Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] через представника, адвоката Чапала Ж.В. звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача безпідставно набуті аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 138871 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2009 року сторони проживали спільно однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьком був записаний позивач [PERSON] в порядку ст. 126 СК України. Однак після народження дитини позивач припинив спільне проживання з [PERSON] . Також йому стало відомо, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2024 з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. На виконання цього рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 74892100 в межах якого з нього на користь відповідачки було стягнуто 138871 грн. аліментів. У той же період, восени 2023 року позивач дізнався, що відповідач на момент запліднення перебувала у стосунках з іншим чоловіком. Після цього позивач запропонував відповідачці пройти генетичну експертизу для підтвердження чи спростування його батьківства, однак [PERSON] відмовилась. Це стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про виключення відомостей про батьківство. Під час розгляду судом вказаної справи відповідач визнала позов та не заперечувала проти його задоволення. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 було виключено запис про [PERSON] , як батька [PERSON] , з актового запису про народження дитини. Крім того, рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.05.2025 було припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини. З огляду на наведене, позивач вважає, що виключення запису про батьківство позивача є підставою для стягнення з відповідача безпідставно отриманих аліментів. Ухвалою від 02.10.2025, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, адвокат Чапала Ж.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Таким чином, оскільки відповідач належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2024 у справі № 702/14/24 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2024 у справі № 702/14/24 було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 74892100, в рамках якого з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 138871 грн. /а.с.16, 54-58/. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі № 702/277/24 було виключено з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] відомості про батька [PERSON] . Вказаним рішенням встановлено, що запис у свідоцтво про народження дитини [PERSON] про батька [PERSON] був здійснений на підставі заяви чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі, на підставі ст. 126 СК України, а позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.05.2025 у справі № 702/184/25 було припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини. Зазначеним рішенням встановлено, що аліментні виплати з 08.01.2024 позивач здійснював не добровільно, а в примусовому порядку в межах відкритого виконавчого провадження №74892100 з примусового виконання рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2024 (справа № 702/14/24). Відповідно до ч .4 ст. 182 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ СК України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Правовий аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з пунктом першим ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] достовірно знаючи, що позивач не є батьком її доньки [PERSON] , у судовому порядку стягнула з нього аліменти на утримання дитини та пред`явила виконавчий лист до виконання, що свідчить про недобросовісність її дій. Стягнення заборгованості за аліментами у сумі 138871 грн. відбулося у примусовому порядку державним виконавцем з рахунку позивача [PERSON] . Сукупність вказаного свідчить, що [PERSON] безпідставно заволоділа вищевказаною сумою грошей, належних позивачу, оскільки достовірно знала про відсутність правової підстави для отримання нею аліментів з позивача на утримання доньки [PERSON] . Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки представником позивача разом з позовною заявою було подано до суду клопотання про продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то за таких обставин суд при ухваленні даного рішення не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, заявлених позивачем у позові та роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1110 грн. 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved