Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за розпискою у розмірі 50 000,00 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивач домовився з відповідачем про купівлю житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та передав відповідачу завдаток у розмірі 50000 грн. Відповідач в межах 6 місяців з дня отримання коштів повинен був підготувати документи для оформлення договору купівлі-продажу у передбаченому законом порядку. Відповідач не оформив відповідні документи для укладення договору купівлі-продажу будинку, договір купівлі-продажу між сторонами у встановленому законом порядку не оформлено. Крім того, позивачу стало відомо, що відбувається демонтаж вказаного житлового будинку. Позивач направляв на адресу відповідача досудові вимоги про повернення коштів у розмірі 50000 грн., проте добровільно відповідач кошти не повернув. 19.08.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позову з додатками до нього, повідомлення про розгляд справи надсилалась за зареєстрованим місцем проживання, однак конверти з вказаними документами повернулися до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, про розгляд справи відповідач [PERSON] повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.12.2024 [PERSON] та [PERSON] домовились про купівлю-продаж житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Сторони узгодили суму, за яку буде продано будинок, - 150 000,00 грн. Згідно розписки від 04.12.2024 відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у сумі 50 000 грн., як перший внесок за будинок. Залишок вартості будинку в сумі 100000 грн. сторони погодили розбити на 6 платежів (а.с. 6). За змістом ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Частинами 1, 4 статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частина 2 ст. 570 ЦК України визначає презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальні функції за правилами ч. 1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути. Між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач у рахунок попередньої оплати вартості зазначеного нерухомого майна передав відповідачу кошти у сумі 50000,00 грн. Проте, договір, попередній договір купівлі-продажу будинку, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами не укладено. Зі змісту наданої суду розписки вбачається, що грошові кошти, надані позивачем відповідачу 04.12.2024, є попередньою оплатою вартості будинку, а відтак, передані [PERSON] грошові кошти [PERSON] у розмірі 50000 грн., є саме авансом. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 № 711/5065/15-ц, сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Ураховуючи викладене та безспірне право позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, а також той факт, що аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню, якщо договір купівлі-продажу не укладено, права позивача, який позбавлений можливості користуватися переданими в якості авансу грошовими коштами протягом тривалого часу, підлягають судовому захисту шляхом стягнення на користь позивача авансового платежу, що поверне сторони спірних правовідносин у попередній стан без завданої шкоди. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved