Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначав, що 29.10.2019 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 89062 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 2000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Кредитодавець умови договору виконав у повному обсязі, 29.10.2019 перерахував грошові кошти в сумі 2000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав і його заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 16.04.2025 складає 8520 грн., з яких 2000 грн. заборгованість за кредитом, 6520 грн. за процентами. За договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 ТОВ «Займер» відступив ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі прав вимоги, у тому числі і до [PERSON] , на суму 8520 грн.. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» позивач направив на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 89062 від 29.10.2019, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання . Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки не повернув, просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді від 11.07.2025 провадження у зазначеній справі було відкрито та постановлено розглядати справу по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно відповідачу встановлено строк для подання заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача була надіслана ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у цьому випадку, суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (провадження № П/9901/87/18, № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. У зв`язку з чим, згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 29.10.2019 між ТОВ «Займер» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 89062, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. строком на 14 днів, до 11.11.2019, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 730% річних в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом. З огляду на матеріали справи договір та додаток до нього Графік розрахунків та загальна вартість кредиту, підписані сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 7 Договору «Реквізити та підписи сторін». Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Займер» виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 89062 від 29.10.2019 та здійснило переказ грошових коштів у розмірі 2000 грн. для зарахування на платіжну картку [PERSON] , що підтверджуються довідкою № 8121/05 ТОВ «Платежі Онлайн» від 30.05.2025 про успішне здійснення транзакції на карту клієнта. В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем отриманих у кредит коштів кредитору. 29.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021. Згідно з витягом з Реєстру прав вимоги до цього договору факторингу до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 89062 у розмірі 2000 грн. заборгованості за основним боргом та 6520 грн. за відсотками. Вказана заборгованість підтверджується відповідними розрахунками та виписками, наданими позивачем. Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги, акт прийому-передачі реєстру боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Таким чином, позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» має право грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення його заборгованості за кредитним договором № 89062 від 29.10.2019, укладеним між відповідачем та ТОВ «Займер». Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі пункту 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до складеного ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором становить 8520 грн. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.2 ст.82 ЦПК України). Відповідач докази належного виконання зобов`язання з погашення кредитної заборгованості не надав. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України). 04.08.2025 від позивача надійшла заява про відшкодування за рахунок відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного з адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, у якому визначена вартість правової допомоги адвоката із розрахунку 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу (підпункт 3.1). Згідно з актом про отримання правової допомоги від 21.07.2025 витрати на професійну правничу допомогу у цій справі складають 10 500 грн. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є не значної складності, досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 5422,40 грн., з яких 2422,40 грн. витрат зі сплати судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved