Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача Валюх Ю.В. звернувся до суду із цим позовом в інтересах позивача [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (адреса: [ADDRESS] ), права на оренду земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками), яке належало її чоловіку [PERSON] , що помер [INFO] на підставі договору № 19 оренди земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками), строком на 49 років, в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . За життя, [PERSON] займався підприємницькою діяльністю у вигляді вирощування та реалізації риби, свідоцтво про державну реєстрацію № 807762 від 29 грудня 2004 року, видане Недригайлівською районною державною адміністрацією. Вона, як його дружина, допомагала своєму чоловікові у цьому. Жили за рахунок виручених коштів від підприємницької діяльності. Для здійснення підприємницької діяльності 19 січня 2005 року [PERSON] уклав з Недригайлівською районною державною адміністрацією договір № 19 оренди земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками). Строк дії договору становить 49 років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на оренду земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками) строком на 49 років, що передбачено договором № 19 від 19 січня 2005 року та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року, де зазначено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Єдиним спадкоємцем після його смерті є вона, його дружина [PERSON] . З метою вирішення цього питання 05 травня 2025 року вона звернулася з письмовою заявою до голови Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області, у якій прохала переукласти з нею договір оренди земельної ділянки, яку орендував її чоловік [PERSON] . Однак отримала письмову відповідь згідно якої представник Недригайлівської селищної ради просить надати свідоцтво про право на спадщину у вигляді права на оренду земельної ділянки, яку орендував [PERSON] . З цим питанням вона звернулася до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицької В. М., яка відкрила спадкову справу № 75/2022 після смерті [PERSON] .. Нотаріус вивчила подані нею документи та надала письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді права на оренду земельної ділянки, що належало спадкодавцю, так як відсутній витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із зазначенням у ньому кадастрового номера, а також порекомендувала звернутися до суду за вирішенням цього питання. Для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, яку орендував [PERSON] необхідний дозвіл Недригайлівської селищної ради, а без встановлення права на оренду землі в порядку спадкування вона не має можливості отримати такий дозвіл та виготовити на цю землю технічну документацію. Вирішити дане питання без звернення до суду не можливо, а тому вона звернулася до суду з даним цивільним позовом. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Валюх Ю. В. у судове засідання не прибули, але останній надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не прибув, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позов [PERSON] визнає у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 19.01.2005 між Недригайлівською районною державною адміністрацією в особі голови Тимошенка В. О. (Орендодавець) та приватним підприємцем [PERSON] (Орендар) було укладено Договір № 19 оренди земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками) (а.с. 13-18). Предметом даного договору є те, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для комерційного використання (риборозведення) (п. 1 договору). Відповідно до п. 2 в оренду передаються земельні ділянки: 2.1. ставок № 1 загальною площею 2,0 га, в тому числі ставок - 0,7 га, пасовища - 1.30 га за межами населеного пункту на території Засульської сільської ради; 2.2. ставок № 2 загальною площею 2,2 га, в тому числі ставок - 0,8 га, пасовища - 1,4 га за межами населеного пункту на території Засульської сільської ради. Пунктом 6 Договору передбачено, що його укладено на 49 років. [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с. 10). [INFO] у смт Недригайлів, Роменського району Сумської області, помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свівдоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, яка є його дружиною, що підтверджується в тому числі, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.08.2025 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.08.2025 (а. с. 54,55). Із відповіді Недригайлівської селищної ради № 388 від 05.05.2025 (а.с. 24) вбачається, що укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільного-правового договору або в порядку спадкування. Свідоцтво про право на спадщину слугуватиме підставою для переукладення договору оренди земельної ділянки. Із відповіді приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицької В. М. № 303/02-14 від 04.08.2025 слідує, що договір № 19 від 19.01.2005 укладений між орендодавцем - Недригайлівською районною державною адміністрацією в особі голови Тимошенка В. О. та приватним підприємцем [PERSON] зареєстрований у Недригайлівському райвідділі СРФ ДП «Центр ДЗК» 23.03.2005 за № 040563200003. Зазначила, що у зв`язку із відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із зазначеним у ньому кадастрового номеру не дає можливості нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину, яке включає право оренди, та рекомендувала звернутися до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно із ч. 1 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 5 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно вимог ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. За змістом ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. Пунктом 35 Договору визначено, що перехід права на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Оскільки позивач [PERSON] не відмовлялася від оренди земельної ділянки, яка перебувала у оренді її чоловіка [PERSON] а навпаки, має намір успадкувати право оренди земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб, яка знаходиться на території Засульського старостинського округу Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області на строк 49 років згідно договору № 19 укладеного між її покійним чоловіком та орендодавцем - Недригайлівською районною державною адміністрацією в особі голови Тимошенка В. О., враховуючи визнання позову відповідачем та те, що право спадкування вказаного вище договору оренди у разі смерті не забороняється а ні самим договором, а ні законом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід визнати за [PERSON] право на оренду земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками), яке належало її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі договору № 19 оренди земельної ділянки з розташованими на ній водними об`єктами (ставками), строком на 49 років, в порядку спадкування. Указане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16.12.2015 року у справі №6-375цс15, постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №266/2505/17-ц. Вирішуючи питання про судовий збір суд виходить з того, що позивачем при зверненні до суду із позовом, сплачено судовий збір в повному обсязі та в позовні заяві зазначено, що позивач бажає судові витрати залишити за собою, у зв`язку із чим суд вважає за доцільне витрати, по сплаті судового збору, залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved