Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 28.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №4917626. Також 28.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №76659866. Згідно умов договорів позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п.20 договорів позики, ці договори укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договорами позики №4917626 та №76659866, укладених між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників №23 від 11.04.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №4917626 в сумі 24900 гривень, з яких: 6000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 18900 гривень сума заборгованості за відсотками. Згідно реєстру боржників №22 від 11.04.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №76659866 в сумі 20000 гривень, з яких: 5000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 гривень сума заборгованості за відсотками. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 9.1 договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди №7 від 13.06.2022 року, даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку якщо жодна зі сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік. Згідно п.3.7 Договору факторингу, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договором позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Всупереч умов договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач своїх зобов`язань за договорами не виконав та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Посилався також на те, що 28.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №7676310. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті [PERSON] , що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Вказував, що підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом із додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 27.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27022024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників від 27.02.2024 року до договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7676310 в сумі 14344 грн. 00 коп., що складається з: 4000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9584 гривень сума заборгованості за відсотками; 760 гривень заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість: за договором позики №4917626 у розмірі 24900 гривень, за договором позики №76659866 у розмірі 20000 гривень, за кредитним договором №7676310 в розмірі 14344 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.08.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відзив обґрунтовано тим, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, зобов`язаний довести факт передачі коштів відповідачу. Однак, до позовної заяви не долучено жодного платіжного документа: платіжна інструкція, виписка з банківського рахунку, квитанція про переказ або будь-який інший документ, який би підтверджував факт перерахування коштів за договором позики № 4917626 від 28.10.2023 року, та договором позики № 76659866 від 28.10.2023 року. Відсутність доказів передачі коштів унеможливлює встановлення факту наявності у відповідача боргу. Позивач долучає до позовної заяви платіжне доручення №113793295 від 28.10.2023 року на виконання договору споживчого кредиту № 7676310 від 28.10.2023 року та вважає це копією підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № 7676310 від 28.10.2023 року. Вказаний документ не містить належних реквізитів, зокрема, відсутній підпис особи, яка його видала, рахунок отримувача та банківська печатка. Зазначене платіжне доручення не містить підпису платника та номеру рахунку отримувача, що суперечить імперативним вимогам, встановленим Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року № 163, а тому вважає, що вказане платіжне доручення не може бути прийняте судом як належний та допустимий доказ у цій справі. Зазначила, що відсутність документального підтвердження факту перерахування коштів вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між посиланням позивача на укладений договір та виникненням заборгованості. Відсутність доказів передачі коштів унеможливлює встановлення факту наявності у відповідача боргу. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 19.06.2025 року на рахунок відповідача не перераховувались кошти за договорами, на які посилається позивач. Загалом було здійснено лише два перекази, проте їх суми та дати не збігаються з даними, зазначеними у договорах. Це свідчить про те, що позивач не надав належних доказів перерахування коштів саме в рамках цих договорів. Ні в договорі позики № 4917626 від 28.10.2023 року, ні в договорі позики №76659866 від 28.10.2023 року та договорі про споживчий кредит № 7676310 від 28.10.2023 року, ні в будь-яких інших документах, які були додані до позовної заяви, всупереч вимог чинного законодавства України, реквізити повного карткового рахунку відповідача не зазначено. Номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними. Вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення заборгованості за договором позики №4917626 від 28.10.2023 року, договором позики № 76659866 від 28.10.2023 року та договором про споживчий кредит № 7676310 від 28.10.2023 року, а тому, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів отримання позичальником нібито отриманої суми за вказаними договорами, у задоволенні позову слід відмовити. Звернула увагу суду, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 28 жовтня 2023 року було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4917626 та договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76659866. Крім цього, 28 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №7676310. Позивач стверджує, що зазначені вище договори позики та кредитний договір були укладені в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, посилаючись на положення Закону України «Про електронну комерцію». Однак, згідно з нормами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні довірчі послуги», сам факт укладення договору в електронній формі повинен бути належним чином підтверджений. Це означає, що позивач зобов`язаний надати суду не лише копію самого договору, а й докази, які підтверджують, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором був поставлений саме відповідачем. У позовній заяві та доданих до неї матеріалах відсутні: електронний документ, електронна квитанція, технічні дані, що дійсно підтверджують відправлення унікального коду на номер телефону або електронну пошту відповідача, докази ідентифікації відповідача в системі позивача або будь-який інший документ, що підтверджує факт укладення договогу позики № 4917626 від 28.10.2023 року, договору позики № 76659866 від 28.10.2023 року та договору про споживчий кредит № 7676310 від 28.10.2023 року. У задоволенні позовних вимог просила відмовити. 25.08.2025 року представником позивача було подано відповідь на відзив. У відповіді представник посилався на те, що у відповідності до умов кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону зазначений позичальником при укладанні кредитного договору. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно- комунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідачем було подано заявку на оформлення договору, в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав договір електронним підписом. Для укладання кредитних договорів, відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів відповідачем висловлено не було. [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами кредитних договорів. Обставини укладення договорів відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості представник позивача зазначив, що відповідно до умов кредитних договорів, кошти надано позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником при реєстрації на сайті первісного кредитора. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. 02.09.2025 року представником відповідача були подані заперечення на відповідь на відзив. Вважає, що відсутність документального підтвердження факту перерахування грошових коштів спростовує доводи позивача про наявність права вимоги позивача. У цьому випадку, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між укладеним договором та виникненням заборгованості, на яку посилається позивач, адже посилання на укладений договір без підтвердження його виконання є недостатнім. Договір є лише підставою для виникнення зобов`язань, але не є доказом їх фактичного виконання. Таким чином, позивач не довів головної обставини що відповідач отримав кошти і, відповідно, має борг, а тому його позовні вимоги є необґрунтованими. Ухвалою суду від 03.09.2025 року за клопотанням позивача було витребувано докази. У подальшому, ухвалою суду від 24.10.2025 року за клопотанням представника відповідача було витребувано докази. 18.11.2025 року та 10.12.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив та поясненнях обставинах. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 28.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4917626, відповідно до умов якого сума наданої відповідачу позики становить 6000 грн. 00 коп., строк позики 15 днів. Базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 44,86 %. Базова процентна ставка з другого дня користування позикою 3% (а.с.9-11). Згідно п.4 договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, поте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Відповідно до п.п.5.2, 5.3 договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://clickredit.ua/informaciya з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickredit.ua/informaciya, їх змісту, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. У п.6 договору позики сторони погодили, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 3%, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Договір позики №4917626 від 28.10.2023 року підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором m8Wzxz63qV. У п.28 договору позики, вказаний номер рахунку відповідача [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №4917626 від 28.10.2023 за період з 28.10.2023 року по 11.04.2024 року, заборгованість [PERSON] складає 24900 грн. 00 коп., з яких: 6000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 18900 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам (а.с.13-14). Судом також встановлено, що 28.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76659866, відповідно до умов якого сума наданої відповідачу позики становить 5000 грн. 00 коп., строк позики 30 днів. Процентна ставка 2,5% (фіксована) (а.с.25-26). Згідно п.4 договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Відповідно до п.п.5.2, 5.3 договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://clickredit.ua/informaciya з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «Oh my freedom» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickredit.ua/informaciya, їх змісту, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. У п.6 договору позики сторони погодили, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою ставкою 3визначеною в п.п.2.3 п.2 договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Договір позики №76659866 від 28.10.2023 року підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором eAKISO16z2. У п.28 договору позики, вказаний номер рахунку відповідача [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №76659866 від 28.10.2023 за період з 28.10.2023 року по 11.04.2024 року, заборгованість [PERSON] складає 20000 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 15000 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам (а.с.28-29). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с.16-18). Згідно п.1.1 договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 договору факторингу). У п.9.1 договору факторингу сторони погодили, що договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 14.06.2022 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань. 13.06.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» була укладено додаткова угода №7 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 року, згідно якої сторони домовились викласти п.9.1 договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (а.с.20). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників №23 від 11.04.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників №23 від 11.04.2024 року кількістю 6984, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.22). Відповідно до реєстру боржників №23 від 11.04.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №4917626 в сумі 24900 грн. 00 коп., з яких: 6000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 18900 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с.24). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників №22 від 11.04.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників №22 від 11.04.2024 року кількістю 6984, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.31). Відповідно до реєстру боржників №22 від 11.04.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №76659866 в сумі 20000 грн. 00 коп., з яких: 5000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с.33). Пунктом 3.7 Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договором позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Також судом було встановлено, що 28.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №7676310, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 4000 гривень (п.1.2 договору) строком на 104 днів (14 днів пільговий період та 90 днів поточний період) зі сплатою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в пільговий період та 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в поточний період. (п. п.1.5.2, 1.5.3) Комісія за надання кредиту: 760 гривень, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.п.1.5.1) (а.с.42-45). Пунктом 2.1. договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору. Договір про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором 407400. Анкета-заява на кредит №7676310 від 28.10.2023 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Мілоан» (а.с.47). Згідно платіжного доручення №113793295 від 28.10.2023 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 4000 гривень. Призначення платежу: кошти згідно договору 7676310 (а.с.48). 27.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу №27022024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача (а.с.53-55). Згідно п.1.1 договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 договору факторингу). Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №7676310 в сумі 14344 грн. 00 коп., з яких: 4000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9584 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 760 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією (а.с.46). Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: договором факторингу від 14.06.2021 року №14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», актами прийому-передачі боржників №22, №23 від 11.04.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, реєстрами боржників №22, №23, договором факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, реєстром боржників до договору фаторингу №27022024 від 27.02.2024 року, підтверджується факт переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» у визначеному Закном порядку набуло право вимоги до [PERSON] за договорами позики №4917626 від 28.10.2023 року, №76659866 від 28.10.2023 року та за договором про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Частиною другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Щодо укладення договорів позики №4917626 від 28.10.2023 року, №76659866 від 28.10.2023 року та договору про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року в електронному вигляді. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII) Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даній справі, судом встановлено, що: - договори позики №4917626 та №76659866 від 28.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] підписано останнім одноразовими ідентифікаторами m8Wzxz63qV та eAKISO16z2, які було надіслано на номер відповідача [NUMBER] ; - договір про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] підписано останнім одноразовим ідентифікатором 407400, який було надіслано на номер відповідача +380667433645; У договорах зазначені всі персоналньі дані про особу [PERSON] необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону. Також встановлено, що зі сторони ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №4917626 від 28.10.2023 року підписано 28 жовтня 2023 року о 17:59 годині, а договір позики №76659866 від 28.10.2023 року 28 жовтня 2023 року о 18:09 години. Договір про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року зі сторони ТОВ «Мілоан» кредитний договір підписано [PERSON] , сертифікат 3ED5083160DBC59B040000009F964400E9C36E00. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про укладеність договорів позики та кредитного догвору та ознайомлення відповідача з їх умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останнім договори не були б укладеними сторонами, а тому ці правочини відповідно до Закону № 675-VIII вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованих формах відповідало внутрішній волі відповідача. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066 св 23). Щодо доводів представника відповідача про не виконання первісними кредиторами обов`язку переказу (надання) кредитних коштів: Суд виходить із того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 675-VIII розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 675-VIII продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Як вбачається з наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» інформації, на виконання ухвали суду від 24.10.2025 року про витребування доказів, Товариство безпосередньо не перераховує кошти на рахунки клієнтів, а переказ коштів, у тому числі за договорами, укладеними між Товариством та [PERSON] , здійснювався ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.179). Відповідно до довідок ТОВ «ФК «Фінекспрес» №КД-000084424/ТНПП та №КД-000084422/ТНПП від 12.11.2025 року, товариство підтверджує прийняття до виконання платіжних інструкцій, наданих за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій: дата: 28.10.2023 року; номер платежу: 4cd4a124-be57-4959-b8b7-85b6aeb67b13; сума: 5000 гривень; отримувач Задоя Олександр ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с.181); дата: 28.10.2023 року; номер платежу: f8bceca2-f07a-4e69-b158-93e6305ff1b8; сума: 6000 гривень; отримувач [PERSON] ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с.183). Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, з наданої АТ КБ «Приват Банк», на виконання ухвал суду про витребування доказів, інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 28.10.2023 року здійснено два перекази коштів на суму 6000 гривень та 5000 гривень (а.с.143, 202). Крім того, згідно кредитного договору від 28.10.2023 року №7676310, зокрема пункту 2.1 договору кредит у сумі 4000 гривень підлягає перерахунку на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] . Як встановлено судом, факт перерахування [PERSON] на його картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у сумі 4000 гривень підтверджено платіжним дорученням від №113793295 від 28.10.2023 року. Відповідно наданої АТ «ОТП Банк», на виконання ухвал суду про витребування доказів, інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 28.10.2023 року здійснено переказ коштів на суму 4000 гривень (а.с.145). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність обставин перерахування [PERSON] кредитних коштів за договорами позики №4917626 від 28.10.2023 року, №76659866 від 28.10.2023 року та за договором про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року. Щодо розміру заборгованості за договорами позики №4917626 від 28.10.2023 року, №76659866 від 28.10.2023 року та за договором про споживчий кредит №7676310 від 28.10.2023 року. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови). Відповідно до умов договору позики №4917626 сторони погодили: - загальну суму кредиту у розмірі 6000 гривень; - строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом; - розмір процентів за користування кредитом. Зокрема відповідно до п.2.2 договору - строк позики 15 днів. Базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 44,86 % (п.2.3). Базова процентна ставка з другого дня користування позикою 3% (п.2.4). Згідно п.4 договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, поте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Відповідно до умов договору позики №76659866 сторони погодили: - загальну суму кредиту у розмірі 5000 гривень; - строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом; - розмір процентів за користування кредитом. Зокрема відповідно до п.2.2 договору - строк позики 30 днів. Процентна ставка (фіксована) 2,5 % (п.2.3). Згідно п.4 договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, поте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Відповідно до умов договору про споживчий кредит №7676310 сторони погодили: - загальну суму кредиту у розмірі 4000 гривень; - строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом; - розмір процентів за користування кредитом та сплату комісії за надання кредиту. Зокрема, згідно п.1.3 договору кредит надається загальним строком на 104 днів (14 днів пільговий період та 90 днів поточний період) зі сплатою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в пільговий період та 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в поточний період. (п. п.1.5.2, 1.5.3). Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17 звернув увагу на те, що питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості на предмет їх відповідності умовам договорів перевірені судом. Обставин, які б вказували на помилковість вказаних розрахунків заборгованості судом не встановлено. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved