Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із вказаним вище позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №932277 від 22.02.2023 року у розмірі 41541,75 грн., а також судові витрати у тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 22.02.2023 року між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір №932277. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 22 550,00 грн., строк кредиту 731 днів, з кінцевим терміном повернення 22.02.2025. Пунктом 1.5 договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний у встановлений договорм строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені та інші платежі передбачені договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачані договором. 31.01.2025 було укладено договір № 31012025 відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 932277. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 932277 від 22.02.2023, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 41541,75 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 20348,16 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 2113,59 грн. Також, представник позивача просив стягнути судові витрати в тому числі на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованному повідомленні про вручення поштового відправлення № 0610259944859. Відзиву чи будь-яких інших заяв від відповідача до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 932277. Відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту складає 22 550,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 731 днів, з кінцевим терміном повернення 22.02.2025 (п. 1.4.1 догвоору). Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить : за перший день користування кредитом (включно) 10% в день, за всі наступні дні користування кредитом , починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100,00% річних. (п. 1.5 договору). Згідно пункту 2.1 договору кошти кредиту надаються твоариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20 500,00 грн на поточний рахунок споживача № [NUMBER] в АТ «ПУМБ». Крім того, 22.02.2023 [PERSON] підписала заяву-анкету якою приєдналась до публічної пропозиції ТОВ «Слон кредит» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 22.02.2023. На підтвердження перерахування та отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 20 500,00 грн надано платіжне доручення № 18904, в якому зазначено платник ТОВ «Слон кредит» від 22.02.2023, призначення платежу перерахування коштів згідно кредитного договору № 932277 від 22.02.2023 на рахунок [NUMBER] [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 932277 від 22.02.2023 складеного ТОВ «Слон кредит» загальна заборгованість [PERSON] становить 41 419, 11 грн., яка складається з: 18 661,47 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1686,69 грн заборгованість за відсотками за перший день користування, 21070,95 грн.- заборгованість по відсотках на дату продажу. 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №31012025, відповідно до умов якого первісний кредитор(клієнт) передає, а фактор приймає право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. У витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу від 31 січня 2025 року вказано, що ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 41419,11 грн. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] уклала кредитний договір № 932277 від 22.02.2023 року з ТОВ «Слон Кредит» за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 22550,00 грн. Так, на підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 20500 грн., позивач надав платіжну інструкцію № 18904 АТ КБ «Приватбанк» Тобто ТОВ «Слон Кредит», як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором № 932277 від 22.02.2023 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідно до визначених умов договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень, власного розрахунку або доказів повернення наданих кредитних коштів. Не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, та не отримання грошових коштів в якості кредитних на вказану банківську карту. Відповідачем не доведено обставин належного виконання ним умов кредитного договору, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків відповідно до умов погоджених у договорі. Таким чином суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 41541,75 грн, з яких 20348,16 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21070,95 грн. заборгованість за процентами, 122,64 грн заборгованість за наррахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку. Щодо стягнення судових витрат у тому числі на правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 16 000,00 грн., які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, в матеріалах справи наявні: договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 року укладеного між ТОВ «Факторинг партнерс» та АО «Лігал Асістанс», заявка на надання юридичної допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, заявка на надання юридичної допомоги № 645, витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 3000 грн. Також відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і

Outcome: approved