Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У березні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтраст капітал», в особі представника Столітнього М.М., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 28.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено Договір № 4429230 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді з використанням електронного підпису. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язувалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно умов Договору, сума кредиту становить 3500,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 3500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25.10/24, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідачу на номер телефона було надіслано смс- повідомлення. Також, рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК « Фінтраст Капітал». Заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту - 3500,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 21087,65 грн, 10412,50 грн - нараховані позивачем проценти за 119 календарних дні, а всього 35000,15 грн. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором, позивач просить позов задовольнити, стягнути на користь позивача суму заборгованості в розмірі 35000,15 грн, 10000,00 грн. витрат на правову допомогу та 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою від 14.04.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у АТ «Таскомбанк» підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження зарахування коштів. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» укладено електронний Договір № 4429230 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», затверджених наказом № 101-ОД від 20.11.2023 року та розміщених на сайті або в мобільному застосунку «Credit7». Згідно з умовами вказано Договору, сума кредиту становить 3500,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.2. та п. 1.3.цього Договору). Пунктом 1.4.1. вказаного Договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 2,50% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою складає 35000,00 грн (п.4. Паспорту споживчого кредиту). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . (п. 2.1.). Вищезазначений договір підписано за допомогою електронного підпису «46526». Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який також підписано електронним підписом [PERSON] (одноразовий ідентифікатор «46526»), та в якому містяться відомості про позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Видача грошових коштів у сумі 3500,00 грн [PERSON] підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 20241101-4457 від 01.11.2024 року про перерахування 28.02.2024 року о 21:03:22 коштів на банківську картку (маска картки) № [NUMBER] , який збігається з маскою картки, вказаною в Договорі № 4429230 від 28.02.2024 року про надання споживчого кредиту. Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 25.10.2024 року заборгованість відповідача складає 26337,65 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) та 21087,65 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором. Також, судом з`ясовано, що 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25.10/24, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022 року, видане Національним банком України. Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта (ТОВ «Лінеура Україна») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 25.10.2024 року підтверджує факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Окрім того, позивачем після отримання прав вимоги до відповідача нараховано проценти за 119 календарних дні (з 26.10.2024 року по 21.02.2025 року) в межах строку дії Договору та згідно умов Договору, (3500,00грн*2,50%=87,50грн*119) календарних дні = 10412,50 грн. Про відступлення права вимоги відповідач повідомлявся представниками позивача шляхом надсилання 28.10.2024 року смс-повідомлення на номер телефону, вказаний відповідачем у кредитному договорі. Згідно з рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК « Фінтраст Капітал». Суд залишає без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Таскомбанк» підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження зарахування коштів, так як матеріали справи містять відомості щодо оплати, що раніше встановлювалось судом. В ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, 28.02.2024 року виникли договірні відносини між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору № 4429230 про надання споживчого кредиту. Даний договір разом з Паспортом споживчого кредиту,укладені в електронній формі у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і в нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Однак, відповідач передбачені Кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого, в нього виникла заборгованість, у загальному розмірі 35000,15грн. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної вище простроченої заборгованості. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача та товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом примусового стягнення з боржника коштів. Надані позивачем розрахунки повністю відповідають умовам та строкам вищевказаного Договору про надання споживчого кредиту. Нарахування процентів як первісним кредитором так і в подальшому його правонаступником, (позивачем) здійснені відповідно до умов та строку дії Договору. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак надані позивачем розрахунки заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймаються судом як достовірні. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, підтверджуються матеріалами справи: Договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, ордером адвоката Столітнього М.М. серії АІ № 1852706, актом № 7283 від 21.03.2025 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, та заявкою № 7283 від 19.02.2025 року на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року. Тобто, факт надання правничої допомоги підтверджується належними та допустимими доказами. Разом із тим, на думку суду, розмір витрат на правничу допомогу, визначений представником позивача в розмірі 10 000,00 грн є не співмірним із складністю справи та фактично вчиненими адвокатом діями, а також не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Таким чином, враховуючи складність справи та виконані в дійсності роботи, а також те, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, що не передбачало участі представника відповідача в судовому засіданні (п. 10 Акта № 7283 від 21.03.2025 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року), відповідач не здійснював заходів щодо захисту своєї позиції, в зв`язку із чим, потреби в складанні та оформленні інших процесуальних документів необхідних для розгляду цієї справи (п. 9 Акта № 7283 від 21.03.2025 року прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року), окрім клопотання про витребування доказів не було, в задоволенні якого судом відмовлено, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved