Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

17 червня 2024 року позивач Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 181 964 грн. 97 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід є підприємством комунальної форми власності, основним видом діяльності якого є послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. 01.04.2022 року між КП ДОР Аульський водовід та відповідачами було укладено публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого постачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою відсутній засіб обліку води, тому нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно з установленими нормативами споживання за кількістю зареєстрованих осіб та тарифами, встановленими уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством. Відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги та абонентську плату, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.06.2024 року у розмірі 179 864 грн. 40 коп., також нарахована пеня - 2 100 грн. 57 коп. До суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву, позов не визнає щодо стягнення з неї суми боргу тому, що з 2007 по 2018 роки вона фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актами про фактичне проживання, виданими головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ракетник». З 2019 року по серпень 2024 року відповідач фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом №1342 від 18.10.2024 року. Починаючи з серпня 2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/011964619. Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Сума фактичних наданих послуг підлягає стягненню із споживача, який їх фактично отримував. Отже, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , даною квартирою не користується, відповідно послуги за цією адресою не отримує тому вважає, що у неї відсутній обов`язок сплачувати зазначені комунальні послуги. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив: від відповідачів не надходило жодних заяв та документів щодо зміни фактичної кількості осіб, які постійно проживають у квартирі. Щодо акту про фактичне місце проживання, за підписом Голови правління ОСББ «Ракетчик» від 10.09.2024 р., то відповідно до тексту даного акту , відповідач 1 фактично мешкає без реєстрації за даною адресою: [ADDRESS] з 2007 по 2018 р. При цьому, на дату видачі цього акту, відповідач 1 вже була зареєстрована за даною адресою з 01.08.2024 р., що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади. Щодо акту про проживання без реєстрації КП КМР «Добробут» від 18.10.2024 р., то відповідно до акту відповідач проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2019 року. При цьому, за словами відповідача вона проживала за цією адресою до серпня 2024 року, але відповідно до акту, вона там проживає і на дату видачі Акту, тобто на 18.10.2024 р. Всі ці суперечності актів між собою, а також їх наявна невідповідність офіційним документам, ставить під сумнів їх справжність. Відповідно до п.11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідно до умов Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, в редакції, яка діяла до 01.01.2024 року, а саме ч.11 п.40 передбачено обов`язок споживача інформувати протягом місяця виконавця про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Крім того, відповідно до п.7 п.45 Постанови КМУ №690 від 05.07.2019 р. передбачено право споживача не неоплату вартості послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору. Пунктом 111 п.47 даної Постанови КМУ передбачено обов`язок споживача інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку)у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Таким чином, відповідачі не виконали свого обов`язку щодо інформування виконавця про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у даній квартирі, станом на сьогоднішній день відповідачі так і не надали виконавцю заяви про зміну фактичної кількості осіб, які фактично проживають у квартирі із підтверджуючими документами. Позивач здійснював нарахування за тими даними, які були йому надані відповідачами за кількістю зареєстрованих осіб. В наданій суду письмовій заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначив, що строки, визначені статями 257, 258 ЦК України, є продовженими відповідно до Закону № 540-ІХ у разі, якщо їх закінчення припадає на період дії карантину та зупиненими, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якщо їх закінчення припадає на період дії воєнного стану. Враховуючи відомості Відповідача 2 [PERSON] щодо зміни її місця реєстрації з 01.08.2024 р., Позивач здійснив коригування розрахунку заборгованості. Крім того, Позивач уточнює позовні вимоги із врахуванням термінів загальної позовної давності. Позивачем заявлено вимогу щодо сплати заборгованості за послуги, які надані починаючи з 01.02.2017 року. Відповідно ч. 1 п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 21.07.2005 (діяла на момент початку правовідносин з Відповідачами та до 02.02.2022 р.) та до пункту 37 Правил надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 690 від 05.07.2019 р. розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Таким чином, граничний строк внесення плати за спожиті в лютому 2017 року послуги встановлений до 01.04.2017 р. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Таким чином, з 01.04.2017 року Відповідачі прострочили виконання зобов`язання по сплаті за послуги, спожиті в лютому 2017 року. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Термін воєнного стану продовжено з 05 год. 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Тому позивачем заявляються позовні вимоги до стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у межах строку позовної давності, а саме за період з 01.02.2017 року по 01.03.2025 року: заборгованість в сумі 146 273,00 грн., пеня в сумі 3711,79 грн.; стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 8 763,54 грн., пеню 3 288,99 грн. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно довідки № 001229176 про склад сім`ї (л.с.9) відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Публічним індивідуальним договором про надання послуг з централізованого постачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] передбачені права та обов`язки сторін та відповідальність сторін за порушення договору. За зазначеною адресою відсутній засіб обліку води, тому нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно з установленими нормативами споживання за кількістю зареєстрованих осіб та тарифами, встановленими уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством. Відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги та абонентську плату, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.06.2009 року по 31.05.2024 року у розмірі 179 864 грн. 40 коп., також нарахована пеня , яка станом на 01.06.2024 року 2 100 грн. 57 коп. (л.с.7-8). Судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.12.2021 року присуджено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з грудня 2018 року по жовтень 2021 року в сумі 54 427 грн.79 коп., інфляційні витрати в сумі 4 480 грн. 58 коп., 3% річних в сумі 2081 грн.14 коп. Ухвалою суду від 07.05.2024 року зазначений судовий наказ скасовано (арк.с.27-28). Судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.06.2023 року присуджено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2022 року по 01.12.2022 року у розмірі 24 728 грн. 69 коп. (арк.с.30). Ухвалою суду від 03.05.2024 року зазначений судовий наказ скасовано (арк.с.29-30). Визначені статями 257, 258 ЦК України строки є продовженими відповідно до Закону №540-ІХ у разі, якщо їх закінчення припадає на період дії карантину та зупиненими, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якщо їх закінчення припадає на період дії воєнного стану. Враховуючи відомості Відповідача 2 [PERSON] щодо зміни її місця реєстрації з 01.08.2024 р., Позивач здійснив коригування розрахунку заборгованості. Крім того, Позивач уточнює позовні вимоги із врахуванням термінів загальної позовної давності. Позивачем заявлено вимогу щодо сплати заборгованості за послуги, які надані починаючи з 01.02.2017 року. Відповідно ч. 1 п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 21.07.2005 (діяла на момент початку правовідносин з Відповідачами та до 02.02.2022 р.) та до пункту 37 Правил надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 690 від 05.07.2019 р. розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Таким чином, граничний строк внесення плати за спожиті в лютому 2017 року послуги встановлений до 01.04.2017 р. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Таким чином, з 01.04.2017 року Відповідачі прострочили виконання зобов`язання по сплаті за послуги, спожиті в лютому 2017 року. Такого висновку дійшов і Верховний суд України у своїх Постановах від 01.12.2021 року по справі № 373/651/20 та від 06.09.2023 року по справі № 910/18489/20. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Термін воєнного стану продовжено з 05 год. 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Тому позивачем заявлено позовні вимоги до стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у межах строку позовної давності, а саме за період з 01.02.2017 року по 01.03.2025 року: заборгованість в сумі 146 273,00 грн., пеня в сумі 3711,79 грн.; стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 8 763,54 грн., пеню 3 288,99 грн., тобто у межах строку позовної давності, а саме за період з 01.02.2017 року по 01.03.2025 року. Відповідно до ст. 815 Цивільного кодексу України наймач житла зобов`язаний своєчасно та самостійно вносити плату за комунальні послуги. Згідно статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України, ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Даний закон встановлює не тільки право споживача, а й обов`язок. Так, відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 цього ж закону, передбачений обов`язок споживача інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідно до умов Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в редакції яка діяла до 01.01.2024 року (копія в матеріалах справи), а саме ч. 11 п. 40, передбачено обов`язок споживача інформувати протягом місяця виконавця про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Крім того, відповідно до підпункту 7 пункту 45 Постанови КМУ № 690 від 05.07.2019 р. передбачено право Споживача на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору. Підпунктом 111 пункту 47 даної Постанови КМУ передбачено обов`язок Споживача інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Таким чином, Відповідачі не виконали свого обов`язку щодо інформування Виконавця про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у даній квартирі, станом на сьогоднішній день Відповідачі так і не надали Виконавцю заяви про зміну фактичної кількості осіб, які фактично проживають у квартирі із підтверджуючими документами. В свою чергу, Позивач здійснював нарахування за тими даними, які були йому надані Відповідачами за кількістю зареєстрованих осіб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.2 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в України» № 1871-ІХ від 05.01.2021 р., витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу. Таким чином, належним доказом факту проживання громадянина України за визначеною адресою є витяг з реєстру територіальної громади. Оскільки відповідачі не виконали припису законодавства щодо обов`язків споживача, акти щодо проживання за іншою адресою суд не приймає у якості належних та допустимих доказів, тому нарахування заборгованості позивачем суд вважає правомірним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved