Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 23861, вчинений 27 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з неї на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») заборгованості в сумі 51905,70 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що нотаріус не повідомив її про вчинення виконавчого напису. Також зазначає, що відповідачем їй не направлялась ні вимога, ні повідомлення про порушення умов договору кредиту.Зауважує, що приватному нотаріусу належні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не надані. Крім того, кредитний договір між нею та відповідачем не був нотаріально посвідчений, що є обов`язковим відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги закону щодо вчинення виконавчих написів, а тому позивач просить визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу та третім особам була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу та третім особам був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов та відповідно пояснень щодо нього. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 23 жовтня 2025 року отримав копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви разом з додатками. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає. З матеріалів справи вбачається, що третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви разом з додатками до неї отримав 29 жовтня 2025 року. У встановлений судом строк пояснень щодо позову не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. відсутній за вказаною у позовній заяві адресою. У встановлений судом строк пояснень щодо позову не подав. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2025 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за вказаним вище виконавчим написом. Відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 27 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23861, про стягнення з позивача на користь відповідача 51905,70 грн. заборгованості за кредитним договором. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком В.В. 15 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66834175 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 51905,70 грн. 20 грудня 2024 року діяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. припинена на підставі наказу Міністерства юстиції України № 3075/7. Рішенням Ради приватних виконавців України № 77 від 17 січня 2025 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анну Сергіївну призначено тимчасовим приватним виконавцем для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. На підставі Рішення Ради приватних виконавців України № 77 від 17 січня 2025 року та заяви відповідача про передачу матеріалів виконавчого провадження від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. матеріали виконавчого провадження № 66834175 надійшли приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. 27 лютого 2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження. 21 березня 2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. винесена постанова про арешт коштів боржника. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 вищевказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, вчиняючи 27 серпня 2021 року виконавчий напис № 23861, приватний нотаріус Бригіда В.О. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. З матеріалів справи вбачається, що ні відповідачем, ні нотаріусом доказів подання останньому нотаріально посвідченого договору суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи викладене, а також зважаючи на визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved