Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» грошові кошти в розмірі 17937,41 грн, з яких сума виплаченого грошового відшкодування в порядку регресу в розмірі 11270 грн, інфляційні втрати 2006,11 грн, пеня 4210,93 грн, 3% річних 450,37 грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн; суму сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2021 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок того, що відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого, під час руху автомобіля від нього відлетіло колесо в транспортний засіб «LADA 212140», д.н.з. [NUMBER] , чим спричинило пошкодження останнього. Відповідно до європротоколу відповідач визнав себе винним у вчиненні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205697354, внаслідок чого ТДВ «СГ «Оберіг» здійснила виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 11 270 грн. Виходячи з викладеного, позивач звернуся до суду із позовом до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити судове засідання без його участі, а також ухвалити заочне рішення. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 30.12.2021 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого, під час руху автомобіля від нього відлетіло колесо в транспортний засіб «LADA 212140», д.н.з. [NUMBER] , чим спричинило пошкодження останнього, чим завдано матеріальних збитків. Вина відповідача у вчиненні вказаного ДТП підтверджується матеріалами європротокола. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «LADA 212140», державний номерний знак [NUMBER] , належить СПРАТ «ОХОЧЕ», ЄДПОУ 00852973. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг» полісом серії [NUMBER] , діючим на 30.12.2021. Власник пошкодженого транспортного засобу, звернувся до ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування від 27 січня 2022 року. Вказана заява була розглянута, пошкодження транспортного засобу «LADA 212140», державний номерний знак [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу від 05.17.2022, ремонтної калькуляції № 36165 від 20.01.2022 був складений страховий акт №36165/1 від 31.01.2022, відповідно до якого заявлена подія була визнана страховим випадком, та визначено суму страхового відшкодування - 11270 грн. Позивачем здійснено виплату відшкодування шкоди у розмірі 11270 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11795 від 01.09.2022. 12.02.2024 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» направило відповідачу вимогу про виплату грошових коштів. Станом на дату подання позову відповідач не сплатив кошти позивачу. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату скоєння вищезгаданої ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. г п. 37.1.1. ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату скоєння вищезгаданої ДТП, страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо дорожньо-транспортна пригода визнана у встановленому законодавством порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, правил дорожнього руху та технічної експлуатації. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 349 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. Зважаючи на те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ПДР відповідачем, який керував технічно несправним транспортним засобом, а також з урахуванням того, що відповідачем не спростовано своєї вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди допустимими доказами, а також не надано доказів того, що ним хоч у якомусь обсязі виконано свої зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума виплаченого грошового відшкодування в порядку регресу в розмірі 11270 грн та штрафні санкції, які відповідно до розрахунку, який проводився за період з 17.03.2024 по 16.07.2025, складають: інфляційних втрати в сумі 2006,11 грн; пеня в сумі 4210,93 грн; три відсотка річних в розмірі 450,37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. З урахуванням положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7300 грн, на підтвердження чого надає копію договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 та акт приймання-передачі послуг № 36165 від 29.07.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 на суму 7300 грн. Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). З одного боку, згідно вимог ст. 137 ЦПК України, прийняти рішення про зменшення витрат на правову допомогу суд може виключно за клопотанням відповідача, але з іншого, перевірка обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення судових витрат, у тому числі і витрат на правову допомогу, є обов`язком суду. Виходячи з викладеного, а також враховуючи обсяг отриманої позивачем правової допомоги в межах даної справи, оцінюючи заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді, дотримуючись принципу диспозитивності, а також з урахуванням складності справи, співмірності, доцільності та необхідності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: approved