Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ " (далі ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні обґрунтовують тим, що 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів") та [PERSON] в електронній формі було укладено договір надання коштів у кредит № 75499319, відповідно до якого відповідачу на умовах строковості було надано кредит у розмірі 1470,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. 19.11.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" (далі ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ") укладено договір факторингу № 1911, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 75499319 від 09.06.2021 перейшло до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ". 03.04.2023 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 75499319 від 09.06.2021 перейшло до ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ". Відповідачка умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4871,97 грн, яка складається з: заборгованості за основним зобов"язанням (за тілом кредиту) 1470,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами 3401,97 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача на підставі наявних справі доказів. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку вручено. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 09.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 75499319, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1470,00 грн на строк 30 днів строком до 09.07.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% на день (а.с. 16) Відповідно до п. 5.2. відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору вивчила його зміст та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку) розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-icanse/ (далі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), або застосування автопролонгації їй зрозуміло. Відповідно до п. 7.12., 7.16. Правил, затверджених наказом № 14/05/2021 від 14.05.2021, з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовилися, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію , строк позики автоматично продовжується на один календарний день (далі Автопролонгаія). Продовження строку позики на умовах Автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 Автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику (а.с. 19 зворот 30). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3vHPLfzYCm, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с. 17). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 27.10.2025 підтверджено здійснення 09.06.2021 грошового переказу відповідачу на картку [NUMBER] в сумі 1470,00 грн (а.с. 18). Також факт перерахунку на картку відповідачці грошових коштів в сумі 1470,00 грн підтверджується копією платіжної інструкції (а.с. 18 зворот) Відповідно до листа АТ КБ «Приват банк» від 08 грудня 2025 року на ім`я [PERSON] імітовано картку № [NUMBER] , та відповідно до виписки по рахунку підтверджено факт зарахування коштів 09 червня 2021 року в сумі 1470,00 грн ( а.с. 77-78). Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором № 75499319 від 09.06.2021 станом на 19.11.2025 складає 4871,97 грн та складається з: заборгованість за тілом кредиту 1470,00 грн та заборгованість по процентам 3401,97 грн (а.с. 5-7) 19.11.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" укладено договір факторингу № 1911 (а.с. 31-36). Відповідно до реєстру прав вимоги № 3 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило, зокрема, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" право вимоги за договором надання коштів у кредит № 75499319 від 09.06.2021 в сумі 4872,33грн, яка складається з заборгованості за тілом в сумі 1470,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 3402,33 грн (а.с. 36 зворот - 37). 03.04.2023 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" укладено договір факторингу № 030423-ФК (а.с. 39-43). Відповідно до реєстру боржників ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" відступило, зокрема, ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" право вимоги за договором надання коштів у кредит № 75499319 від 09.06.2021 в сумі 4872,33грн, яка складається з заборгованості за тілом в сумі 1470,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 3402,33 грн (а.с. 44 зворот - 45). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цсі 5. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28.03.2018. З розрахунку заборгованості за договором позики № 75499319 від 09.06.2021 вбачається про нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами в межах строку надання кредиту передбаченого п. 2.1. та з урахуванням автопролонгації. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування вказаної вище заборгованості. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги за договором позики до позивача у справі. Відповідач не довів належного виконання зобов"язань за кредитним договором в повному розмірі, розрахунок заборгованості не спростував. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с. 8), відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", який підлягає стягненню з відповідачки. Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 укладеного між ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" та адвокатом Ткаченко Ю. О. (а.с. 46 зворот-50), копію витягу від 13.10.2025 з акту № 4-ФП приймання- передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, відповідно до якого розмір витрат на правничу допомогу становить 4500,00 грн ( а.с. 50 зворот). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: partial