Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

23.04.2025 представник позивача звернулась до суду із позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальні збитки заподіяні пошкодженням транспортного засобу у розмірі 316750,00грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що в результаті ДТП позивачу завдано матеріальні збитки, а саме пошкоджено транспортний засіб «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2025 у справі №490/338/25 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля становить 471 750,00 грн., а також 1800,00 грн. витрат на евакуацію авто. За випискою про надходження по картковому рахунку від 03.04.2025 підтверджується, що позивачу відшкодовано МТБУ 156 800,00грн., як сума страхового відшкодування згідно наказу №3.1/9027 від 31.03.2025 та невідшкодованою залишається шкода в розмірі 316 750,00грн. До того ж, позивач заявляє вимоги про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди пов`язуючи з ДТП та зміною звичного способу життя через ремонт пошкодженого авто, недостатності страхового відшкодування для оплати повного ремонту, необхідність нести непередбачувані фінансові розходи, що призвело у позивача стрес. Ухвалою суду від 24.04.2025 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 08.05.2024 на адресу суду від сторони відповідача надійшов відзив згідно якого, сторона заперечує проти позову. Зазначає, що аварійним комісаром МТСБУ було проведено оцінку вартості майнової шкоди власниці пошкодженого авто на підставі її заяви і яка отримала 156800,00 грн. відшкодування. Позивачем не надано докази, що ФОП [PERSON] є суб`єктом оціночної діяльності та має відповідний сертифікат, як і докази незалежної експертної оцінки вартості майнової шкоди з визначенням вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку на день пошкодження авто позивача. Також відсутні дані, що пошкоджене авто не підлягає відновленню або вартість відновлювального ремонту становить більше вартості самого т/з. Відповідач не запрошувався на дефектування автомобіля, не нараховано коефіцієнт зносу. Відповідачу було відмовлено ТДВ «Страхова група «Оберіг» в наданні копії акту огляду та розрахунку матеріального збитку спричиненого внаслідок ДТП т/з «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] . 09.06.2025 на адресу суду від сторони відповідача надійшло клопотання про призначення в справі судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручити Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Ухвалою суду від 10.06.2025 призначено авто-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 27.06.2025 до суду від експерта [PERSON] надійшло клопотання з наведенням питань. Ухвалою суду від 07.07.2025 провадження у справі поновлено. 11.07.2025 на адресу суду від сторони відповідача надійшло уточнене клопотання про призначення в справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Ухвалою суду від 15.07.2025 призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 04.11.2025 до суду від Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України разом із висновком експерта № СЕ-19/115-25/11672-АВ від 14.10.2025. Згідно висновку експерта розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corolla, 2012р.в., н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 13.01.2025 може складати 304234,00грн. Ухвалою суду від 04.11.2025 провадження у справі поновлено. 27.11.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Ниркова Є.В. надійшло клопотання про призначення судову авто-товарознавчу експертизу. 02.12.2025 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Сікорської І.С. надійшли заперечення на клопотання в яких представник просить відмовити у задоволенні клопотання. Ухвалою суд від 03.12.2025 клопотання представника позивача залишено без задоволення. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої заперечує проти позову з огляду на раніше поданий відзив, просить розглянути справу за відсутності відповідача. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2025 у справі № 490/338/25, 13.01.2025 о 13:00 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Fusion», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі по вул. 2 Слобідській зі сторони вул. 68 Десантників в бік вул. Потьомкінської, проїжджаючи перехрестя з вул. Великою Морською, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не стежила за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустила зіткнення з т/з «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі вул. Великою Морською зі сторони вул. 3 Слобідської в бік вул. Садової. Внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. 18.02.2025 власниця автомобіля марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернулась з заявою до Моторно-транспортного бюро України в якій просила визначити розмір належної регламентної виплати на підставі наявних документів та провести регламентну виплату на її рахунок в сумі 156 800,00грн., що було виконано 03.04.2025 з призначенням платежу «МТСБУ, виплата №117560, згідно наказу №3.1/9027 від 31.03.2025, т/з [NUMBER] ». Відповідно до рахунку №5 від 13.01.2025, акту наданих послуг від 13.01.2025 та квитанції від 13.01.2025 позивачу було надано ТОВ «Никавтотранс Логистик» послуги аварійної евакуації т/з «Toyota Corolla» реєстраційний номер [NUMBER] на суму 1800,00грн. 22.01.2025 ФОП [PERSON] складено рахунок № [NUMBER] на проведення ремонтних робіт на суму 471 750,00грн. Згідно висновку експерта №СЕ-19/115-25/11672-АВ від 14.10.2025 зазначено, що вартість відновлювального ремонту, відповідно до наданих замовником даних, а саме рахунку-фактури від 21.01.2025 ЧП «Литвинов В.В.», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] складає 471750,00грн. Вказана сума значно перевищує вартість ідентичного т/з у непошкодженому стані. Відновлення вказаного т/з є економічно недоцільним. Відповідно до проведеного розрахунку в програмному забезпеченні «AUDATEX», вартість відновлювального ремонту складає 526406,80 грн., що також перевищує вартість ідентичного т/з. Відповідно до Методики вартість матеріального збитку завданого власнику т/з, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження. Внаслідок проведеного дослідження із застосуванням розрахункового та порівняльного методів встановлено, вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з «Toyota Corolla», 2012 р.в., складає 304234,00 грн. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом з тим, згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15 зазначив, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В даному випадку предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача, зокрема, коштів за пошкоджений ТЗ (заявлено його різниця). Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди; якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експерта №СЕ-19/115-25/11672-АВ від 14.10.2025 з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля марки «Toyota Corolla», д.р.н. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 526406,80 грн., а ринкова вартість складає 304234,00 грн. та в даному випадку вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу і величини ВТВ за формулою: У = Ср + См + Сс x (1 Ез) + ВТВ. Застосовуючи розрахунковий та порівняльний метод встановлено, що вартість матеріального збитку складає 304234,00 грн. Враховуючи викладене, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 316750,00 грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 147434,00 грн. (304234,00 грн. 156800,00 грн.), з урахуванням звіту висновку експерта №СЕ-19/115-25/11672-АВ від 14.10.2025 та фактичному відшкодуванню МТБСУ витрат за заявою самому позивачу. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1800,00грн. витрат на евакуацію автомобіля. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Так, позивач зазначила, що дорожньою пригодою з вини відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у порушення звичайного способу життя, недостатності страхового відшкодування для повної оплати відновлювального ремонту, необхідністю н6ести непередбачувані фінансові витрати на оцінку збитків, транспортування автомобіля, адвоката, що спричинило стрес у позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна. З огляду на викладене та враховуючи, що пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, при явних душевних страждань позивача, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 8 500,00 грн. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію договору про надання правової допомоги №б/н від 04.04.2025 з додатком №1, укладеного між [PERSON] та адвокатом Сікорською І.С., актом приймання-передачі наданої допомоги від 08.04.2025, квитанцію від 04.04.2025. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 326750,00 грн., а задоволено 159234,00 грн., тобто на 48,73% (159234,00 грн. /326750,00 грн. х 100,0 %). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, часткове задоволення позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 4142,00 грн. (8500,00 грн. х 48,73 % / 100,0 %). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1592,25 грн. судового збору (3267,50 грн. х 48,73 % / 100,0 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial