Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

28 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя на підставі ухвали Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя №335/7756/25 від 08 серпня 2025 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника - адвоката Хмарського Романа Борисовича до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. 05.11.2025 року представником позивача подана уточнена позовна заява [PERSON] до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка фактично близько шести останніх років проживала за адресою: [ADDRESS] , що належав її доньці [PERSON] (тітці позивача). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої також є позивач [PERSON] згідно свідоцтва Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради №2027 про право власності на житло від 13.12.2000 року. 01.11.2022 року позивач разом зі своєю родиною (дружиною та дитиною) з міркувань безпеки виїхав за межі України, і на даний час фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України на ім`я позивача для виїзду за кордон. З урахуванням тривалого проживання за кордоном та напруженої безпекової ситуації в Україні, позивач не зміг приїхати на похорон своєї бабусі [PERSON] і вчасно подати заяву для прийняття спадщини після смерті останньої. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємців після її смерті не залишилось. З цією обставиною також пов`язана причина пропуску позивачем строку на прийняття спадщини після бабусі [PERSON] , оскільки він розраховував, що у встановлений законом 6-місячний строк, який закінчувався 30.06.2025 року, спадщину має прийняти [PERSON] , яка відносилась до спадкоємців першої черги, але остання раптово померла [INFO] , а тому позивач мав об`єктивні труднощі в оформленні необхідних заяв і довіреності щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] (а також, вже і щодо спадщини після своєї тітки [PERSON] ) на території Швейцарії та переданні цих документів в Україну до 30 червня 2025 року. [PERSON] є спадкоємцем 1 черги після смерті [PERSON] , однак із заявою про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не звертався. Для того, щоб реалізувати своє право на спадкування після смерті бабусі [PERSON] , позивач оформив відповідну заяву до нотаріальних органів про прийняття спадщини, а також довіреність на свого представника в Україні - [PERSON] , які засвідчив нотаріально у м. Берні Швейцарської Конфедерації, та вислав ці документи в Україну своєму представнику [PERSON] 15.07.2025 року, після отримання цих документів, представник позивача [PERSON] подав ці документи приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В., якою у Спадковому реєстрі за №74338161 було зареєстровано відповідну спадкову справу, де спадкодавцем виступає [PERSON] , а спадкоємцем - позивач. Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Коноваленко О.В. від 29 липня 2025 року №729/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Роз`яснено позивачу, що згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії оскаржується до суду в строки та в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Причиною для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало посилання на статтю 1272 ЦК України, згідно з якою, наслідками пропущення строку для прийняття спадщини є її неприйняття. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Просить визначити позивачу додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 30.09.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку занального позовного провадження. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Представник Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради Кіпа О. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила прийняти законне та обґрунтоване рішення у цій справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зпро час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Разом з тим приписами частини 1 статті 30 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 10.07.2012 року №6-47/0/9-12 роз`яснив, що на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна. Відповідно до статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заовітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справах про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, фактично близько шести останніх років проживала за адресою: [ADDRESS] , що належав її доньці [PERSON] (тітці позивача). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої також є: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , [PERSON] згідно свідоцтва Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради №2027 про право власності на житло від 13.12.2000 року. Спадкоємцями за законом І черги після смерті [PERSON] є: син [PERSON] та дочка [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склала. Відповідач [PERSON] (батько позивача) із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємців I черги після її смерті не залишилось. 01.11.2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, позивач, разом зі своєю родиною (дружиною та дитиною), з міркувань безпеки виїхав за межі України, і на даний час фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, на ім`я позивача. З урахуванням тривалого проживання за кордоном та напруженої безпекової ситуації в Україні, позивач не зміг приїхати на похорони бабусі [PERSON] і вчасно подати заяву для прийняття спадщини після смерті останньої. Для реалізації свого права на спадкування після смерті бабусі [PERSON] , позивач оформив відповідну заяву до нотаріальних органів про прийняття спадщини, а також довіреність на свого представника в Україні - адвоката Хмарського Романа Борисовича, які засвідчив нотаріально у м. Берні Швейцарської Конфедерації, та вислав ці документи в Україну своєму представнику [PERSON] 15.07.2025 року, після отримання цих документів, представник позивача [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. із заявою про прийняття спадщини, якою у Спадковому реєстрі за №74338161 було зареєстровано відповідну спадкову справу, де спадкодавцем виступає [PERSON] , а спадкоємцем - позивач. 29.07.29025 року постановою приватного нотаріуса ЗМНО Коноваленко О.В. №729/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Причиною для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало посилання на статтю 1272 ЦК України, згідно з якою, наслідками пропущення строку для прийняття спадщини є її неприйняття. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Також, роз`яснено позивачу, що згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії оскаржується до суду в строки та в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Позивачем пропущений строк на прийняття спадщини після бабусі [PERSON] , є той факт, що останній розраховував, що у встановлений законом 6-місячний строк, який закінчувався 30.06.2025 року, спадщину має прийняти [PERSON] , яка відносилася до спадкоємців першої черги, але остання раптово померла [INFO] . Крім того, позивач знаходячись за межами України, мав об`єктивні труднощі в оформленні необхідних заяв і довіреності щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , а також, вже і щодо спадщини після своєї тітки [PERSON] , на території Швейцарії та переданні цих документів в Україну до 30.06.2025 року. Відтак, позивачем наразі пропущений строк для прийняття спадщини, вирішити питання в позасудовому порядку він не може. Відповідно до статті 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, то належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою етапі 1235 ЦК України. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, закон гарантує спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини : поважних причин, право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового с і року на подання такої заяви. Аналіз частини третьої статті 1272 ЦК України свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті. які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. До таких правових висновків неодноразово доходив Верховний Суд. зокрема в постановах у справах №450/1383/18 від 31.01.2020, № 589/1863/13-ц від 12.04.2021, № 686/8011/18 від 28.07.2021. При цьому об`єктивними, непереборними, істотними труднощами є такі обставини, лю не залежать від волі особи, є надзвичайними і невідворотними і які унеможливлюють чинення спадкоємцем передбачених законом дій. спрямованих на прийня ття спадщини. Зокрема, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від ЗО травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що. вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними причинами пропуску строку визнаються, наприклад: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачеві про заповіт, складений на його ім`я, за життя спадкодавця нічого не було відомо. Про його наявність вона дізналася після встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведене унеможливило вчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначена вище причина пропуску строку є поважною та такою, що пов`язана з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин позивач звертається до суду із цим позовом. Заходи досудового врегулювання спору між сторонами у справі не здійснювалися. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не залежать від його волевиявлення, а є об`єктивними труднощами, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved