Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2025 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] з участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , служби у справах дітей Управляння сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено. Стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] 20000 (Двадцять тисяч) гривень понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги. 10.11.2025 представником відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - адвокатом Вародою П.Б. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. Представник позивача адвокат Авдєєнко В.В. в судове засідання не з`явився, подавши суду письмові заперечення, в яких вказав, що відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. В свою чергу, згідно з ч.3 ст.181 ЦПК України до пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені ч.ч. 3-6, 9 ст. 178 ЦПК України. Однак, третя особа на стороні відповідача [PERSON] також не подавала у справі пояснень по суті спору. Оскільки відповідач [PERSON] і третя особа на стороні відповідача [PERSON] не подавали до суду попереднього розрахунку судових витрат, правових підстав для стягнення таких витрат немає. В свою чергу, слід зазначити, що згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вказані вимоги є тотожними і для третіх осіб у справі. Разом з тим, відповідні докази не були подані відповідачем [PERSON] і третьою особою на стороні відповідача [PERSON] у встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України порядку. Вони також не направлялись позивачу та іншим учасникам справи (третім особам на стороні позивача), ні до ухвалення судом рішення по суті спору, ні після цього. Крім того, подані представником відповідача Рудько Р.М. і третьої особи на стороні відповідача [PERSON] докази понесення витрат не можуть вважатись допустимими доказами і прийматись судом до уваги. Більше того, сума заявлених витрат є неспівмірною з обсягом послуг адвоката Вароди П.Б., адже адвокат не складав для своїх клієнтів по справі жодних процесуальних документів, не давав жодних додаткових пояснень окрім тих, що надавав для відповідача у справі Підперигори. З огляду на вказані обставини вважає, що правових підстав для задоволення відповідної заяви немає. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні просив суд ухвалити додаткове рішення та стягнути із позивача витрати на правову допомогу, яку понесли відповідач та третя особа, оскільки судом при ухваленні рішення дане питання не було вирішено. Суд, дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, приходить до наступних висновків. Додаткове рішення може бути ухвалене у випадках і за умов, передбачених ст. 270 ЦПК України . Згідно із ч. 3 цієї статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Отже, ч.1 ст.270 ЦПК встановлює вичерпний перелік випадків, у яких може бути ухвалене додаткове рішення: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним. Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] . Твердження представника позивача про те, що в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки представником заявників до ухвалення рішення не було зроблено відповідної заяви щодо надання доказів понесення судових витрат, Суд до уваги не приймає, оскільки в судових дебатах представник відповідача та третьої особи - адвокат Варода П.Б. просив суд вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу відповідача та третьої особи, пославшись на те, що докази понесених витрат були надані в ході розгляду справи. Заперечення представника позивача про те, що відповідачем та третьою особою не подавалися заяви по суті справи в яких останні мали вказати про понесенні витрати на професійну правничу допомогу, судом до уваги не беруться, оскільки відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] скористалися своїм право на професійну правничу допомогу в ході розгляду справи по суті, що не позбавляє їх права просити суд про відшкодування понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги. Твердження представника позивача про те, що представником відповідача [PERSON] і третьої особи [PERSON] не надано суду детального опису наданих послуг, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України, суд до уваги не приймає, оскільки в договорах про надання правничої допомоги зазначений фіксований розмір гонорару адвоката, який підлягав сплаті відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] . Заперечення щодо не співмірності понесених витрат на професійну правничу допомогу, не заслуговують на увагу, з огляду на кількість судових засідань в яких брав участь адвокат, характеру спірних правовідносин та складністю справи, у зв`язку з чим, суд вважає, що понесенні витрати на професійну правничу допомогу є співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг. Тож, при ухваленні рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, в частині стягнення витрат на правничу допомогу на користь [PERSON] в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та [PERSON] в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. З огляду на наведене, суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - адвоката Вароди П.Б. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, слід задоволити. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved