Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором №638475 від 27.02.2023 року в розмірі 16475,98 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 гривень. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 27.02.2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №638475, який був підписаний електронним підписом позичальника. Згідно з умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 2000 грн строком на 420 днів. Згідно умов кредитного договору, договір набирає юридичної сили з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором і припиняється шляхом повного виконання. ТОВ «Селфі кредит» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, відповідач у свою чергу не виконала умови кредитного договору. 01.02.2024 р. між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №01022024. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №638475 від 27.02.2023 року. Станом на дату звернення до суду сума заборгованості відповідача становить 16475,98 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1999,99 грн, заборгованість за відсотками 14475,99 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухваленням заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №638475, який підписаний електронним підписом позичальника. Згідно з умовами договору відповідач отримала грошові кошти у сумі 2000 грн строком на 420 днів (матеріали електронної справи). Згідно із п. 9.6 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно додатку № 1 до кредитного договору №638475 від 27.02.2023 року сторони погодили графік платежів, яким встановлена кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (матеріали електронної справи). Також до зазначеного договору долучено паспорт споживчого кредиту (матеріали електронної справи). Згідно довідки ТОВ «Селфі Кредит» акцепт договору Додою Ю.М. вчинено одноразовим ідентифікатором А700, час відправлення ідентифікатора 27.02.2023, номер телефону на який відправлено ідентифікатор [NUMBER] (матеріали електронної справи). ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 2000,00 грн шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки (матеріали електронної справи). Отримання вказаних кредитних коштів відповідачем не спростовано. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеним кредитним договором, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру та набуває всіх прав за ним (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01022024 від 01.02.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №638475 в сумі 16475,98 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1999,99 грн, заборгованість за відсотками 14475,99 грн (матеріали електронної справи). Із досудової вимоги за вих.№23345402 від 14.11.2025 слідує, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором №638475 від 27.02.2023 та про наявність в неї заборгованості, яка становить 16475,98 грн (матеріали електронної справи). Проте заборгованість до цього часу відповідачем не погашена. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором, позивачем доведено. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі Договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 заборгованості за кредитом. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №638475 від 27.02.2023 в розмірі 16475,98 грн. Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 Адвокатським об`єднанням «Апологет» (матеріали електронної справи); ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенко М.І. АО «Апологет» (матеріали електронної справи); акт наданих послуг № 19 від 10.11.2025 та детальний опис наданих послуг до нього (матеріали електронної справи). У детальному описі виконаних робіт представником позивача зазначено, що ним здійснено таку роботу: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, подання позовної заяви до суду, всього 6 год. 30 хв на загальну суму 8000,00 грн. Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи характер спірних правовідносин, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 8000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved