Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення завданої державі шкоди зазначивши, що 23.08.2024 року на адресу Інспекції надійшли матеріали від Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області за фактом незаконної порубки дерев громадянином [PERSON] . Згідно матеріалів поліції відповідач 06.10.2023 року о 18 год 37 хв в полезахисній лісосмузі за межами населеного пункту біля с. Тернівка в адміністративно-територіальних межах Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області здійснив незаконне вирубування дев`ятнадцяти сироростучих дерев породи «Акація» без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубний квиток). За вказаним фактом 03.09.2024 року держаним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення № 218518. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2024 року № 218518 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Внаслідок незаконного знищення сироростучих дерев завдано збитки державі в розмірі 11766,32 грн, які розраховано на підставі такс вказаних у додатку № 1 до постанови КМУ від 23.07.2008 року № 665. 06.09.2024 року Інспекцією було пред`явлено відповідачу претензію про відшкодування шкоди, однак відповіді не надійшло, а збитки не відшкодовано. А тому позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду державі в розмірі 11766,32 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 22.10.2025 року справу було передано за підсудністю до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, його представник надіслав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України. Відзив від відповідача не надходив. В силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії, покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення судом умов, які б надавали одній із сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством та є порушенням ст.ст. 6, 19 Конституції та принципу змагальності. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природньому середовищу, внаслідок господарської та іншої діяльності, тобто адміністративне правопорушення, яке регулюються нормами КУпАП. В судовому засіданні встановлено, що до служби 102 надійшло повідомлення про те, що 06.10.2023 року по вул. Молодіжна с. Тернівка Голованівського району Кіровоградської області було виявлено автомобіль ВАЗ 2107 з р.н. [NUMBER] з причіпом р.н. [NUMBER] , який був завантажений свіжоспиленою деревиною породи «Акація» близько 2 складометрів під керуванням [PERSON] , [INFO] , жителя с. Тернівка, який при собі не мав відповідних документів на деревину. 07.10.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження за вищевказаним фактом (а.с. 10-11). 22.08.2024 року постановою слідчого СВ Голованівського РВП кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 1202312111000551 від 07.10.2023 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 8-9). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 07.06.2024 року № 206/24-27 розмір шкоди, заподіяний внаслідок незаконної порубки 19-ти сироростучих дерев породи Акація в полезахисній лісосмузі за межами с. Тернівка Голованівського району Кіровоградської області становить 11766,77 грн (а.с. 18-19). 03.09.2024 року Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) було складено протокол № 218518 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 65-1 КУпАП (а.с. 20). 03.09.2024 року постановою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, перебаченого ст. 65-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680,00 грн (а.с. 21). З огляду на розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вирубування дев`ятнадцяти сироростучих дерев громадянином [PERSON] у полезахисній лісовій смузі за межами населеного пункту біля с. Тернівка Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 05.09.2024 року сума збитків складає 11766 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 32 коп. (а.с. 23). В порядку досудового розгляду спору, позивачем направлялась на адресу відповідача [PERSON] претензія, якою запропоновано відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконного вирубування дев`ятнадцяти сироростучих дерев на суму 11766,32 грн. Одночасно [PERSON] попереджено, що в разі не відшкодування вказаних збитків в добровільному порядку, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) змушена буде звернутися до суду з позовом про їх стягнення у примусовому порядку (а.с. 22). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Згідно частини першої статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. За змістом статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, у тому числі: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України. Стаття 25 Закону України "Про рослинний світ" встановлює, що охорона рослинного світу передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об`єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від пожеж, шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання. Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів. Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Порушення лісового законодавства відповідно до ст. 105 ЛК України тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників. Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Мотиви суду. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковими для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд вважає, що Державною екологічною інспекцією доведено наявність шкоди у вигляді незаконної порубки дерев [PERSON] , доведено протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Розрахунок суми спричиненої шкоди виконаний у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», з урахуванням затвердженого цією постановою Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Суд бере до уваги і вимоги п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, згідно з якими джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Зазначена норма означає, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, з якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Главою IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 січня 2013 року № 43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved