Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переплати пенсії. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває [PERSON] , [INFO] , який отримує пенсію по інвалідності відповідно Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вперше пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання відповідачу було призначено з 24 грудня 2014 року відповідно до виписки КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 24 грудня 2014 року серії 10ААВ №746824. Згідно виписки КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду 23 грудня 2015 року серії 10ААВ № 786992 при черговому медичному огляді 23 грудня 2015 року відповідачу було встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання, на підставі чого продовжено виплату пенсії по інвалідності ІІ групи. Відповідно до виписки КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 20 грудня 2017 року серії 12ААА №889747 при черговому медичному огляді 20 грудня 2017 року відповідачу було встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання, на підставі чого продовжено виплату пенсії по інвалідності ІІ групи. Згідно виписки КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 23 грудня 2019 року серії 12ААБ №718503 відповідача з 23 грудня 2019 року повторно визнано особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 11 лютого 2025 року №ЦО 3886, було змінено групу інвалідності відповідача, а саме з 24 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року встановлено ІІІ групу інвалідності замість раніше встановленої ІІ групи. З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 24 грудня 2014 року по 31 травня 2025 року виникла переплата пенсії в сумі 552629 гривень 83 копійки, у зв`язку з чим винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 24 червня 2025 року №2317. Відповідачу було надіслано лист за вих. №1500-0404-8/113899 від 25 червня 2025 року з пропозицією повернути зайво отримані кошти на рахунок Головного управління, однак переплату відповідачем не повернуто. Відповідач отримав пенсійну виплату в сумі 552629 гривень 83 копійок без достатньої на те правової підстави. Після встановлення обставин у Головного управління виникло право вимагати повернення безпідставно набутого майна на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України, а саме надміру виплачені суми пенсійних виплат за період з 24 грудня 2014 року по 31 травня 2025 року у розмірі 552629 гривень 83 копійок. Таким чином, надміру виплачена сума пенсійних виплат у розмірі 552629 гривень 83 копійок повинна бути повернена шляхом стягнення її з відповідача на користь Головного управління. Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 552629 гривень 83 копійок відповідачем добровільно не повернуто. З урахуванням зазначеного представник позивача звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. З урахуванням того, що позовна заява була подана до суду через підсистему «Електронний суд», позивачем відповідачу була направлена копія позовної заяви з додатками до неї, що підтверджується описом вкладення до листа від 01 вересня 2025 року, а тому судом відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем його проживання [ADDRESS] . 18 вересня 2025 року представник відповідача адвокат Коробейнікова Є.Ю, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ №1421548 від 04 вересня 2025 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 17 липня 2025 року, подала до суду відзив на позовну заяву з додатками до нього, в якому з відповідним посиланнями на норми чинного законодавства України просить позовні вимоги залишити без задоволення та стягнути з позивача на користь відповідача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позиції сторони відповідача представник відповідача у відзиві зазначає, що позовна заява ГУ ПФУ в Одеській області обґрунтована тим, що згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 11 лютого 2025 року №ЦО 3886 було змінено групу інвалідності відповідача, а саме з 24 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року встановлено ІІІ групу інвалідності замість раніше встановленої ІІ групи. З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 24 грудня 2014 року по 31 травня 2025 року виникла переплата пенсії в сумі 552629 гривень 83 копійок, у зв`язку з чим винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 24 червня 2025 року №2317. Відповідачу надіслано лист за вих. №1500-0404-8/113899 від 25 червня 2025 року з пропозицією повернути зайво отримані кошти на рахунок Головного управління. Станом на теперішній час переплату відповідачем не повернуто, відповідач отримав пенсійну виплату в зазначеному розмірі без достатньої на те правової підстави. Представник відповідача наголошує, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представник позивача наголошує, що згідно з довідкою Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 (м. Одеса) до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №746824 24 грудня 2014 [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням до 01 січня 2016 року. За результатами проведеного 23 грудня 2015 Обласною медико-соціальною експертною комісією №2 (м. Одеса) повторного огляду [PERSON] останньому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням до 01 січня 2018, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №786992. У подальшому [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності до 01 січня 2020 року за результатами проведеного 20 грудня 2017 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №2 (м. Одеса) повторного огляду що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №889747. 23 грудня 2019 року Обласна медико-соціальна експертна комісія №2 (м. Одеса) встановила [PERSON] ІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №718503. Представник відповідача зазначає, що механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, врегульований Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4. У п.2 Порядку №6-4 визначено, що переплата пенсії це сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. Згідно з п.3 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток1). У додатку 1 до Порядку №6-4 затверджено форму рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій. Однак до матеріалів справи позивачем, як суб`єктом владних повноважень не було надано рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій, яке відповідає формі та змісту додатку 1 до Порядку №6-4. Водночас, відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. При цьому, відповідно до ст.101 Закону №1788-ХІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Представник позивача зазначає, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень. Отже, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто за умови об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних. Для цілей застосування ст.50 Закону №1058-IV зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. При цьому тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує. 11 червня 2025 року засобами поштового зв`язку [PERSON] отримано витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 11 лютого 2025 №3886, відповідно до якого в п.9 «Обґрунтування рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці» містить наступне обґрунтування: «Команда, вивчили надану медико-експертну документацію, прийшла до висновку, що II група інвалідності, загальне захворювання, на І рік встановлена необґрунтовано. При оцінюванні функціональних порушень та ступеню обмеження життєдіяльності [PERSON] мають місце помірні патологічні зміни з боку серцево-судинної системи, що відповідають критеріям встановлення III групи інвалідності, а тому можливо визнати [PERSON] особою з інвалідністю III групи, загальне захворювання, строком на 1 рік (Постанова КМУ №1317 від 03.12.2009р.) з 24 грудня 2024 року по 24 грудня 2025». Згідно з інформацією, зазначеною у пунктах 6.1 та 6.2 вищезазначеного витягу, підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення стала постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; реквізити документів, па підставі яких ініційовано перевірку обґрунтованості рішення, що підлягало перевірці - лист ДБР за вх.№63779/0/1-24 від 25 жовтня 2024 року. Позивач, не погоджуючись з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 11 лютого 2025 року №3886, вважаючи його прийнятим за відсутності правових підстав для перегляду та скасування безстроково встановленої [PERSON] рішенням МСЕК групи інвалідності та з порушенням процедури його прийняття, 26 серпня 2025 року оскаржив його до Одеського окружного адміністративного суду. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі №420/29427/25 відкрито спрощене позовне провадження за позовом [PERSON] до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправним рішення. Зміст доданих до матеріалів справи документів свідчить про те, що позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем [PERSON] до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності. Оскільки матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог. В подальшому 18 грудня 2025 року представник позивача в судове засідання не з`явився, однак 04 грудня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.96). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак з`явилась його представник, яка в судовому засіданні 18 грудня 2025 року позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та підтримала пояснення, надані у відзиві на позовну заяву. Також просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені відповідачем витрату на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження яких будуть надані суду відповідно до вимог ЦПК України. Частиною 1 ст.223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, явку в судове засідання його представника, заяву представника позивача про розгляд справи без його участі, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, представника позивача, та за участі представника відповідача. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача, неявку відповідача, заслухавши представника відповідача та взявши до уваги поданий представником відповідача відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачем по справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18 грудня 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.10-11), відомостями з реєстру територіальної громади про місце проживання особи, виданими Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за 5553 від 15 серпня 2025 року (а.с.33). Судом були досліджені письмові докази, надані сторонами у справі. Відповідно до копії виписки з акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №746824 від 24 грудня 2014 року відповідачу було встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 01 січня 2016 року з датою чергового переогляду 24 грудня 2015 року (а.с.13, 60). 23 грудня 2015 року відповідачу було продовжено строк дії ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням до 01 січня 2018 року з датою чергового переогляду 26 грудня 2017 року, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №786992 від 23 грудня 2015 року (а.с.14, 61). 20 грудня 2017 року відповідачу було продовжено строк дії ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням до 01 січня 2020 року з датою чергового переогляду 21 грудня 2019 року, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №889747 від 20 грудня 2017 року (а.с.15, 62). 23 грудня 2019 року відповідачу було продовжено строк дії ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням та встановлено інвалідність безстроково, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №718503 від 23 грудня 2019 року (а.с.16, 63). Відповідно до копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 11 лютого 2025 року відповідачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 24 грудня 2014 року на один рік з датою повторного оцінювання повсякденного функціонування особи до 24 грудня 2015 року. Причиною інвалідності зазначено загальне захворювання. Дата прийняття рішення 11 лютого 2025 року, рішення №ЦО 3886 (а.с.17). Встановлено, що відповідач 02 січня 2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ананьївському районі з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, та згідно вказаної заяви відповідач підтвердив, зокрема, що пенсія на іншій підставі йому не призначалась. Згідно зазначеного в заяві переліку документів, які до неї додано відповідачем, до заяви відповідачем додано трудову книжку, копію паспорта та коду, копії дипломів, виписку МСЕК (а.с.18). Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 09 червня 2025 року направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за належністю скановану копію акту приймання-передачі витягів з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я» та витяги відповідно до акту прийому-передачі (а.с.19). Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 25 червня 2025 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про виникнення у нього переплати пенсії в розмірі 552629 гривень 83 копійок за період з 24 грудня 2014 року по 31 травня 2025 року та зазначено прохання внести добровільно на відповідний рахунок ПФУ суму переплати, а також попереджено відповідача про вирішення вказаного питання в судовому порядку в разі неповернення відповідачем переплати (а.а.20, 23). З метою підтвердження переплати відповідачу пенсії позивачем до позовної заяви додано індивідуальний перерахунок пенсії за період з 01 грудня 2014 року по 31 липня 2025 року, відповідно до якого переплата пенсії відповідачу складає 552629 гривень 83 копійки (а.с.21-22). Відповідно до копії рішення про прийняття суми переплати пенсі на облік від 24 червня 2025 року №2317, Головним управлінням Пенсійного фонду України за результатами розгляду пенсійної справи і особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , який одержував пенсію по інвалідності в розмірі 7661 гривні 33 копійок на місяць, встановлено, що сума переплати становить 552629 гривень 83 копійки згідно з довідкою відділу опрацювання документації №2 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області утворилась за період з 24 грудня 2014 року по 31 травня 2025 року. У зв`язку з тим. що відповідно до інформації витяту з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ДУ «Український НДІ медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 11 лютого 2025 року №ЦО 3886, [PERSON] було змінено групу інвалідності з ІІ на ІІІ групу з 24 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року та не встановлено групу інвалідності з 01 січня 2016 року, утворилася сума переплати 552629 гривень 83 копійки, яка прийнята на облік в червні 2025 року (а.с.24). Відповідно до перерахунку пенсії відповідачу станом на 11 червня 2025 року, відповідачу здійснено перерахунок пенсії по інвалідності у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 24 грудня 2014 року. Підстава лист від 09 червня 2025 року №0400-011101-9/108773; особливості невизнаний особою з інвалідністю в період дії карант./війск.стан з 24 грудня 2015 року по довічно (а.с.25). Відповідно до копії протоколу Управління Пенсійного фону України в Ананьївському районі №19 від 13 січня 2015 року відповідачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням. Дата встановлення інвалідності 24 грудня 2014 року; період встановлення інвалідності з 24 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року (а.с.26). Розпорядженням Любашівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України №136674 від 21 грудня 2017 року відповідачу перераховано пенсію по інвалідності через зміну даних по інвалідності та встановлено пенсію по інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року (а.с.27). Відповідно до перерахунку пенсії відповідачу станом на 23 січня 2020 року відповідачу здійснено перерахунок пенсії по інвалідності на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дата перерахунку 23 січня 2020 року; вид перерахунку продовження інвалідності (без зміни групи) (а.с.28). Відповідно до копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №3886 від 11 лютого 2025 року, команда вивчила надану медико-експертну документацію та прийшла до висновку , що ІІ група інвалідності, загальне захворювання, на 1 рік, встановлена необґрунтовано. При оцінюванні функціональних порушень та ступеню обмеження життєдіяльності [PERSON] мають місце помірні патологічні зміни з боку серцево-судинної системи, які відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності. Тому можливо визнати [PERSON] особою з інвалідністю ІІІ групи, загальне захворювання, строком на 1 рік (Постанова КМУ №1317 від 03 грудня 2009 року) (а.с.59). Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2016 року Пенсійним фондом України, строком дії до 31 грудня 2017 року, відповідач отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, загальне захворювання (а.с.64). Відповідно до копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Центру оцінювання функціонального стану особи Держаної установи «Український науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправним рішення, з якої вбачається, що позивач звернувся до вказаного суду з метою оскарження рішення вказаної установи від 11 лютого 2025 року №3886 (а.с.66). Також в матеріалах справи міститься копія позовної заяви представника позивача, яка подана до Одеського окружного адміністративного суду. Згідно вказаної позовної заяви позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи Центру оцінювання функціонального стан особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 11 лютого 2025 року №3886, прийняте відносно [PERSON] (а.с.67-78). Крім того, представником відповідача було долучено до матеріалів справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року, яким адміністративний позов [PERSON] до Центру оцінювання функціонального стан особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправним рішення задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування оцінювання функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 11 лютого 2025 №3886, прийняте щодо [PERSON] , [INFO] (102-107). Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2020 року Пенсійним фондом України, відповідач отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, загальне захворювання. Термін дії довічно. (а.с.109 зворотній бік). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів. Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058. Відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до ст.23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1(надалі за текстом - Порядок № 22-1). У розділі ІІ Порядку №22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п.2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1). Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (надалі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення. Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів. На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», якою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності. В свою чергу, Наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 було покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673). Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством (абз.3 ч.3 ст.35 Закону №1058). Позивач зазначає, що згідно інформації з витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилаються до територіальних органів Пенсійного фонду України, №ЦО 3886 від 11 лютого 2025 року [PERSON] було змінено групу інвалідності, а саме, з 24 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року встановлено ІІІ групу інвалідності замість раніше встановленої ІІ групи. В результаті наведеного за період з 24 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року виникла переплата пенсії в сумі 552629 гривень 83 копійок, яку прийнято на облік згідно рішення №2317 від 24 червня 2025 року, про що [PERSON] було повідомлено листом №1500-0404-8/113899 від 25 червня 2025 року. Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах. Отже, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах. Згідно зі ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником. Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Згідно зі ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч.1 ст.103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017). Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей. Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум». Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача [PERSON] , його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання пенсії, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17). Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а. Ураховуючи викладені обставини суд вважає, що відповідач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, на відповідача [PERSON] може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних. Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняттю рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання вказаного позову до суду слід залишити за позивачем. Що стосується витрат відповідача на правничу допомогу, про які зазначено у відзиві на позовну заяву, суд враховує пояснення представника відповідача, надані в судовому засіданні до закінчення судових дебатів, в яких вона зазначила, що додатково щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу вона звернеться відповідно до ЦПК протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Outcome: dismissed