Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 11 вересня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (скорочене найменування ТОВ «ФК «ЄАПБ») про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 23175 грн. та судових витрат (судового збору) у розмірі 3028 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 5 серпня 2024 року укладений договір позики № 2388421, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 даного договору, сума позики становить 7500 грн., орієнтовна загальна вартість позики становить 8175 грн., строк позики 30 днів, який закінчується 3 вересня 2024 року. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 за умовами якого, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № 43 від 21 лютого 2025 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в розмірі 23175 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 525 грн. сума заборгованості за відсотками; 15000 грн. заборгованість за пенею; 150 грн. комісія за надання позики. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідачка не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 2388421 в розмірі 23175 грн. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1792120 від 18 вересня 2025 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом надсилання повісток, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалою суду від 23 грудня 2025 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 5 серпня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 2388421, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 даного договору, сума позики становить 7500 грн., орієнтовна загальна вартість позики становить 8175 грн., строк позики 30 днів, який закінчується 3 вересня 2024 року. Згідно п. 5.3 даного договору позичальник до моменту його підписання вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику. У п. 29 даного договору містяться персональні дані [PERSON] , в тому числі, дані паспорта, РНОКПП, номер мобільного телефону, е-mail, дані банківського рахунку № [NUMBER] . Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 572436. В Додатку №1 до вищевказаного Договору сторони узгодили порядок сплати платежів за користування кредитними коштами, а саме кінцевий термін платежу 3 вересня 2024 року; сума кредиту 7500 грн.; проценти за користування кредитом 21 грн. 75 коп.; комісія за надання кредиту 653 грн. 25 коп.; загальна вартість кредиту 8175 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, Додаткову угоду № 2 від 28 липня 2021 року, Додаткову угоду № 7 від 13 червня 2022 року, Додаткову угоду № 48 від 21 лютого 2025 року, у відповідності до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 43 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2388421 на загальну суму в розмірі 23175 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 525 грн. сума заборгованості за відсотками; 15000 грн. заборгованість за пенею; 150 грн. комісія за надання позики. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із частиною третьою статті 1079 ЦК України, у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. [PERSON] шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатору 572436, отриманого від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції товариства), тобто електронний договір є укладеним та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх їх істотних умов. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факти укладання Договору є доведеним, натомість відповідачкою будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Даних про те, що Договір відповідачем оспорювався, визнавався недійсним в судовому порядку матеріали справи не містять, а відтак він є чинним і підлягає до виконання. Як зазначалося, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачкою за Договором виконало та надало кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, що також знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Будь-яких доказів, які б спростовували проведені позивачем розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами, відповідачем по справі надано не було. Як встановлено судом 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, Додаткову угоду № 2 від 28 липня 2021 року, Додаткову угоду № 7 від 13 червня 2022 року, Додаткову угоду № 48 від 21 лютого 2025 року, у відповідності до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 43 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 2388421 від 05.08.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 43 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2388421 на загальну суму в розмірі 23175 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 525 грн. сума заборгованості за відсотками; 15000 грн. заборгованість за пенею; 150 грн. комісія за надання позики. Таким чином, враховуючи укладений договір факторингу та відступлення права вимоги позивач набув статус кредитора по відношенню до відповідача за договором № 2388421 від 05.08.2024 року. Оскільки відповідачка в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення запозичених коштів, у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення суми кредиту. Щодо розміру заборгованості суд виходить з такого. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу (тіла кредиту) та нарахованих процентів є підставними та підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Враховуючи, викладене, на користь позивача підлягає стягненню за договором позики № 2388421 від 5 серпня 2024 року заборгованість в розмірі 8025 грн., з яких: 7500 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 525 грн. заборгованість за процентами. Звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»просить також стягнути з відповідачки заборгованість за пенею за договором позики № 2388421 від 5 серпня 2024 року у розмірі 15000 грн. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так як відповідачка звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даними договором позики під час дії воєнного стану, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленого в позовних вимогах пені у загальному розмірі 15000 грн. Крім того, як вбачається зі змісту договору позики № 2388421 від 5 серпня 2024 року таким передбачено комісію в розмірі 150 грн. Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17. Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору № 2388421 від 5 серпня 2024 року про сплату позичальником комісії в розмірі 150 грн. є нікчемним, суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемним з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору комісії у розмірі 150 грн. задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне: Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією від № 130983 від 19 серпня 2025 року. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1047 грн. 69 коп. (8025 грн. х 100% : 23175 грн. = 34,6% 3028 грн. х 34,6% = 1047,69).

Outcome: partial