Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади міста Марганця в особі Марганецької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.07.1993 року її батьки: [PERSON] , [PERSON] , та брат - [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , в кожного було но 1\\3 частині квартири. [INFO] її батько [PERSON] - помер. Її матір та брат на момент смерті батька були прописані разом із ним та вступили у спадок, однак юридично не оформили своїх спадкових прав про, що їй стало відомо пізніше- під час оформлення спадщини у 2025 році. Брат говорив, що він не претендує на спадок, що все після батька належить матері, у зв`язку з чим вона вважала, що мати оформила спадок, після смерті батька. У 2015 році помирає її мати- [PERSON] . [PERSON] написав заяву про відмову від спадку і частини на квартиру на її користь, а вона подала заяву на отримання спадку, після смерті матері. Вона зрозуміла що брат відмовився на її користь, як від материної частики так і від своєї, яка належала йому. У 2019 році помир її брат - [PERSON] . Оскільки вона була впевнена, що він відмовився на її користь на мамину частку квартиру і свою, то не зверталася до нотаріуса на оформлення спадку після смерті брата, крім того, в нього не було ні дружини ні дітей. Зазначила, що після смерті матері спадок не оформила, оскільки переживала втрату близької їй людини, потім був карантин «Ковід -19», у лютому 2022 року почалися бойові дії в Україні, безпосередньо і в місті Марганці, все було не зрозуміле, нотаріуси не працювали, реєстри були закриті. Крім того, була впевнена, що прийняла спадок, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем (матір`ю) на час її смерті, а оформить коли буде можливість. У квітні 2025 року вона звернулася до державного нотаріуса на оформлення спадку після смерті матері, їй оформили тільки 1/2 квартири, пояснивши, що брат прописаний був з батьком на момент його смерті і тому він автоматично вступив у спадок тобто на 1/6 квартири, а коли він відмовився від спадку після смерті матері то він відмовився від її 1/2 частки квартири, а від своєї 1/2 частки він не мав права відмовитися, тому їй потрібно вирішувати питання про отримання спадщини після смерті брата, а саме 1\\2 частини спірної квартири. Оскільки вона сильно хворіла та являється інвалідом другої групи, то звернулася до нотаріуса Дряблової у вересні 2025 року із заявою про прийняття спадщини, після смерті брата на, що 22.09.2025 року отримала письмове роз`яснення в якому зазначалося що право на спадщину вона може отримати лише коли прийму цю спадщину, а прийняти її можна тільки на протязі пів року з дня смерті спадкодавця. Оскільки вона пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини то має можливість звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить суд визнати причини пропуску нею, [PERSON] , [INFO] , строку подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] поважними, визначивши додатковий строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [INFO] - [PERSON] , [INFO] - тривалістю у три місяці. Представник позивача - адвокат Левченко А.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі. Представник відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив. Статтею 131 ЦПК України передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] являлися між собою рідними братом та сестрою. Їх батьками були: батьком - [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. [INFO] батьки позивачки - [PERSON] , [PERSON] та її брат [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Копією Свідоцтва про право власності на житло, видане Марганецьким державним гірничо-збагачувальним комбінатом та зареєстрованого Комунальним підприємством "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 25 липня 1993 року, записаного у реєстрову книгу №53, реєстраційний номер № 87. Відповідно до Інформаційної довідки Комунального підприємства "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 789 від 02.12.2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен із них окремо, являлися власниками по 1/3 частці вищевказаного житла. [INFO] батько позивачки - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] , матір позивачки - [PERSON] та її брат [PERSON] були прописані у вищевказаній квартирі, тобто фактично прийняли спадщину, однак юридично не оформили своїх спадкових прав. Про дану обставину позивачці стало відомо згодом під час оформлення спадщини у 2025 році. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що зі слів брата їй було відомо про те він не претендує на спадщину, все майно, що залишилося після смерті батька належатиме їхній матері [PERSON] . За таких підстав позивач вважала, що матір оформила спадок, після смерті батька. [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Після смерті останньої, відкрилася спадщина. Брат позивачки - [PERSON] написав письмову відмову від спадку на користь своєї сестри, а сама [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Як зрозуміла позивач, що її брат відмовився на її користь як від материної частки квартири, так від своєї, яка належала йому на праві власності. [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , а оскільки позивач була впевнена в тім, що її брат відмовився на її користь, як від материної частки квартири, так і від своєї, то спадок після його смерті не оформляла. Оформити спадок після смерті матері позивач не мала змоги оскільки переживала втрату близької їй людини, в зв`язку з поширення короновірусної хвороби CОVID-19, воєнних дій в Україні та безпосередньо і в місті Марганці. Попри це, нотаріуси не працювали, реєстри були закриті. Поряд з цим, позивач була впевнена в тім, що вона прийняла спадщину так, як постійно проживала разом із матір`ю на момент її смерті та відкриття спадщини. За таких підстав вона лише у квітні 2025 року звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини. 25 квітня 2025 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Полянським Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 532 на 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №424298587, сформований 26.04.2025 року. Оскільки брат позивачки був прописаний із батьком на момент його смерті, то він автоматично вступив у спадок тобто на 1/6 квартири, а коли він відмовився від спадку після смерті матері то він відмовився від її 1/2 частки квартири, а від своєї 1/2 частки він не мав права відмовитися, тому позивачці потрібно було вирішувати питання про отримання спадщини після смерті брата, а саме 1/2 частини спірної квартири. У зв`язку з тим, що позивач сильно хворіла, являється людиною з інвалідністю, їй встановлена друга група інвалідності безстроково, за загальним захворюванням, то вона лише у вересні 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Дряблвої Н.Ф. Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її брата [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на, що отримала письмове роз`яснення на її усне звернення, датоване 17.09.2025 року, в якому повідомлялося про відмову їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з причини пропущення строку, наданого законом для прийняття спадщини, а саме - шість місяців з моменту відкриття спадщини та було запропоновано звернутися до Марганецького міського суду Дніпропетровської області для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Причинами пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті її брата - [PERSON] стали: тяжка втрата близької їй людини - брата, хвороба та незадовільний стан здоров`я, поширення короновірусної інфекції CОVID-19, воєнні дії в Україні, безпосередньо в місті Марганець, які є поважними. Крім того померлий брат позивачки, як на думку самої позивачки, ввів останню в оману, оскільки фактично відмовився лише від материної частки квартири на її користь, а на частку батька та свою частку - не відмовився. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважною причиною пропуску строку є: поширення короновірусної хвороби CОVID-19 та воєнні дії в Україні. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №565/1145/17 від 26 червня 2019 року. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. За таких підстав суд вважає, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини є поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, а позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи, витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved