Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У травні 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») Кузьменко М.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12.01.2025-100000290 від 12.01.2025 року у розмірі 57 800 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000 грн, по процентам в розмірі 23 800 грн, комісії 4 000 грн, неустойки 10 000 грн, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 12.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 12.01.2025-100000290, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн строком на 140 днів, тобто по 31.05.2025 року, зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом усього періоду, на який надається кредит «процентна ставка», а також денної процентної ставки у розмірі 0,99% за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит. Також за умовами договору кредиту сторони передбачили сплату позичальником комісії, пов`язаної із наданням кредиту у розмірі 5% від суми кредиту, що становить 1 000 грн, а також неустойки у розмірі 300 грн, що нараховується за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язання. У свою чергу [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісію та неустойку. Однак, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, процентів та комісії, в зв`язку із чим станом на дату подачі позову утворилась заборгованість в розмірі 57 800 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000 грн, по процентам в розмірі 23 800 грн, комісії 4 000 грн, неустойки 10 000 грн. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 12.01.2025-100000290 від 12.01.2025 року в розмірі 57 800 грн, а також 2 422,40 грн сплаченого при подачі позову судового збору. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.07.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.07.2025 року, не скористався. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 12.01.2025-100000290, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів. За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 31.05.2025 року. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; за денною процентною ставкою у розмірі 0,99%, яка складається із загальних витрат за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражена у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Крім того, сторони передбачили сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 5 % від суми кредиту, що дорівнює 1 000 грн. Також за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 300 грн. [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е489», а ТОВ «Споживчий центр» 12.01.2025 року о 08:39:45 перерахувало суму кредиту в розмірі 20 000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи iPay.ua. За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 04.08.2025 року, наданою на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.07.2025 року про витребування доказів, в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 12.01.2025 року зараховано кредит в сумі 20 000 грн. [PERSON] у порушення умов договору кредитні кошти у визначений строк не повернув. У зв`язку із цим, заборгованість утворилась в розмірі 57 800 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000 грн, по процентам в розмірі 23 800 грн, комісії 4 000 грн, неустойки 10 000 грн. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. За змістом частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Досліджені судом докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем «Е489»), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем [PERSON] кредитний договір не оспорювався. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало грошові кошти (20 000 грн) на банківський рахунок [PERSON] , який самостійно вів до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти. У встановлений договором строк [PERSON] не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти. Представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту № 12.01.2025-100000290 від 12.01.2025 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (20 000 грн), загальної кількості днів користування кредитом (140 днів), періоду нарахування процентів в межах строку дії договору кредиту з 12.01.2025 року по 31.05.2025 року та розміру процентів, нарахованих та несплачених за цей період в сумі 23 800 грн, а також комісії в розмірі 4 000 грн. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 47 800 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 23 800 грн - заборгованість за процентами; 4 000 грн комісія. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 10 000 грн неустойки. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У п.17 кредитного договору сторони передбачили, що за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 50 грн. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитним договором в розмірі 10 000 грн нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «Споживчий центр». З огляду на викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за договором кредиту № 12.01.2025-100000290 від 12.01.2025 року року в розмірі 47 800 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 23 800 грн - заборгованість за процентами; 4 000 грн комісія. У стягненні неустойки в розмірі 10 000 грн слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 57 800 грн, а задоволено на суму 47 800 грн, тобто на 82,69% (47 800 х 100 : 57 800). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 003,08 грн (2 422,40 грн х 82,69%) судового збору.

Outcome: partial