Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] 08.12.2025 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Підставою для звернення з заявою вважає те, що 15.07.2002, на підставі рішення Жовтневої сільської ради народних депутатів № 2 від 15.05.2002, на ім`я [PERSON] видано державний акт серії ЧР №002407 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 2.13 га, про що зроблено реєстрацію в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №130/80. Проте, в даному державному акті на право приватної власності на землю, допущено помилку невірно зазначено прізвище власника земельної ділянки, а саме вказано [PERSON] , замість [PERSON] . Мати заявниці мала дівоче прізвище [PERSON] , а після укладення шлюбу [PERSON] , тому, видаючи державний акт на право приватної власності на землю ЧР №002407 15.07.2002 головою Жовтневої сільської ради народних депутатів було допущено помилку в зазначенні прізвища матері заявниці. Вся технічна документація на земельну ділянку, яка є об`єктом спадщини, виготовлялась саме за замовленням [PERSON] . Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.02.2020 надано на заяву [PERSON] як власника земельної ділянки, площею 2.1314 га, кадастровий номер 7123481600:02:001:0080. Документом, що посвідчує право є державний акт від 15.07.2002 ІІ-ЧР 002407. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 2.13 га, згідно державного акта, серія ЧР №002407 від 15.07.2002. Для оформлення спадкових прав, до нотаріальної контори звернулась [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з розбіжністю прізвищ померлої та власника земельної ділянки. В зв`язку з цим, просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , державного акту на право власності на землю серії ЧР №0022407 від 15.07.2002, виданого на підставі рішення Жовтневої сільської ради народних депутатів №2 від 15.05.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №130/80, виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 08.12.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду та витребувано докази. В судове засідання заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] не з`явились. 23.12.2025 на адресу суду від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони заявника, вимоги викладені в заяві підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не надходило. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 23.08.2022 виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, [PERSON] (заявниця) народилася [INFO] , в графі: «батько» зазначено « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] » (а.с. 10). Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] . [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,13 га, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на підставі рішення Жовтневої сільської ради народних депутатів № 21д 15.05.2002, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим 15.07.2002, серія ІІ - ЧР № 002407. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 130/80 (а.с. 7). Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 05.06.1968 Мар`янівською с/Радою Шполянського району Черкаської області, [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу 09.06.1994 прізвище отримала « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого Жовтневою с/Радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.08.2020 виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 8). Судом встановлено, що з 09.06.1994 прізвище матері заявниці було змінено на « [PERSON] », разом з тим на момент видачі державного акту серії ІІ ЧР 002407, а саме 15.07.2002 документ був виданий на прізвище « [PERSON] ». Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка виготовлялась у 2016 році за замовленням [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Жовтневої сільської ради (за межами населеного пункту) Монастирищенського району Черкаської області, на підставі державного акту серія ІІ ЧР 002407, кадастровий номер 7123481600:02:001:0080, замовником є [PERSON] (а.с. 13 - 20). Так, відповідно до пояснювальної записки даної технічної документації інформаційною базою для складання документації із землеустрою є: державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІІ ЧР 002407, зареєстрований 15.07.2002 за № 130/80, кадастровий номер 7123481600:02:001:0080, фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться в адміністративних межах Жовтневої сільської ради становить 2,1314 га, вид цільового призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до акту прийомки передачі межових знаків на зберігання, власник земельної ділянки кадастровий номер 7123481600:02:001:0080 є [PERSON] (а.с. 16). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № 7113949392020 від 19.02.2020, власником земельної ділянки із кадастровим номером № 7123481600:02:001:0080, яка розташована в адміністративних межах Жовтневої сільської ради, площею 2,1314 га, із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON] на підставі державного акту від 15.07.2002, серії І І ЧР 002407 (а.с. 18). Тобто, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1314 га кадастровий номер 7123481600:02:001:0080, на підставі державного акту серії ІІ - ЧР № 002407, виданого на ім`я [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , 15.12.2020 звернулася до Жовтневої сільської ради з заявою про прийняття спадщини за законом після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 343/02-31 від 27.11.2025, нотаріусом відмовлено заявниці [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на земельну ділянку площею 2,13 га у зв`язку з розбіжністю прізвищ померлої та власника земельної ділянки, тобто відсутності безспірності вчинення нотаріальної дії (а.с. 12). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83592303 від 12.12.2025, після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , 15.12.2020 відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 66944286 та 27.11.2025 видано свідоцтва про право на спадщину за номерами в реєстрі нотаріальних дій № 1135 та № 1138. Відповідно до довідки № 148, виданої 20.10.2020 Жовтневою сільською радою Монастирищенського району Черкаської області, [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті постійно проживала в [ADDRESS] ; на день смерті у померлої залишились: дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62902872 від 15.12.2020 у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62902882 від 15.12.2020 у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності заповітів/спадкових договорів після [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62903309 від 15.12.2020, у спадковому реєстрі 15.12.2020 зареєстровано спадкову справу за № 66944286 після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , 27.11.2025 звернулася до Монастирищенської державної нотаріальної контори Черкаської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме житловий будинок та автомобіль. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83410267 від 27.11.2025 у спадковому реєстрі 15.12.2020 зареєстровано спадкову справу за № 66944286 після [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00055009834 від 27.11.2025, [PERSON] , [INFO] , 09.06.1994 зареєструвала шлюб, після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », відомостей про розірвання шлюбу даний витяг не містить. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.11.2025, [PERSON] , [INFO] , успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , яке 27.11.2025 зареєстровано у спадковому реєстрі за № 74929979, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 83411133 від 27.11.2025. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2025, [PERSON] , [INFO] , успадкувала автомобіль марки Opel Astra, легковий комбі В, рік випуску 2007 після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , яке 27.11.2025 зареєстровано у спадковому реєстрі за № 74930034, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 83411246 від 27.11.2025. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанова № 5) передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 12 Постанови № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу державного акту на право власності на земельну ділянку з тих підстав, що в правовстановлюючому документі невірно вказано прізвище спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , заявник позбавлений можливості прийняти спадщину в цій частині. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 - 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі -продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення внатурі (на місцевості) належної їм земельної частки(паю). Згідно з чинної редакції ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, статтею 23 ЗК України № 561-XII від 18.12.1990, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Тобто, на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. З 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» скасовано видачу державних актів на землю. Неможливість внесення змін у правовстановлюючий документ обумовлена тим, що порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009 № 325, які втратили чинність. З наведеного вбачається, що у зв`язку із відсутністю можливості внести виправлення в державний акт, а також те, що власник (спадкодавець) [PERSON] померла, що позбавляє заявника можливості у позасудовому порядку внести відповідні виправлення у державний акт на право приватної власності на землю. А тому, невірне зазначення в державному акті на право приватної власності на землю прізвища власника (спадкодавця) [PERSON] [PERSON] стало підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення , зокрема, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Даний факт має юридичне значення. Встановити даний факт іншим порядком, крім судового, можливості немає, оскільки власник (спадкодавець) [PERSON] померла, крім цього, на даний час державні акти не видаються, а внесення виправлень у державний акт на право приватної власності, не передбачено нормами законодавства на момент розгляду справи, від встановлення даного факту залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав заявника на нерухоме майно, необхідність реалізації права власності на земельну ділянку, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Спору про право не існує. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення даного факту, відсутність можливості в позасудовому порядку встановити даний факт, обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості заявника реалізувати своє право на спадкування, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення вищевказаного факту, оскільки докази, що надані заявником підтверджують факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧР № 002407 та у суду відсутні сумніви щодо цього, а тому заява підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved