Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

17 жовтня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 15 лютого 2019 року [PERSON] уклала із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ» електронний Договір позики № 55832, відповідно до якого отримала кредит у сумі 5 000 грн, зобов`язавшись повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] , кошти шляхом переказу на її картковий рахунок. [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з цим просять стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором позики № 55832 від 15 лютого 2019 року у розмірі 23 739,50 грн, яка складається з 5 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 18 739,50 грн заборгованості за відсотками та за комісією за користування позикою, а також сплачений судовий збір у сумі 2 423 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 листопада 2025 року, яке у подальшому, з підстав першої неявки відповідача, було відкладене на 23 грудня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 43, 44, 51). Звертався до суду з клопотанням про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, засобами поштового зв`язку (а.с. 45, 53), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 46, 52). Поштове відправлення повторно повернулося з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року було укладено договір позики № 55832 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 5 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти (а.с. 7-10). Умови договору детально викладені в пунктах 1.1.1-1.1.5 договору. Зокрема, сума позики 5 000 грн; проценти 0,01% в день від поточного залишку позики (п.1.1.2.1), комісія 1,5% в день від початкового розміру позики (1.1.2.2). Нарахування процентів та комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п. 1.1.3 та 1.1.4). Строк повернення позики (термін платежу) 24 лютого 2019 року (п. 1.1.5). Строк дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п. 2.1). У разі прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний платити підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% в день від суми позики за кожен день прострочення (п.5.3). Згідно з п. 5.4 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 38607466. Паспорт позики, а також графік платежів за договором містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. 11-14). Разом з цим, 26 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 55832, згідно умов якої сторони погодили, що сума позики 5 000 грн; строк повернення позики 07 березня 2019 року; повернення суми отриманої позики та виконання всіх інших зобов`язань, встановлені договором не пізніше 07 березня 2019 року (а.с. 15). Згідно Договору № 04/08-17 ПК про надання послуг з переказу коштів від 04 снрпня 2017 його сторонами є ТОВ «ФК «Елаєнс» (фінансова компанія) та ТОВ «ФК «Гелексі» (клієнт), за умовами якого фінансова компанія бере на себе зобов`язання надавати організації послугу «переказ на картку», що включає в себе приймання від організації на поточний рахунок фінансової компанії грошових коштів, обробку розпоряджень організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем «VISA» та «MASTERCARD», переказ грошових коштів, прийнятих фінансовою установою від організації, на користь банка-еквайра для подальшого зарахування на карткові рахунки клієнтів відповідно до правил МПС. Згідно повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» № 55832 від 01 вересня 2025, адресованого ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти: платник коштів ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», отримувач коштів: [PERSON] , номер транзакції в системі: 1110517065, номер операції: 131937734, дата проведення платежу: 15 лютого 2019 року, сума платежу: 5 000 грн., банк емітент платіжної картки отримувача коштів PRIVATBANK, номер банківської картки отримувача коштів [NUMBER] (а.с. 21). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» свої зобов`язання за вказаним Договором позики № 55832 виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження обумовлену Договором позику. Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання грошових коштів у кредит у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», адже договір позики був підписаний шляхом накладення простого електронного підпису. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання грошових коштів у позику № 55832. На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. Всупереч обумовленим умовам Договору [PERSON] не належно виконала взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснювала у повному обсязі, щомісячно, у відповідності до встановленого Графіку платежів за Договором погашення заборгованості щодо погашення позики та відсотків за їх користування. Згідно з вказаним позивачем розрахунком заборгованості за вказаним Договором позики, заборгованість нарахована станом на 01 серпня 2025 року, становить 23 739,50 грн, з яких 5 000 грн - заборгованість за позикою, 18 739,50 грн заборгованість по процентам та комісії за користування позикою (а.с. 16-19). Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням аналізу норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] за Договором позики № 55832 укладеного з ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» 15 лютого 2019 року, своїх зобов`язань в повному обсязі за договором не виконала, позику та відсотки за користування кредитом сплатила частково, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за позикою 5 000 грн, заборгованість по процентам та комісії за користування позикою - 18 739,50 грн, а всього 23 739,50 грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 423 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Стороною позивача заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved