`язок щодо повернення основного боргу та сплати нарахованих платежів. Щодо правомірності стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд бере до уваги, що згідно зі ст. 8 та ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» такі витрати прямо включені до загальних витрат за кредитом, а враховуючи принцип свободи договору та актуальну судову практику, зазначені нарахування є законними, оскільки були чітко визначені у грошовій формі та погоджені сторонами при укладенні правочинів. З огляду на встановлений факт тривалого невиконання зобов`язань з листопада 2021 року та відсутність доказів погашення боргу відповідачкою, суд вважає розрахунок заборгованості станом на 09.09.2024 у розмірі 73 659,33 грн вірним, а позов таким, що підлягає задоволенню. Також, за змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved