Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» Тузко Н.Г. звернулась до суду з позовною заявою [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача вартість донарахованого обсягу газу у сумі 32317,85 гривень та судовий збір у розмірі 2102 гривень. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що 12.10.2010 між ПАТ "Харківгаз" та [PERSON] було укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання N?210908 за адресою: [ADDRESS] житловий будинок за адресою [ADDRESS] за участю відповідача (онуки [PERSON] ) було відключено від системи газопостачання через несанкціоноване відновлення газопостачання.25.04.2019 при перевірці раніше відключених споживачів від системи газопостачання було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання, проведене шляхом зриву пломби АТ "Харківгаз" на крані газового вводу. В зв?язку з чим було складено акт про порушення N?000087. В цей же день, за участю відповідача домоволодіння було повторно відключено від системи газопостачання шляхом механічного від?єднання відводу газопроводу з встановленням інвентарної глушки на ввідному газопроводі. 20.05.2019 було проведено засідання комісії з розгляду акту про порушення N?000087 від 25.04.2019 та прийнято рішення про затвердження акту про порушення та проведення донарахування на суму 32317,85 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.07.2020 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.11.2020 витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.03.2021 витребувано докази. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2023 р. дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.01.2024 р. справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.03.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2024 витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.07.2025 витребувано докази. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.10.2010 між ПАТ "Харківгаз" та [PERSON] було укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання N?210908 за адресою: [ADDRESS] . 21.12.2018 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за участю відповідача (онуки [PERSON] ) було відключено від системи газопостачання через несанкціоноване відновлення газопостачання. 25.04.2019 при перевірці раніше відключених споживачів від системи газопостачання було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання, проведене шляхом зриву пломби АТ "Харківгаз" на крані газового вводу. В зв?язку з чим було складено акт про порушення N?000087. В цей же день, за участю відповідача домоволодіння було повторно відключено від системи газопостачання шляхом механічного від?єднання відводу газопроводу з встановленням інвентарної глушки на ввідному газопроводі. Вищевказаним актом про порушення відповідача було запрошено на засідання комісії з розгляду вказаного акту на 20.05.2019. В акті про порушення зазначається, що відповідач претензій до працівників АТ «Харківгаз» не має та з викладеним в акті згодна. 20.05.2019 було проведено засідання комісії з розгляду акту про порушення N?000087 від 25.04.2019 та прийнято рішення: -акт про порушення N?000087 від 25.04.2019 визнати таким, що відповідає вимогам Кодексу ГРС, та задовольнити в повному обсязі; -згідно наданих документів та відповідно до п.2 гл.3 розд. Кодексу ГРС провести донарахування об?ємів не облікованого природного газу за період з 21.12.2019 по 25.04.2019 за цінами закупівлі природного газу для АТ «Харківгаз», які діяли у зазначений період. Вартість донарахованих об?ємів складає 32317,85 грн. Відповідач на засіданні комісії з?явився. Позивачем проведено розрахунок заборгованості: 68,6м2*11м3+18,3м3*1особи= 778,2м3- витрата газу за місяць за граничними об?ємами споживання в опалювальний період. 68,6м2*11м3*0,3+18,3м3*1особи =249,98м3- витрата газу за місяць за граничними об?ємами споживання в міжопалювальний період. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2014, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до інформації державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Мальцевої Т.С. від 13.08.2025 вих.№1723/02-14, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №838/2014, з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого [PERSON] . Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Заявляючи позовні вимоги про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу, представником позивача в якості відповідачів залучено [PERSON] , зазначаючи, що остання знаходилась за адресою, де виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання. Натомість, спадщину після смерті [PERSON] відповідач не приймала, не була власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за вказаною адресою не була, а також договори з позивачем не укладала. Крім того, позивач з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем не звертався. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог оскільки позов подано до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed