Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Органа опіки та піклування в особі виконавчого комітету Тернівської міської ради в інтересах дитини [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Свою позовну вимогу мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження (серія [NUMBER] ), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 26 грудня 2012 року). Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ), видане 03 лютого 2015 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області). Вищезазначена дитина з 19 лютого 2020 року знаходиться під опікою [PERSON] (рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради від 19 лютого 2020 року №48/0/5-20) у зв`язку з тим, що його матір [PERSON] на підставі вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 194/141/19) була визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.157, ч.1 ст.185, ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України та отримала покарання у вигляді позбавлена волі строком на 1 рік та 1 місяць. З огляду на цей вирок, громадянка вчинила правопорушення за вказаними статтями, відбуваючи покарання з випробуванням - з іспитовим строком на 1 рік (рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року (кримінальне провадження 194/1622/18)). На підставі ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до призначеного покарання їй приєднано ще 1 місяць невідбутої частини покарання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2023 року вироки за рішеннями Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада та 18 листопада 2019 року були приведені у відповідність до Закону України №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року. Отже загальний строк відбування [PERSON] покарання в місцях позбавлення волі склав 2 роки та 2 місяці. 24 квітня 2025 року [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі, що підтверджується відповідною довідкою від 24 квітня 2025 року (серія СУМ, №02463), виданою державною установою «Конотопська виправна колонія (№130)». Після свого звільнення вищезазначена громадянка не звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради з питанням щодо повернення їй на виховання малолітнього [PERSON] . За даної обставини служба у справах дітей Тернівської міської ради, в якій на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває вказана дитина, в телефонному режимі зв`язалася з громадянкою та повідомила про необхідність подачі заяви та документів для передачі їй сина та надання адреси свого місця перебування за для складання акту умов проживання. Але відповідну інформацію так і не отримала. Відповідно до довідки від 23 червня 2025 року за №1374, наданої відділом реєстрації актів місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, [PERSON] за декларованим (зареєстрованим) місцем свого проживання ( [ADDRESS] ) не перебуває. Про це свідчить і акт обстеження умов проживання від 08 серпня 2025 року, складений службою у справах дітей Тернівської міської ради. [PERSON] висловлює небажання жити з власною дитиною однією сім`єю, нести відповідальність за її життя, щоденно турбуватися про неї, забезпечувати її базові потреби, постійно виховувати, контролювати її навчання, лікувати тощо. Громадянка, маючи достатньо часу, ні телефоном, ні очно не прагне спілкуватися з сином, не має бажання проявити до нього щонайменшої турботи. А її слова щодо намірів повернути собі дитину є нікчемними, оскільки жодних дій для цього не вчиняє. Малолітній, [PERSON] , фактично мешкає разом з дядьком, [PERSON] , який на сьогоднішній день здійснює обов`язки опікуна, є доцільним залучити зазначеного громадянина до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Тому просять, позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Шахтинська, Карагандинської області Казахстан ( [NUMBER] ), батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явились, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 26 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 лютого 2015 року, актовий запис №6, батько [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] . На підставі вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 194/141/19) була визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.157, ч.1 ст.185, ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України та отримала покарання у вигляді позбавлена волі строком на 1 рік та 1 місяць. З огляду на цей вирок, громадянка вчинила правопорушення за вказаними статтями, відбуваючи покарання з випробуванням - з іспитовим строком на 1 рік (рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року (кримінальне провадження 194/1622/18)). На підставі ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до призначеного покарання їй приєднано ще 1 місяць невідбутої частини покарання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2023 року вироки за рішеннями Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада та 18 листопада 2019 року були приведені у відповідність до Закону України №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року. Отже загальний строк відбування [PERSON] покарання в місцях позбавлення волі склав 2 роки та 2 місяці Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , з 08.01.2013 р. по теперішній час зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Довідкою про фактичне місце не проживання №1374 від 23.06.2025 року, громадянка [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 2021 року по теперішній час не проживає. З 19 лютого 2020 року знаходиться під опікою [PERSON] (рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради від 19 лютого 2020 року №48/0/5-20. Актом обстеження умов проживання від 08.08.2025 року, встановлено, що опікун [PERSON] , створив належні умови для проживання, навчання та відпочинку своєму підопічному [PERSON] . Згідно акту з`ясування думки дитини від 11.08.2025 року, [PERSON] , не бажає повертатися на виховання до [PERSON] та вважає за доцільне позбавити її у батьківських правах на нього. Відповідно рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради № 276/0/5-25 від 20 серпня 2025 року, про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Про що останньому було відмово, дитину не забрав та будь-які заходи щодо навчання, вихованні та утримання не здійснював. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п.п. 16,18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 171 Сімейного Кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , будучи матір`ю [PERSON] , [INFO] , з 19.02.2020 року висловлює небажання жити з власною дитиною однією сім`єю, нести відповідальність за її життя, щоденно турбуватися про неї, забезпечувати її базові потреби, постійно виховувати, контролювати її навчання, лікувати тощо. Громадянка, маючи достатньо часу, ні телефоном, ні очно не прагне спілкуватися з сином, не має бажання проявити до нього щонайменшої турботи. А її слова щодо намірів повернути собі дитину є нікчемними, оскільки жодних дій для цього не вчиняється. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, в чому вбачається винна поведінка відповідача щодо свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням того, що відповідач [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved