Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] у позивачки [PERSON] народилась донька - [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем не укладався, спільного проживання сторони не вели. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Малолітня дитина проживає разом із позивачем за місцем її реєстрації, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. Ухвалою суду від 11.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання в спрощеному позовному провадженні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час, місце та дату судового розгляду, заяв та клопотань не надав. Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10.12.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] у позивачки [PERSON] , народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 05.11.2010 року Виконкомом Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, запис № 6. В графі батько, вищезазначеного свідоцтва є [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем шлюб не укладався. Малолітня дитина проживає разом з Позивачем за її місцем реєстрації. Позивач та Відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які боржник має сплачувати на утримання їх дитини. Добровільно боржник аліменти також не сплачує Дитина на час подання позовної заяви проживає та перебуває на повному утриманні Позивача. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч. 2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не є інвалідом, не страждає на тяжке захворювання та має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон, а тому з відповідача на користь позивачки на утримання дитини належить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, щомісячно, але в менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивачки базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved