Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, 20.02.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит №7164690225. Відповідно до умов договору позичальнику були надані кошти у розмірі 10000 грн., шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності. У вересні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова». Відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, має заборгованість перед позивачем у розмірі 23130,62 грн., з яких: 9700,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13430,62 грн. заборгованість за процентами. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками йому було направлено своєчасно та належним чином, шляхом направлення пакету документів на його зареєстроване місце проживання, яка відповідно до трекінгу статусу відстеження Укрпошти була повернута працівниками пошти у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою. Також судом було направлено повідомлення про розгляд справи на зареєстроване місце проживання відповідача. Однак надіслана судом поштова кореспонденція відповідачем отримана не була і повернулась до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, зважаючи на послідовну позицію, що викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 № 800/547/17, Касаційного господарського суду від 07.09.2022 № 910/10569/21, від 19.12.2022 № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 № 910/2654/22, від 06.06.2023 № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21), за якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду, дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про місце розгляду справи, незважаючи на факт невручення конверту з ухвалою від 03.11.2025 для відповідача з причин "одержувач відсутній за вказаною адресою". Відтак, суд вчинив усі можливі дії про повідомлення відповідача щодо слухання справи, а неотримання ухвали від 03.11.2025 з позовною заявою є наслідком бездіяльності самої сторони відповідача щодо її належного отримання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.02.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №7164690225, відповідно до якого відповідач отримав в ТОВ «Іннова Фінанс» кредит у вигляді грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розділу 2 Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 10000 грн. строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній з періодом внесення 30 днів. Відповідно до п. 2.6. Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0.87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Під час укладення Договору, відповідачем підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів відповідачу, Додаток №1 до Договору №7164690225 від 20.02.2025, яким є Таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за Договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики. Кредитні кошти були надані [PERSON] 20.02.2025 року, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20139-1354-191749656 від 20.02.2025 року. Згідно рішення № 05-09/2025 єдиного учасника ТОВ «Іннова Фінанс» від 05.09.2025 року, найменування товариства змінено на ТОВ «Іннова-Нова». Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 03.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітована карта № [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування коштів на суму 10000,00 грн. від 20.02.2025 року, платник: PAYMENTS*EP, Visa Direct. Згідно розрахунку заборгованості вказаного у позовній заяві встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №7164690225 від 20.02.2025 складає 23130,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9700,00 грн., заборгованості за процентами 13430,62 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку з тим, що в відповідачка свої зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку в повному обсязі не сплатив, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №7164690225 від 20.02.202 року підлягає задоволенню. Відповідно до правил статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved