Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] 26.11.2025 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею і фактично перебувають на її утриманні. Шлюб між ними розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 у справі № 145/1983/24, однак фактично вони припинили спільно проживати 2 роки тому. Коштів на утримання дітей відповідач останніх 2 роки не надає зовсім. Вона працює за рахунок тимчасових і сезонних заробітків. Однак цих коштів не вистачає для забезпечення її та дітей найнеобхіднішими речами побутового вжитку. Вона бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у частці від його доходу. Їй відомо, що у відповідача інших утриманців немає, тому вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання дітей у частці від його доходу у розмірі не менше 1/2 частки від усіх видів його доходу щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача, оскільки він працездатний, може працювати та допомагати в утриманні дітей. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги уточнила, в частині розміру аліментів, а саме просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу щомісячно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить розгляд справи поводити за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне уточнені позовні вимоги задоволити, виходячи з наступного. Згідно з положеннями статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) визначає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5,6,7,8). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 у справі № 145/1983/24 (а.с.9-10). Діти проживають разом із позивачкою, що стверджується довідкою виданою Василівським старостинським округом Тиврівської селищної ради № 171 від 20.11.2025 (а.с.12), актом обстеження умов проживання (а.с.11). Позивачка [PERSON] не працює, отримує дохід від тимчасових або сезонних заробітків. Її доходів не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дітей самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач [PERSON] працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, крім того позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч. 1 ст. 192 СК України). Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а навпаки відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved