Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач, 16 липня 2025 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №20.06.2024-100000411 від 20 червня 2024 року в розмірі 17838 грн 00 коп., а також судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Позов обґрунтований тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , 20 червня 2024 року укладено кредитний договір (оферти) №20.06.2024-10000, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, строком на 98 днів. У свою чергу [PERSON] зобов`язався в обумовлений кредитним договором строк повернути кредитодавцю суму кредиту, сплатити проценти, комісію, що передбачені умовами договору. Проте, всупереч зазначеному відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 25 вересня 2024 року йому нарахована заборгованість у сумі 17838 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 7938 грн, комісії в розмірі 900 грн, неустойки в розмірі 3000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», що є підставою для подання даного позову до суду. Представником відповідача - адвокатом Скользнєвою В.В., 03 листопада 2025 року на позовну заяву подано відзив, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на недоведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту у зазначеній у позові сумі. Вказує, що квитанція «LIQPAY» від 20.06.2024, надана позивачем на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів не є належним доказом, оскільки не відображає, що номер рахунку належить отримувачу, його прізвища, імені та по батькові, РНОКПП особи, отже з`ясувати кому були перераховані кошти неможливо. Крім того, позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором зобов`язання з погашення заборгованості. Також позивачем не надано належних доказів розміру нарахованої заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, містить лише суму заборгованості (незмінну) та не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). З наданої довідки взагалі не можливо встановити за якою відсотковою ставкою було нараховано заборгованість, яку суму було внесено боржником та які саме платежі коли саме не були зроблені. Окрім того, представник відповідача вказала, що відповідач є військовослужбовцем, який проходить службу в лавах ЗСУ на посаді сержанта, що підтверджується військовим квитком та довідкою форми 5, а тому на нього поширюються пільги, встановлені пунктом 15 ст.14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і йому не повинні нараховуватися проценти за користування кредитами та неустойка, які були нараховані в цей період. Отже, [PERSON] повинен бути звільнений від сплати процентів у сумі 7938 грн та неустойки у сумі 3000 грн. Крім того, у поданому відзиві представник відповідача просить стягнути з ТОВ "Споживчий центр"на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп. Представником позивача. 11 листопада 2025 року на відзив на позовну заяву подано відповідь, в якій вказано, що відповідачем не надано жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання позивачем умов кредитного договору. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 20 червня 2024 року, що наявна в матеріалах справи, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5168-75XX-XXXX-9903, який відповідач зазначив у договорі, як номер особистого платіжного засобу. Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 20.06.2024-100000411 від 20 червня 2024 року в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, у позовній заяві та відповіді на відзив просив проводити розгляд справи за його відстуності. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за їх відсутності та відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №20.06.2024-100000411 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) та заявки. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора Е963, який був надісланий в смс повідоменні, відправленому на номер телефону [NUMBER] вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на сайті. Відповідно до умов договору, кредит ТОВ "Споживчийцентр" надається відповідачу у сумі 6000 грн 00 коп., на строк 98 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати кредиту) 25 вересня 2024 року. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійерю діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,13%=(6671,79/6000)/98х100%. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, (п. 5,6,7кредитного договору) Умовами кредитного договору також, передбачено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в сумі 900 грн 00 коп. (п.8 договору). У пункті 9 договору «Графік платежів» наведений порядок погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором заборгованості. Сума заборгованості сплачується сімома платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1-6 платіж у розмірі 1810 грн 26 коп., 7 платіж 1810 грн 23 коп. Комісія сплачується першими двома платежами у розмірі 676 грн 26 коп та 223 грн 74 коп. відповідно. Відсотки сплачуються сімома платежами, у наступних розмірах: 1 та 2 платіж, у розмірі 1134 грн 00 коп, 3 платіж 1048 грн 47 коп., 4 платіж - 904 грн 50 коп, 5 платіж 733 грн 31 коп., 6 платіж 529 грн 76 коп., 7 платіж -287 грн 75 коп. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на його електронний платіжний засіб [NUMBER] хх-хххх-9903 (а.с.19-24). Перед укладення кредитного договору позивачем здійсено ідентифікацію та верифікацію споживача шляхом отримання ідентифіувційних даних через сичтему BankID Національного банку (а.с.16). Отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором (оферти) №20.06.2024-100000411 від 20 червня 2024 року позивач підтверджує квитанцією Liqpayвиданою АТ КБ «ПриватБанк» ID операції 2478420846, відповідно до якої 20 червня 2024 року на картковий рахунок [NUMBER] , який зазначено у кредитному договорі, за допомогою еквайрінгу перераховано 6000 грн 00 коп., призначення платежу: видача за договором кредиту №20.06.2024-100000411 (а.с. 18). Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №20.06.2024-100000411 від 20 червня 2024 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 17838 грн 00 коп., з яких: 6000 грн 00 коп. основний борг; 7938 грн 00 коп. проценти; 900 грн 00 коп.- комісії; 3000 грн 00 коп неустойка ( а.с. 17). Положенням статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України) Віжповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21). Кредитний договір №20.06.2024-100000411 від 20 червня 2024 року містить всі істотні умови, зокрема: електронні підписи, виконані відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», розмір кредиту, строк кредитування, процентну ставка за користування кредитом та комісію пов`язану з наданням кредиту і його укладення відповідачем не оспорюється. Разом з тим, сторона відповідача вказує на те, що позивачем не доведено факт перерахунку відповідачу кредитних коштів. Однак суд не погоджується з такими доводами, оскільки кредитний договір (заявка, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним договором 5168-75ХХ-ХХХХ-9903, і саме на цей номер платіжної картки позивачем у день укладення кредитного договору за допомогою еквайрінгуздійсено перерахування грошових коштів в сумі 6000 грн з призначенням платежу:видача за договором кредиту №20.06.2024-100000411, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією Liqpayвиданою АТ КБ «ПриватБанк» ID операції [NUMBER] . Водночас відповідачем не надано доказів, що на його ім`я не відкривалась банківська картка з номером 5168-75ХХ-ХХХХ-99, та що на цю карту 20 червня 2024 року не зараховувалися грошові кошти в сумі 6000 грн. Клопотання про витребування таких доказів судом, відповідачем також не заявлялося. Відтак, суд приходить до переконання, що кредитні кошти в сумі 6000 грн 00 коп. відповідачем були отримані. До того ж, у відзиві на позовну заяву конкретно не вказано, що відповідач не отримував кредитних коштів, а вказано лише на недоведеність відповідачем факту отримання ним цих кредитних коштів. Правильність здійснення ТОВ «Споживчий центр» розрахунку невиконаного зобов`язння з повернення кредиту в сумі 6000 грн, сплати відсотків в сумі 7938 грн 00 коп., комісії в сумі 900 грн. та неустойки в сумі 3000 грн не спростована. Виходячи з простих математичних розрахунків, відсотки у вказаній сумі нараховані за 98 днів за процентною - 1,35 % в день, як це передбачено умовами договору. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати комісії, відсотків та неустойки. Разом з тим, судом також встановлено, що відповідач на день укладення кредитного договору та до цього часу проходить військову службу в лавах ЗСУ, що підтверджується копією військового квитка серія [NUMBER] відповідно до якої відповідач з 27 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року призваний у ЗСУ по мобілізації. Та копією довідки форми 5 від 08 серпня 2025 року №21348 згідно з якою відповідач перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] . Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту. Відповідно до ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців тачленів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року№1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває і на час розгляду справи. Враховуючи наведене, приписи ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» те, що на час укладення кредитного договору та протягом періоду за який нараховано заборгованість за цим кредитним договором, відповідач був військовослужбовцем та проходив військову службу за призовом під час мобілізації, заявлені позовні вимоги в частині стягнення з нього процентів у сумі 7938 грн 00 коп та неустойки в сумі 3000 грн 00 коп. задоволенню не підлягають. До того ж суд відзначає, що Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Цивільний кодекс України є основним регулятором договірних відносин, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №362/2159/15-ц. Поряд з цим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача отриманої та не погашеної заборгованості за тілом кердиту (основний борг) в сумі 6000 грн. Атакож комісії в сумі 900 грн., оскільки її нарахування передбачене умовами укладеного між сторонами кредитного договору та не суперечить положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Всього 6900 грн 00 коп. Також, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 937 грн 01 коп. Інша частина сплаченої позивачем суми судового збору залишається по фактично понесеному. Вирішуючи питання про стягнення з ТОВ "Споживчий центр" на користь відповідача понесених ним виптра на професійну парвничу допомогу в сумі 6000 грн 00 коп., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Проаналізувавши надані на обґрунтування понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу документи, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23 жовтня 2025 року, договір про надання правничої допомоги, акт здачі приймання наданих послуг від 31 жовтня 2025 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 31 жовтня 2025 року (а.с.61-62,63,64), враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, часткове задоволення позовних вимог, відсоток відмови в якому становить 61,3%, з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено, у розмірі 3678 грн 00 коп. (6000х61,3/100). Решту витрат понесених відповідачем на правничу допомогу віднести на його рахунок.

Outcome: partial