Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

12 серпня 2025 року адвокат Костюченко Павло Олександрович звернувся до суду з даним позовом в інтересах [PERSON] , в якому просить розірвати договори оренди землі №426 від 1 вересня 2010 року та №1556 від 9 жовтня 2019 року укладені між [PERSON] та ПП «Смолянка-Агро», скасувати державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права, стягнути з відповідача заборгованість за договорами оренди землі №№426,1556,1557 у розмірі 5368,46 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником земельних ділянок для товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області з кадастровими номерами: 7422787000:02:002:0484, площею 2,9240 га. (рілля); 7422787000:03:002:0484, площею 0,3773 га (сіножаті); 74227870000:04:002:0484, площею 0,0902 га (пасовище). Вказані земельні ділянки позивачем успадковані після смерті матері позивача [PERSON] . За життя [PERSON] уклала з ПП «СМОЛЯНКА-АГРО» договір оренди землі № 426 від 01.09.2010. Після смерті [PERSON] та успадкування земельних ділянок, сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі № 426 в частині заміни сторони орендодавця та продовження строку дії договору, та уклали договори оренди земельних ділянок №№ 1556 та 1557 від 19 жовтня 2019 року яким передано земельні ділянки в оренду відповідачу. Пунктами 9-11 вказаних договорів оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але не пізніше 31 грудня розрахункового року. За 2022 та 2023 рік ПП «Смолянка-Агро» сплатило позивачу орендну плату за користування землею з порушенням строку, встановленого договорами. За 2024 рік відповідач не сплатив позивачу орендну плату за землю, борг відповідача з орендної плати за договорами №№ 426, 1556, 1557 становить 5368,46 грн. Просить розірвати договори у зв`язку з систематичним порушенням відповідача строків сплати оренди. 18 серпня 2025 року позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15 вересня 2025 року. 15 вересня 2025 року та 6 жовтня 2025 року підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. Відповідач надав відзив, в якому позов не визнає та зазначає, що 29.09.2023 Куликівським районним судом ухвалено рішення у справі №737/591/23 яким відмовлено позивачу в задоволені позову в повному обсязі. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024 ухвалено додаткове рішення у вказаній справі, яким стягнуто з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. Між сторонами було досягнуто усної домовленості, згідно якої відповідач не пред`являтиме виконавчий лист до виконання, а проведе по бухгалтерії взаєморозрахунок між сторонами щодо заборгованості по орендній платі за 2023 рік та судовому рішенню. На виконання домовленості та за проханням позивача, в березні 2024 року було підготовлено видаткові ордери на ім`я позивача на суму 5368,50 грн. та 631,50 грн., однак позивач не прийшов до каси підприємства для отримання коштів по орендній платі та погашення боргу за рішенням суду. Відповідач подав виконавчий лист на примусове стягнення лише після того як дізнався про наявність позову. Не заперечує факт несвоєчасної виплати позивачу орендної плати, проте вказує, що затримка у виплаті відбулася з вини позивача, оскільки остання не зверталась до підприємства для отримання орендної плати за 2023 та 2024 роки та не надала підприємству актуальні банківські реквізити для перерахування орендної плати, що унеможливило виконання підприємством умов договору з виплати орендної плати у визначений строк. Вважає, що дії позивача з неотримання орендної плати та неповідомлення банківських реквізитів для її перерахування є умисними, такими що спрямовані на штучне створення підстав для дострокового розірвання договорів оренди землі. Вказує, що 28.08.2025 відповідачем було здійснено оплату за оренду землі за 2024 рік. У відповіді на відзив представник позивача заперечує доводи відповідача про наявність між сторонами усної домовленості про взаєморозрахунок. Звертає увагу, що зобов`язання позивача виникло 17 січня 2024 року згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024, на той час зобов`язання відповідача по оплаті орендної плати за 2023 рік вже були порушені, адже згідно договорів оренди землі така виплата повинна була проведена не пізніше 31 грудня 2023 року. Крім того, відповідач здійснював виплату орендної плати позивачу в безготівковій формі в 2022 році за реквізитами, вказаними позивачем, дані банківські реквізити не змінювались та є актуальними, отже відповідачу був відомий банківський рахунок для перерахування орендної плати. Зазначає, що відповідач не надав будь-яких доказів відмови позивача від отримання орендної плати або невчинення позивачем дій передбачених договорами оренди землі для її отримання, що могло свідчити про прострочення позивача як кредитора. Представником відповідача було надано заперечення, зміст якого повторює доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Ухвалою суду від 3 листопада 2025 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті на 3 грудня 2025 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в частині розірвання договорів оренди з підстав, вказаних в позові. Зазначив, що відповідачем після подання позову було відшкодовано заборгованість з орендної плати в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволені з підстав зазначених у відзиві та запереченні. Заслухавши учасників справи, дослідивши заяви по суті справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належать земельні ділянки: кадастровий номер 7422787000:02:002:0484 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9240 га, номер запису про право власності: 33543497, зареєстроване приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Тимощуком В.О. 04.10.2019; кадастровий номер 7422787000:03:002:0484 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3773 га, номер запису про право власності: 33543410, зареєстроване приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Тимощуком В.О. 04.10.2019; кадастровий номер 7422787000:04:002:0484, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0902 га номер запису про право власності: 33543452, зареєстроване приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Тимощуком В.О. 04.10.2019. Вказані земельні ділянки були успадковані позивачем після смерті матері [PERSON] , які належали останній на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 11-19). 8 вересня 2010 року [PERSON] та ПП«СМОЛЯНКА-АГРО» уклали договір № 426 оренди земельної ділянки, площею 2,92 га на строк десять років. Умовами договору передбачений обов`язок орендаря сплачувати орендну плату орендодавцю в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (19903 грн. 42 коп..), що становить 597 грн. 10 коп., натуроплатою, послугами. (п. 9 Договору). Сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Додатковою угодою від 14.09.2017 до договору оренди № 426 замінено сторону орендодавця на позивача [PERSON] як спадкоємця майна померлої [PERSON] , продовжено строк дії договору до 01.11.2030 та збільшено орендну плату до 10 % від грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 20-25). 19 жовтня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПП «Смолянка-Агро» укладено договори оренди № 1556 яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:03:002:0484 площею 0,3773 га, вартістю за нормативно-грошовою оцінкою 2643,26 грн. та № 1557 яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:04:002:0484 площею 0,0902 га, вартістю за нормативно-грошовою оцінкою 547 грн. 17 коп. Умовами договорів №№ 1556, 1557 від 19.10.2019 визначений строк дії договорів 10 років, передбачений обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 10 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, погоджено строк сплати оренди щорічно до 31 грудня року, за який сплачується орендна плата, в грошовій формі (а.с. 28-31,34-37). Право оренди зареєстровано в реєстрі речових прав (а.с. 26 27, 32 33, 38 39) Згідно з Відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерело/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 22.07.2025 за період з січня 2021 року по грудень 2024 року ПП «Смолянка Агро» в липні 2022 року за надання в оренду ділянок сільськогосподарського призначення виплатило [PERSON] в липні 2021 5368,49 грн.; в серпні 2021 нарахувало 6668,89 грн.; в грудні 2022 виплатило 6668,89 грн., в травні 2023 виплатило 5368,45 грн.; в грудні 2023 року нарахувало 6668,89 грн.; в грудні 2024 року нарахувало 6668,89 грн. (код доходу 195 надання земельної ділянки с/г призначення в оренду). Розмір нарахованої, але не виплаченої орендної плати за 2024 року з урахуванням податків та зборів становить 5368 грн. 46 коп.(а.с. 40-42). 28.08.2025 ПП «Смолянка-Агро» згідно платіжної інструкції № 1188 перерахувало 5368 грн. 46 коп. на рахунок [PERSON] відкритий в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», призначення платежу орендна плата за оренду земельного паю за 2024 рік (а.с. 98). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] послалася на те, що ПП «Смолянка Агро» сплатило орендну плату за 2022 та 2023 рік із значним порушенням строків виплати та не виконало свої зобов`язання по сплаті орендної плати за 2024 рік за договорами оренди землі № 426, № 1556; № 1557, що є систематичним невиконанням обов`язків, передбачених договорами оренди земельної ділянки, що є підставою для розірвання договорів оренди згідно положень ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі». Статтею 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Згідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 1 ст.15цього Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об`єкта оренди, умови та строки передачі землі, умови повернення, існуючі обмеження щодо використання ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини та відповідальність сторін. Частиною 1 ст. 96 Земельного Кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату. За змістом ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Тлумачення пункту д) частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати в цілому, так і її виплати в розмірі меншому, ніж визначеному договором. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) висловив правову позицію, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 385/1679/21. Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність (постанови Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 579/1133/22, від 27 вересня 2023 року у справі № 626/104/21). За змістом наведених норм, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договору, повинно бути доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності. Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було встановлено судом та не заперечується сторонами, орендна плата за 2022, 2023 роки була виплачена відповідачем позивачу з порушенням строків, передбачених з договорами оренди землі. Орендна плата за 2024 рік виплачена відповідачем лише після звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідачем ПП «Смолянка-Агро» не надано належних і допустимих доказів того, що ним здійснювались заходи щодо внесення орендної плати за договорами оренди згідно умов цих договорів, у зв`язку з чим суд приходить висновку про наявність факту систематичного невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2021 2024 роки, що є істотним порушенням умов договорів у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо виплати орендної плати в строк, передбачений договорами, а отже є підставою для розірвання договорів оренди. Посилання ПП «Смолянка-Агро» на недобросовісну поведінку позивача та ненадання ним реквізитів для оплати орендної плати за земельну ділянку у зв`язку із чим з його боку має місце несвоєчасна виплата орендної плати є необґрунтованим, оскільки відповідачем доказів належної виплати відповідачем орендної плати або неможливості виплати орендної плати суду не надано. Доводи відповідача, що між сторонами було досягнуто усної домовленості, згідно якої відповідач не пред`являтиме виконавчий лист до виконання, а проведе по бухгалтерії взаєморозрахунок між сторонами щодо заборгованості по орендній платі за 2023 рік та судовому рішенню не знайшли свого підтвердження. ПП «Смоялнка-Агро» мало можливість вчинити необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, у тому числі надіслати орендну плату за місцем проживання орендодавця грошовим переказом. Доказів які б свідчили про проведення заліку зарахування зустрічних однорідних вимог між [PERSON] та ПП «Смолянка-Агро» відповідачем надано не було. Окрім того, зобов`язання відповідача по оплаті орендної плати за 2023 рік на момент виникнення зобов`язання позивача щодо сплати відповідачу витрат на надання правничої допомоги вже були порушені.. Твердження ПП «Смолянка-Агро» про недобросовісну поведінку позивача не спростовують обставин справи, зокрема, факту систематичної несплати відповідачем орендної плати. Верховний Суд в постанові від 10.09.2021 року у справі № 650/628/19 (провадження № 61-21777св19) вказав, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлені обставини справи із нормами закону, який їх регулює, а також судову практику Верховного Суду, висновки щодо застосування відповідних норм права якого, викладені в постановах згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цих договорів щодо своєчасного внесення орендної плати. Оскільки згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, у суду наявні правові підстави для скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок. Позовні вимоги про скасування державної реєстрації права оренди щодо ПП «Смолянка-Агро» на спірні земельні ділянки є похідними від позовної вимоги про розірвання договорів оренди цих земельних ділянок, а тому також підлягають задоволенню. Подібного висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 20 жовтня 2021 року, від 14 лютого 2023 року у справі № 357/3131/21. Щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2023 - 2024 роки у розмірі 5368,46 грн. суд зазначає наступне. Згідно умов договору оренди землі №426 від 01.09.2010 та додаткової угоди №209 до договору оренди землі №426 від 14.09.2019 орендар зобов`язаний щорічно сплачувати орендну плату не пізніше 31 грудня року за який виплачується орендна плата у грошовій формі. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня згідно чинного законодавства. Відповідно до п. 9 договорів оренди землі №1556 та №1557 орендна плата становить 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата за п.3 розділу І додаткової угоди №209 до договору оренди землі №426 орендна плата становить 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 13 договору оренди №401 передбачено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, в інших випадках передбачених законодавством. Представником відповідача [PERSON] до відзиву додано платіжну інструкцію №1188 від 28.08.2025 з якої вбачається, що відповідачем було виплачено [PERSON] 5368,46 грн. за оренду земельного паю за 2024 рік. Представник позивача Костюченко П.О. вказані обставини не заперечував та в судових дебатах просив залишити позов в частині стягнення заборгованості з орендної плати без розгляду. Приймаючи до уваги, що на момент розгляду справи відповідачем сплачено позивачу орендну плату за 2024 рік, а позивачем не надано суду письмову заяву про відмову від позову в цій частині відповідно до ст. 206 ЦПК України, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 5368 грн. 46 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 3634,00 грн. Враховуючи, що відповідач сплатив заборгованість з орендної плати лише після звернення позивача до суду з позовом, суд вважає за необхідне судові витрати, на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України, в повному обсязі покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial