Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Директор ТОВ «Факторинг Партнерс» - Я. Сердійчук звернулась до суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд» із позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 2106637213757 від 07.03.2021, № 4143999 від 08.01.2022 на загальну суму у розмірі 53807,64 грн, а також просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у сумі 16 000,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 07.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою [PERSON] укладено договір №2106637213757 у електронній формі, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 2700 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, строк кредитування 16 днів, у разі якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обовязковій сплатв кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» умови кредитного договору виконав в повному обсязі. Крім того, 08.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою також укладено Договір № 4143999, у електронній формі, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 3 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, які згідно умов Договору становлять 3 % від фактичного залишку кредиту закожен день строку користування кредитом. Станадартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування, якщо продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі здійснивши перерахунок кредитних коштів на картковий рахунок позичальника. Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №1-12, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги, в тому числі і за кредитним договором №2106637213757 від 07.03.2021. 10.01.2023 укладено Договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги, зокрема за кредитним договором №2106637213757 від 07.03.2021. Надалі 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого останньому відсутплено право вимоги заборгованості серед інших за Договором №2106637213757 від 07.03.2021. 26.07.2024 укладено Договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором № 4143999. Таким чином, відповідачкою не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договорів, у зв`язку із чим заборгованість відповідача за кредитними договорами перед позивачем як новим кредитором становить: за договором № 2106637213757 від 07.03.2021 43 937,64 грн., за договором № 4143999 від 08.01.2022 9 870,00 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2025 року матеріали цивільної справи № 466/7724/25 передано за підсудністю для розгляду Залізничним районним судом м. Львова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 23.09.2025 матеріали справи № 466/7724/25 передано на розгляд судді Гедз Б.М. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 вересня 2025 року позов ТОВ «Факторинг Партнерс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] рекомендованою поштовою кореспонденцією скеровувались до відома відповідача ухвала про відкриття провадження у справі, роз`яснено право відповідача, порядок та строки подання відзиву на позовну заяву, однак як вбачається із конверта, яким відповідачу скеровувалась судова кореспонденція, такий повернуто на адресу суду неврученим адресату із зазначенням причини невручення, згідно довідки АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачем відзиву до суду не подано, про наявність поважних причин не подання відзиву у встановлений строк суду не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 07.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , в електронному вигляді, шляхом підписання із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2106637213757 від 07.03.2021 «Стандартний». Згідно п. 1.1. Договору Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 2 700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків і правил. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку поверенння кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною вище; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно із попередньо зазначеною процентною ставкою; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною вище. Сторонами Договору погоджено, що тип процентної ставки фіксована. У разі якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Підписуючи заяву-анкету, яка є невід`ємною частиною Договору про надання фінансових послуг № 2106637213757 від 07.03.2021, позичальник підтвердила, що ознайомилась із примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та погодившись з такими, просила надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 2 700,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Погоджено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, строком на 365 днів з правом повернення додатково та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 2 700,00 грн та сплатити проценти у розмірі 864 грн. У Заяві-анкеті позичальником зазначено картковий рахунок, на який просила надати кредит. 07.03.2021 [PERSON] підписала також Паспорт споживчого кредиту, який містить повну інформацію про умови кредитування, щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Як встановлено із відповіді ТОВ «Вей Фор Пей», на підставі укладеного між Товариствами договору про організацію переказів грошових коштів 07.03.2021 на картковий рахунок, вказаний позичальником [PERSON] у Заяві-анкеті до Кредитного договору, було перераховано грошові кошти у сумі 2 700,00 грн. Таким чином, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 2 700 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Згідно Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», клієнт первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобовязався, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Так, відповідно до умов цього Договору, фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається; набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників. Договір факторингу набув чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками. Відповідно до акта приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором Факторингу № 1-12 від 01.12.2021, на виконання умов Договору Факторингу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді, та відповідно до цього Реєстру боржників клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках. Як вбачається із Додатку № 3 до Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року Реєстру боржників до Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, серед боржників, право вимоги виконання грошових зобов`язань до яких перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» також є і боржник [PERSON] 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до п. 2.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим Договром первісний кредитор відсутпає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики. У відповідності до 5.2. Договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників у друкованому (підписаному) вигляді. З моменту відступлення (передачі) первісним кредитом новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відсутплення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та/чи стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню права вимоги, якщо такі не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів). Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», на виконання умов Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, первісний кредитор передав передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням умов Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) від 10.01.2023 від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продажу) права вимоги від 10.01.2023 у списку боржників, право вимоги виконання грошових зобов`язань до яких перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» наявний також боржник [PERSON] 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та позивачем укладено договір факторингу №18-02/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Коллект Центр» передає (відступає) шляхом продажу ТОВ «Факторинг Партнерс» належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 18.02.2025, права вимоги за якими відсутпаються за Договором № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 на виконання вимог згаданого Договору первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2106637213757 від 07.03.2021 на загальну суму 43 937,64 грн. Крім того, 08.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , шляхом підписання з використанням електронного підпису одноразовом ідентифікатором, укладено Договір № 4143999 про споживчий кредит, відповідно до умов якого Товариство на умовах строковості та зворотності надає клієнту кредит у розмір 3 000,00 грн, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Підписавши Договір про споживчий кредит № 4143999 від 08.01.2022 відповідачка пітвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих відповідно до обраних ним умов кредитування, умови Договору їй зрозумілі та до укладення Договору отримала від кредитодавця всю необхідну інформацію щодо кредитування. Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідач також підписала Паспорт споживчого кредиту № 4143999, який містить повну інформаціюю про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Відповідно до умов Договору строк кредиту становить 15 днів з 08.01.2022, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 23.01.2022. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом становлять 1350,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3. цього Договору. Пунктом 2.2.1. Договору сторони погодили, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. Договору у термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3. Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6. Договору в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. Договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3. Договору. У відповідності до п. 2.2.3. проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена у п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3., запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встанволену у п. 1.6. Договору. Між відповідачем як позичальником та ТОВ «Мілоан» також було погоджено умови пролонгації строку кредитування. Так, у відповідності до умов, передбачених п. 2.3.1.2. позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше взначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Як встановлено із довідки ТОВ ФК «Елаєнс», на виконання договору про надання послуг з переказу грошових коштів між Товариствами 08.01.2022 здійснено перерахування на виконання умов договору № 4143999 згідно призначення платежу на платіжну картку відповідачки 3 000 грн. За наведеного, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало їй кредит в сумі 3 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. 18.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору № 26-07/2024 фвкторингу від 26.07.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4143999 від 08.01.2022 на загальну суму 9 870,00 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов чи спростувати розрахунок заборгованості та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно наданих суду розрахунів заборгованості, який не спростовано відповідачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2106637213757 від 07.03.2021 становить станом на момент відступлення права вимоги 43 937, 64 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 2 700,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 41 237,64 грн. Заборгованість відповідачки за кредитним договором № 4143999 від 08.01.2022 становить 9 870,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 6 000 грн, заборгвоаність за комісією за надання кредиту 870,00 грн. Разом з тим, щодо заявленої позовної вимоги про стягнення із відповідача комісії за надання кредиту суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такої виходячи з такого. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов договору про споживчий кредит № 4143999 від 08.01.2022 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 870 грн, встановлена в п. 1.5.1 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Такого ж змісту правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Аналогічного змісту позиція наведена і постановах Львівського апеляційного суду, зокрема у справі № 465/1967/25 від 16.10.2025, № 459/231/24 від 29.09.2025, № 459/1113/24 від 17.04.2025. Зокрема, з огляду на викладене, оскільки положення договору про споживчий кредит № 4143999 від 08.01.2022 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 870 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними з моменту укладення договору, відтак відсутні підстави для стягнення боржника заборгованості за комісією за надання кредиту, яка за своєю правової природою не є тілом кредиту, тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідача. В той же час встановлено, що відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами № 2106637213757 від 07.03.2021 та № 4143999 від 08.01.2022 щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування, що спричинило виникнення заборгованості за вказаними договорами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які могли б підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань, розрахунок заборгованості за вказаними кредитними зобов`язаннями не спростовано. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відтак, суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, а саме повернення кредитних коштів, сплати відсотків. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 2106637213757 від 07.03.2021, а також за Договором про споживчий кредит № 4143999 від 08.01.2022 суми боргу за кредитом та нарахованими процентами за користування такими кредитними коштами, внаслідок порушення останньою умов взятих на себе кредитних зобов`язань, підставні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2 383 грн 23 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс», Заявки про надання правової допомоги № 229 від 01.07.2025 та Витягу з Акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2024 встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу на загальну суму наданих послуг у розмірі 16 000 грн. Оскільки позовні вимоги в межах розгляду вказаної справи задоволено частково, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача також понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 15 741,30 грн.

Outcome: partial