Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті його тітки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Харцизьк Донецької Народної Республіки. В обґрунтування вказує, що після смерті тітки [PERSON] залишилася спадщина, до спадкової маси якої входить право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523781600:02:000:0312, яка розміщена на території Теплицької селищної ради (державний акт серії ЯА № 232024 від 29.03.2005 року), він, як єдиний її спадкоємець, який знаходиться на неокупованій території України, бажає оформити спадщину. Оскільки зареєструвати факт смерті тітки на території України в позасудовому порядку заявник не має можливості, тому вимушений звернутися до суду. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи - Теплицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 грудня 2001 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №44. В графі батько вказано [PERSON] , в графі мати вказано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 квітня 1991 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 203, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.1952 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №18. В графі батько вказано [PERSON] , в графі мати вказано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 липня 1973 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 281, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». В свідоцтві про народження заявника, серії [NUMBER] від 21.03.1978 року, [PERSON] , в графі батько вказано [PERSON] , в графі мати вказано [PERSON] . З вказаних документів вбачається, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , та матір`ю заявника [PERSON] . Звертаючись до суду з даною заявою [PERSON] вказує, що про факт смерті його тітки [PERSON] органами окупаційної влади, а саме відділом ЗАГС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2022 року, копію якого долучив до матеріалів даної справи (а.с. 9). Жодних інших беззаперечних доказів, що свідчать про смерть [PERSON] [INFO] , за яких обставин настала така смерть заявником не надано. За змістом ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Заявник окрім копії свідоцтва про смерть, що видана органами окупаційної влади, інших доказів, які б підтверджували факт смерті тітки не надав та про обставини її смерті суду нічого не повідомив. Відповідно достатті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК України. На даний час до них відносяться території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до діючого законодавства. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Такий висновок викладено у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі № 753/8033/22. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 квітня 2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Правова оцінка документів, поданих заявником на підтвердження факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України в порядку ст. 317 ЦПК України. Також, з правового висновку, сформованого Верховним Судом у постанові від 12.05.2021 року у справі № 220/1582/20 щодо використання в процесі доказування документів, виданих (посвідчених) на непідконтрольних територіях вбачається, що встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням інформації яка міститься у документах, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Крім того, у постанові від 20.12.2018 року у справі № 707/1607/16-ц Верховний Суд дійшов висновку про те, що посилання заявника на застосування «намібійського винятку» не дає підстав для висновку, що факт смерті може підтверджуватися лише документами, виданими органами на непідконтрольній території України. Заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованої території. Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці тощо. Розгляд судових справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних, а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Отже, долучений заявником до заяви документ, виданий органом самопроголошеного утворення, розташованого на окупованій території України, а саме ДНР, має оцінюватись в сукупності з іншими доказами, які можуть підтвердити відповідний факт, про встановлення якого просить заявник, проте сам по собі такий документ не може оцінюватись судом як належний, допустимий та достовірний доказ, при цьому заявником інших доказів до заяви не долучено. Крім того, з системного аналізу положень ст. 317 ЦПК України вбачається, що в даній категорії справ доказуванню підлягають також обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин, натомість доказів на підтвердження обставин смерті [PERSON] заявником не надано. Слід зазначити, що встановлення факту смерті необхідно заявнику для реєстрації смерті тітки [PERSON] , отримання свідоцтва про смерть, а також для оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після її смерті, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером 0523781600:02:000:0312, розташовану на території Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області. Однак, суд звертає увагу, що онуки (правнуки), прабаба, прадід, племінники спадкодавця не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом, однак можуть спадкувати по праву представлення (1266 ЦК України). Заявником не надано доказів того, що дане рішення, яке необхідне йому для оформлення спадщини, не порушить прав інших спадкоємців [PERSON] , зокрема й після відновлення територіальної цілісності України в межах її міжнародно визнаного державного кордону, в тому числі його матері [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] та являється спадкоємцем другої черги. Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про неможливість встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Харцизьк Донецької Народної Республіки, а тому в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed