Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики № 75818249 у розмірі 46 587,94 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 3500,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК») та [PERSON] укладено договір позики № 75818249, відповідно до якого ТОВ «1 БАНК» надало відповідачці кредит у розмірі 13 832,00 грн; строк позики 30 днів; базова процентна ставка (фіксована) 1,99 %. 19.11.2021 між ТОВ «1 БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ "Фінансова компанія управління активами") укладено договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ «1 БАНК» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 75818249. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право грошової вимоги до ТОВ «Фінпром маркет» відповідно до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, у тому числі за договором позики № 75818249. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до відповідачки в розмірі 46 862,81 грн, з яких: 13 832,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 33 030,81 грн - заборгованість за процентами, яку позивач просив стягнути на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві на позовну заяву відповідачка просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, при цьому частково визнала позовні вимоги в розмірі 22 089,80 грн у межах строку кредитування, який становить 30 днів та який сторони узгодили в договорі. Так, у розділі 7 Правил надання грошових коштів у позику (далі Правила) містяться певні умови щодо продовження строку користування позикою, однак у матеріалах справи не міститься підтвердження, що саме надані позивачем Правила були надані відповідачці під час укладення договору та що вказаний документ на момент отримання відповідачкою коштів взагалі містив умови щодо пролонгації договору, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови продовження строку користування позикою, у зв`язку з чим у позивача виникло право нараховувати проценти за договором тільки у межах строку його дії, тобто до 08 серпня 2021 року. Також у відзиві відповідачка просила застосувати вимоги закону щодо позовної давності, оскільки кінцева дата перебігу строку позовної давності припадає на 09.08.2024, тоді як позовна заява подана до суду лише 18.08.2025. З урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи та ціни позову, вважала заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн - завищеним, а тому просила зменшити ці витрати до 2000,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача Ґедзь О. В. просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не погодилася з доводами відповідачки, викладеними у відзиві, з огляду на таке. Так, у п. 5.2 договору позики № 75818249 зазначено, що до моменту підписання договору позичальник вивчив цей договір та Правила, в яких передбачені положення щодо пролонгації договору. У свою чергу у п. 6.5 Правил зазначено, що в разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів товариство має право нараховувати проценти за кожний день понадстрокового користування, але в будь-якому випадку не більше 90 днів. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені в Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, доводи відповідачки щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є передчасними. Щодо застосування позовної давності, то перебіг позовної давності зупинявся у зв`язку із запровадженням карантину, а в подальшому з введенням воєнного стану, а тому позивачем не було пропущено строку позовної давності. Дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: approved