Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

15 квітня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] , у якій позивач прохає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 623,07 грн. понесених судових витрат, які складаються із судового збору, в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9 200 грн. В позовній заяві зазначено, що 07.05.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклвдено договір про надання кредиту 491024532 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 22 323,55 грн. строк кредиту 60 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 22 323,55 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 32 623,07 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 22 076,83 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10 546,24 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 491024532 від 07.05.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . За таких обставин, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 623,07 грн. і понесені судові витрати по справі. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 15.04.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до відповіді № 1299929 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.01.2000. Ухвалою від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08 травня 2025 року. 08 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 24 червня 2025 року у зв`язку з клопотанням відповідача. 23 травня 2025 року представником відповідача адвокатом Дубовик В.А. поданий відзив на позов, у якому відповідач прохає у задоволенні позову відмовити, а також подано заяву про застосування строків позовної давності у разі задоволення позову. Відзив обґрунтований тим, що вимоги повністю необґрунтованими та безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню, оскільки, копії документів доданих до позовної заяви не засвідчені належним чином, в порядку, встановленому чинним законодавством, а отже не є допустимими доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України, та водночас надані позивачем докази мають ознаки підробки, а також що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається. 30 травня 2025 року представником позивача подана відповідь на відзив на позов, у якому прохають позов задовольнити, у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності відмовити. 24 червня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 28 липня 2025 року у зв`язку з клопотанням відповідача. 28 липня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 18 вересня 2025 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів. Ухвалою від 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність вимог позивача. Представник позивача у жодне судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності не заявляв, обмежився поданням письмових заяв по суті спору та відповідей на ухвали суду про витребування доказів за клопотанням відповідача. На підставі абз.2 ч.1 ст. 244 ЦПК України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 19 грудня 2025 року. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши доводи заяв сторін по суті спору, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, робить такі висновки. У статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 ст.1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Верховний Суд неодноразово підкреслював важливість наявності підпису на кредитному договорі, як доказу волевиявлення позичальника. У випадках, коли підпис відсутній, суд може ретельно вивчати обставини справи, щоб встановити, чи було волевиявлення на укладення договору, та чи не було допущено порушення прав позичальника (Постанова від 01.07.2024 року у справі №638/161/22). Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 674/461/16-ц - підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Позивачем надано копію оферти на укладення угоди про надання кредиту №491024532 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику, [PERSON] кредит у сумі 22323,55 грн. строк кредиту 60 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90% річних. При цьому позивачем не надано копії договору про надання кредиту 491024532 від 07.05.2020 р. на який позивач послався в позовній заяві. При цьому позивачем на надано копії договору кредитної лінії , та доказів укладення такого договору в електронній формі. Позивач надаючи нормативно-правове обґрунтування своїх доводів послався на положення ЗУ «Про електронну комерцію», що є безпідставним з огляду на наступне: Частиною 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну комерцію» (в редакції на 07.05.2020 р. дату укладення договору) передбачено, що цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: 1) електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; 5) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; 6) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; 7) електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем; Частиною 2 ст. 2 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що порядок надання банківських послуг, випуск та обіг електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством. До послуг систем дистанційного обслуговування, випуску та обігу електронних грошей, страхування та інших послуг, щодо яких існує спеціальне законодавство, цей Закон застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, випуск та обіг електронних грошей, страхування, зокрема законам України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", "Про банки і банківську діяльність" та "Про страхування". Згідно п. 3 ч.3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (в редакції на 07.05.2020 р. дату укладення договору) до банківських послуг зокрема належить надання коштів та банківських металів у кредит за рахунок залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від власного імені, на власних умовах та на власний ризик. Згідно ч.1 ст. 49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» як кредитні в цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини 3 ст. 47 цього закону. За таких умов правовідносини щодо укладення кредитного договору між позичальником та банком (порядок надання банківських послуг з кредитування) не є предметом регулювання ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем не надано доказів укладення кредитного договору в електронній формі та підписання такого договору в порядку визначеному ст. ЗУ «Про електронну комерцію». Частиною 1 ст. 13 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) (в редакції на 07.05.2020 р. дату укладення договору) передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст. 205 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За приписами ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ч. 1 ст. 627 ЦКУ). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.2 ст. 1055 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції на 07.05.2020 р. дату укладення договору) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п.11 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Згідно ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо). Згідно ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону (ч.3 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»). Частиною 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Згідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Частиною 1 ст. 14 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. До позову додано незасвідчені належним чином копії Оферти на укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р. та Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р. На виконання ухвали суду про витребування доказів позивачем надано оригінал Оферти, який містить підпис про отримання акцепту, та незасвідчену копію Акцепту. В Оферті та Акцепті мова йде про укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р. В Оферті вказано, що [PERSON] (Позичальник) пропонує АТ «Альфа-банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підстава для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк». В Оферті зазначено умови на укладення Угоди: Умови споживчого кредиту: Тип кредиту - «Кредит готівкою»; Сума кредиту - 22323,55 грн., Процентна ставка, % річних 39,90%. Тип ставки фіксована, Строк кредиту 60 міс. В п.2 Оферти зазначена дата повернення кредиту 08.05.2025 р. Для повернення заборгованості за Угодою запропоновано використовувати рахунок № [NUMBER] . В п.3 Оферти зазначено прохання позичальника надати кредит для повернення заборгованості за кредитним договором №500558113 від 24.06.2016 р. Розмір - 22323,55, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-банк». В Оферті зазначено пропозицію всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, врегулювати Договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.com.ua. В нижньому правому кутку ксерокопії Оферти міститься підпис з приміткою, що підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання інформації про умови кредитування, та про те, що АКЦЕПТ ПРОПОЗИЦІЇ НА УКЛАДАННЯ УГОДИ ПРО НАДАННЯ СПОЖИВЧОГО КРЕДИТУ №500830066 від 07.05.2020 р. отримав. Наявність підпису позичальника на Оферті свідчить про подання оферти в паперовій формі, а не в електронній формі. В Акцепті вказано, що АТ «Альфа-банк» приймає пропозицію Різник А.В. на укладення угоди про надання споживчого кредиту №491024532 від 07.05.2020 р., яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб . Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб. В Акцепті зазначено умови споживчого кредиту: Тип кредиту - «Кредит готівкою»; Сума кредиту - 22323,55 грн., Процентна ставка, % річних 39,90%. Тип ставки фіксована, Строк кредиту 60 міс. В п.2 Акцепту зазначена дата повернення кредиту 08.05.2025 р. Для повернення заборгованості використовується рахунок № [NUMBER] . В п.3 Акцепту зазначено, що кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором №500558113 від 24.06.2016 р. Розмір - 22323,55, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-банк». В Акцепті зазначено , що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором. Договір визначає всі інші істотні умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді. Його діюча редакція розміщена за адресою www.alfabank.com.ua. Угода є невід`ємною частиною Договору. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту та надання Кредиту відповідно до умов Угоди та Договору. Копія Акцепту містить факсимільне відтворення печатки банку та підпису Голови правління. Ні в Оферті ні в Акцепті не зазначено про ознайомлення Позичальника зі змістом Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, також відсутня інформація про надання Позичальнику примірника Договору. Позивачем не надано інших доказів на підтвердження вказаних обставин. Також позивачем з позовом не надано копії Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, невід`ємною частиною якого є акцептована банком Угода. Отже текст Акцепту містить суперечливу інформацію, оскільки в ньому вказано про у мови споживчого кредиту, тип кредиту Кредит готівкою і при цьому вказано що кредит надається для погашення заборгованості за іншим кредитним договором , спосіб видачі переказ коштів на рахунок відкритий в АТ «Альфа-банк», тобто безготівковий переказ. Вказана обставина має важливе значення для визначення доказів, які підтверджують видачу кредиту готівкою чи то переказ кредиту в безготівковій формі, та оцінки наданих доказів на предмет їх належності та допустимості. Окремо звертаю увагу суду на п.3 Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р., в якому зазначено, що кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором №500558113 від 24.06.2016 р. Розмір - 22323,55, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-банк». При цьому [PERSON] (Відповідач) станом на 07.05.2020 р. (дату оформлення Оферти та Акцепту) не мав заборгованості за кредитним договором №500558113 від 24.06.2016 р., що підтверджується довідкою ПАТ «Альфа-Банк» №10093 від 08.02.2017 р. та квитанцією №1537718 від 04.01.2017 р. Згідно довідки ПАТ «Альфа-Банк» №10093 від 08.02.2017 р. [PERSON] заборгованості за кредитним договором №500558113 від 24.06.2016 р. не має. Кредитний договір закрито. За таких умов кредит [PERSON] (Відповідачу) не міг надаватися за Угодою про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р. для погашення заборгованості за кредитним договором №500558113 від 24.06.2016 р. В наданій копії Графіку платежів (Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р.) в графі «Дата платежу» зазначені дати платежів 8-ме число кожного місяця в період з 08.06.2020 по 08.05.2025. При цьому в Графіку платежів, а саме в абзаці під таблицею, вказана дата щомісячного платежу до 30 числа кожного місяця. Пунктом ч.8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. В копії Графіку платежів не вказана база розрахунку платежів (сума, на підставі якої робиться відповідний розрахунок), отже графік платежів не відповідає вимогам ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування». Копія Графіку платежів містить факсимільне відтворення печатки банку та підпису Голови правління. Надана копія Документу без назви (за формою та змістом - Паспорт споживчого кредиту) не якісна, текст дрібним шрифтом різного формату, який можливо прочитати лише частково. В копії Паспорту споживчого кредиту відсутня інформація про структурний підрозділ АТ «Альфа-банк». (Відповідач жодних кредитів не оформляв та не отримував в АТ «Альфа-банк» або його структурному підрозділі за адресою вул. Велика Васильківська, 100 в м. Києві). Також відсутнє попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів та порядок дострокового повернення кредиту. За таких умов надана копія Паспорту споживчого кредиту не відповідає вимогам ч. 3 та ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування». В копії Паспорту споживчого кредиту ,а саме в п. 5 «Порядок повернення кредиту» зазначено Графік платежів: до 30 числа кожного місяця з дня надання кредиту до повного погашення кредиту по 863,60 грн., загальна кількість платежів 60. Копія Паспорту споживчого кредиту містить факсимільне відтворення печатки банку та підпису Голови правління. Якщо надавати правову оцінку наданим копіям Оферти, Акцепту, Графіку платежів та Паспорту споживчого кредиту як єдиній Угоді про надання кредиту то вказана Угода не відповідає вимогам ч.1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» (щодо змісту та обов`язкових істотних умов договору) оскільки в наданих документах відсутні інформація про базу розрахунку платежів, інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів та порядок дострокового повернення кредиту. Позивачем не надано доказів надання Відповідачу (Позичальнику) оригіналів Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р., Графіку платежів (Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р.), Паспорту споживчого кредиту, а в наданих копіях вказаних документів відсутня інформація про їх надання Відповідачу (Позичальнику). Надані копії Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р., Графіку платежів (Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р.), Паспорту споживчого кредиту містять факсимільне відтворення печатки банку та підпису Голови правління. При цьому законодавством, чинним на дату оформлення вказаних документів (7.05.2020 р.), не допускалось використання при укладенні (підписанні) кредитних договорів (договорів споживчого кредиту) факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання. Позивачем не надано доказів існування письмової згоди сторін на використання при укладенні (підписанні) договору факсимільного відтворення підпису, у якій містяться зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За таких умов Угода про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р. не відповідає вимогам ч.2 та ч.3 ст. 207, ч. 1 ст. 208 , ч.1 ст. 1055 ЦК України та не може вважатися такою, що вчинена у письмовій формі, оскільки Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р., Графік платежів (Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р.), Паспорт споживчого кредиту не підписаний стороною (Банком) а містить факсимільне відтворення печатки банку та підпису Голови правління. Отже в матеріалах справи відсутні докази укладення відповідачем кредитного договору в належній письмовій формі, як наслідок, згідно положень ч. 2 ст. 215 , ч.2 ст. 1055 ЦК України, Угода про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р. є нікчемною, оскільки вона укладена з недодержанням письмової форми. Неукладений договір а також договір нікчемність якого передбачена законом не потребує та не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, за змістом виниклих правовідносин щодо надання відповідачу банком кредиту та з огляду на вимоги Глави 48 та параграфу 2 Глави 71 ЦК України, беручи до уваги вимоги ч. 3 ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 81 ЦПК України, слід зазначити, що під час виконання кредитором своїх зобов`язань по наданню кредитних коштів позичальнику, самим кредитором здійснюються такі дії, які повинні достатньо підтверджуватися договорами в тій формі і в тому змісті, в якому укладено між сторонами договірні правовідносини. Отже, докази про них мають бути вже створеними і саме сторона позивача повинна доводити обставини, на які посилається в позові. З огляду на те що, позивачем у даній справі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» стверджується, що до нього перейшло право вимоги згідно Договору факторингу №3 від 20.09.2021, то і докази перерахування (надання) відповідачу суми кредиту та існування заборгованості мали бути вже створеними (існувати) на момент відступлення права вимоги і саме сторона позивача повинна доводити обставини, на які посилається в позові. В позовній заяві позивач зазначив, що АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 22323,55 грн. Разом з тим, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів перерахування АТ «АЛЬФА-БАНК» суми кредиту на рахунок відповідача - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Позивачем надані копію Виписки по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформованої 31.01.2025 р., IBAN/рахунок № [NUMBER] та копію виписки по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформованої 31.01.2024 р. , IBAN/ рахунок № [NUMBER] . Вказані виписки не містить підписів уповноваженої особи банку та печатки (штампу банку), а отже вони не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Надані копії Виписок не засвідчені належним чином. Також слід зазначити, що відповідач не мав жодних правовідносин з АТ «Сенс Банк» щодо отримання кредиту та/або отримання платіжних послуг. Доказів правового статусу АТ «Сенс Банк» в спірних правовідносинах позивачем не надано. Як вже зазначалось, згідно п.2 Акцепту зазначена для повернення заборгованості використовується рахунок № [NUMBER] , а згідно п.3 Акцепту спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-банк». В наданому Позивачем Розрахунку заборгованості за кредитом (номер кредитного договору 491024532) зазначена дата надання кредиту 07.05.2020 р. Надані копії Виписки по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформованої 31.01.2025 р., IBAN/рахунок № [NUMBER] та виписки по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформованої 31.01.2024 р. , IBAN/рахунок № [NUMBER] . не містять інформації про надання/ перерахування банком (АТ «Альфа-банк») 07.05.2020 р. кредиту в сумі 22323,55 грн. на рахунок [PERSON] № [NUMBER] (тобто у спосіб передбачений в Оферті та Акцепті). Виписка по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформована 31.01.2025 р., IBAN/рахунок № [NUMBER] та Виписка по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформована 31.01.2025 р., IBAN/рахунок № [NUMBER] містять інформацію про перерахування згідно платіжного документу №292381 від 08.05.2020 р. 22323,55 грн. з рахунку [PERSON] (Платника) [NUMBER] на рахунок [PERSON] (Отримувача) № [NUMBER] з призначенням надання кредиту за кредитним договором №491024532 від 07.05.2020 р. Згідно вказаного запису [PERSON] (Платник) з рахунку № [NUMBER] перерахував кошти сам собі на рахунок [PERSON] (Отримувача) [NUMBER] (Згідно Оферти та Акцепту рахунок для повернення кредиту). Виписка по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.09.2021 (ф.281) АТ «Сенс Банк» сформована 31.01.2025 р., IBAN/рахунок № [NUMBER] містить інформацію про перерахування згідно платіжного документу №292382 від 08.05.2020 р. 22323,55 грн. з рахунку [PERSON] (Платника) [NUMBER] на рахунок Отримувача [NUMBER] (Транзитний рахунок видача кредиту на ВПК) з призначенням перерахування коштів за кредитним договором №491024532 від 07.05.2020 р. В виписках по особовим рахункам АТ «СЕНС БАНК» зазначено як банк платника та банк отримувача. На момент виникнення спірних правовідносин (на 08.05.2020 р.) стороною спірних правовідносин , та банком, який міг оформити платіжні первинні документи був саме АТ «АЛЬФА- БАНК», а не АТ "СЕНС БАНК". Отже надані виписки по рахунку не є належними та допустимими доказами у даній справі. В матеріалах відсутній доказ надання кредиту, а саме меморіальний ордер оформлений АТ «АЛЬФА-БАНК» на дату здійснення операції з надання кредиту (на 07.05.2020 р.) Позивачем не надано докази на підставі яких можна було-б встановити коли та згідно якого первинного документу, та яким чином кредитні кошти були надані відповідачу, та чи були вони були надані на умовах та в рамках Угоди про надання кредиту №491024532 від 07.05.2020 р., на яку посилався позивач. Суд відхиляє доводи позивача, викладені у позовній заяві, щодо того, що кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладений відповідно Закону України «Про електронну комерцію», оскільки це спростовується наданими позивачем копіями та оригіналами документів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed