Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , згідно з яким просить суд: - Виділити в натурі [PERSON] у власність, частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається приміщення N? 2, в якому знаходяться: 2-1 коридор 4.4 кв.м., 2-2 санвузол 2.4 кв.м., 2-3 кухня 11.3 кв.м., 2-4 житлова кімната 11.8 кв.м., 2-5 житлова кімната 11.6 кв.м. Загальна площа приміщення N? 2 складає 41.5 кв. м.;- Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , шляхом виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий самостійний об?єкт нерухомого майна із розміром частки 1/1 відповідно до технічного паспорту; - Визнати за [PERSON] право власності на самостійний цілий об?єкт нерухомого майна окреме будинковолодіння, виділене із домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з приміщення N? 2, в якому знаходяться: 2-1 коридор 4.4 кв.м., 2-2 санвузол 2.4 кв.м., 2-3 кухня 11.3 кв.м., 2-4 житлова кімната 11.8 кв.м., 2-5 житлова кімната 11.6 кв.м. Загальна площа приміщення N? 2 складає 41.5 кв.м. В обґрунтування позову зазначає, що згідно договору дарування частини житлового будинку від 07.06.2005 року №ВВТ N?743530 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар належну на праві приватної власності дарителю 1/2 (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок, частина якого дарується дерев?яний, жилою площею 48,0 (сорок вісім цілих нуль десятих) кв.м., загальною площею 84,7 (вісімдесят чотири цілих сім десятих) кв.м., позначений в плані літерою A-1, та надвірні будівлі: Б-сарай цегляний, б-сарай дерев?яний, В-літня кухня дерев?яна, N? 1:2 огорожа-металева сітка, Г-вбиральня дерев?яна. Вказана частка домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва, про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1994 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за р. N? 1-2200 та свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 24.03.1998 року цією ж державною нотаріальною конторою за р. N? 2-910, зареєстрованих у Рівненському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі N? 1 за N? 7-7, в електронному реєстрі за N? 10294133. Отже, [PERSON] на підставі договору дарування ВВТ N?743530 р N? 1220 від 07.06.2005 року має у приватній власності 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] . 04.12.2019 року до Другої Рівненської державної нотаріальної контори позивач подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , та отримав повідомлення від 18.02.2020 року N? 150/02-14 "До спадкової справи N? 300/2019, заведеній після смерті [PERSON] , надано копію заповіту, складеного від імені померлого [INFO] . Згідно даного заповіту [PERSON] призначено спадкоємцем 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки, що знаходяться [ADDRESS] , земельної ділянки, розташованої село Забороль Рівненського району, отже право на спадкування у Вас як спадкоємця за законом першої черги на вищезазначене майно до вимог ст. 1217, п. 1 ст. 1223, статей 1233, 1235 Цивільного кодексу України не виникає. Згідно відповіді Рівненської державної нотаріальної контори від 04.11.2024 року N?2024/02-11 Другою Рівненською державною нотаріальною конторою 04 грудня 2019 року заведено спадкову справу N? 300/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . За даними вказаної спадкової справи спадкоємцями першої черги за законом є: син [PERSON] , який прийняв спадщину 04.12.2019 року заявою, зареєстрованою у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за N? 832 від 04.12.2019 року; донька [PERSON] , яка прийняла спадщину 18.02.2020 року заявою, зареєстрованою в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за N? 119 від 18.02.2020 року. Разом з тим, в матеріалах спадкової справи наявна колія заповіту, посвідченого Тимощуком О.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 02 лютого 2011 року за реєстровим N? 201, складеного від імені [PERSON] на ім?я [PERSON] . Відповідно до статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Станом на 04 листопада 2024 року до Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не зверталися. Позивач бажає визнати за собою приміщення N? 2 з загальною площею 41.5 кв.м., відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від N? 5373 від 13.11.2024 року за технічними показниками 1/2 частина житлового будинку, належна [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є відокремленою, має окремий вхід і може бути виділена в окремий об?єкт нерухомого майна - житловий будинок. Ухвалою суду від 13.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.03.2025 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено судовому експерту Сапуновій Аллі Іванівній. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 29.05.2025 провадження у справі №569/23983/24 поновлено для розгляду клопотання судового експерта, задоволено клопотання судового експерта Сапунової Алли Іванівни про забезпечення безперешкодного доступу до об`єкта дослідження. Провадження у справі №569/23983/24 зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 21.10.2025 поновлено провадження у справі, оскільки на адресу суду надійшов висновок експерта від 09.10.2025 № 25/25 за результатами проведення судової експертизи . Ухвалою суду від 20.11.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини у справі, встановив таке. Як стверджується матеріалами справи, згідно договору дарування частини житлового будинку від 07.06.2005 року №ВВТ N?743530 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар належну на праві приватної власності дарителю 1/2 (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок, частина якого дарується дерев?яний, жилою площею 48,0 (сорок вісім цілих нуль десятих) кв.м., загальною площею 84,7 (вісімдесят чотири цілих сім десятих) кв.м., позначений в плані літерою A-1, та надвірні будівлі: Б-сарай цегляний, б-сарай дерев?яний, В-літня кухня дерев?яна, N? 1:2 огорожа-металева сітка, Г-вбиральня дерев?яна. Вказана частка домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва, про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.1994 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за р. N? 1-2200 та свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 24.03.1998 року цією ж державною нотаріальною конторою за р. N? 2-910, зареєстрованих у Рівненському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі N? 1 за N? 7-7, в електронному реєстрі за N? 10294133. Таким чином, [PERSON] на підставі договору дарування ВВТ N?743530 р N? 1220 від 07.06.2005 року має у приватній власності 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.07.2005 року СВР N? 293294. [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] . 04.12.2019 року до Другої Рівненської державної нотаріальної контори позивач подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , та отримав повідомлення від 18.02.2020 року N? 150/02-14 "До спадкової справи N? 300/2019, заведеній після смерті [PERSON] , надано копію заповіту, складеного від імені померлого [INFO] . Згідно даного заповіту [PERSON] призначено спадкоємцем 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки, що знаходяться [ADDRESS] , земельної ділянки, розташованої село Забороль Рівненського району, отже право на спадкування у Вас як спадкоємця за законом першої черги на вищезазначене майно до вимог ст. 1217, п. 1 ст. 1223, статей 1233, 1235 Цивільного кодексу України не виникає. Згідно відповіді Рівненської державної нотаріальної контори від 04.11.2024 року N?2024/02-11 Другою Рівненською державною нотаріальною конторою 04 грудня 2019 року заведено спадкову справу N? 300/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . За даними вказаної спадкової справи спадкоємцями першої черги за законом є: син [PERSON] , який прийняв спадщину 04.12.2019 року заявою, зареєстрованою у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за N?832 від 04.12.2019 року; донька [PERSON] , яка прийняла спадщину 18.02.2020 року заявою, зареєстрованою в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за N? 119 від 18.02.2020 року. Разом з тим, в матеріалах спадкової справи наявна колія заповіту, посвідченого Тимощуком О.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 02 лютого 2011 року за реєстровим N? 201, складеного від імені [PERSON] на ім?я [PERSON] . Відповідно до статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Станом на 04 листопада 2024 року до Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не зверталися. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна N? 378589673 від 15.05.2024 року відомості про права власності: 1. [PERSON] частка власності: 1/4, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, НГО113041 р 2-910, 24.03.1998, Перша Рівненська державна нотаріальна контора; 2. [PERSON] частка власності: 1/4, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, р N? 1-2200, 13.06.1994, Перша Рівненська державна нотаріальна контора; 3. [PERSON] частка власності: 1/2, підстава виникнення права власності: договір дарування, ВВТ N? 743530 p N? 1220, 07.06.2005, Приватний нотаріус Попов В.В. Рівненського міського нотаріального округу. Виходячи з вищенаведеного Відповідач є співвласником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта від 07.10.2025 №25/25, складеного за результатами проведення судової експертизи, експертом запропоновано такий варіант поділу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: Виділити [PERSON] в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: приміщення №2, в якому знаходяться: 2-1 - коридор, площею 4,4кв.м., 2-2 - санвузол, площею 2,4кв.м., 2-3 - кухня, площею 11,3 кв.м., 2-4 - житлова кімната, площею 11, 8 кв.м., 2-5 - житлова кімната, площею 11,6 кв.м.; загальною площею приміщень №2 - 41,5 кв.м., в тому числі житловою - 23,4 кв.м.; ганок «а4», погріб «Пг2», вбиральню «Г» та 1/2 частину огорожі №l. Відповідачу [PERSON] виділити приміщення №l, в якому знаходяться: 1-1 - кухня, площею 10,8 кв.м., 1-2 - житлова кімната, площею 11,7 кв.м., 1-3 - житлова кімната, площею 12,0 кв.м., І - коридор, площею 4,9 кв.м., ІІ - комора, площею 2,2 кв.м; загальною площею приміщень №1 - 41,6 кв.м., в тому числі житловою - 23,7 кв.м.; ганок «а3», погріб «Пг1» та 1/2 частину огорожі №l. Компенсацію першому співвласнику за різницю вартості часток у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , становить - 1 482, 00 грн. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує таке Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься у статті 321 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі N?359/11363/15-ц (провадження N? 61-16806в18) вказано, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов?язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов?язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. На думку колегії суддів висновок суду першої інстанції про те, що не оформлення відповідачем права власності на спадщину, робить неможливим вирішення питання про поділ спадкового майна, є необґрунтованим, оскільки з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА 2 хоч і не одержала свідоцтво про право на спадщину, однак вона її прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки відповідач подала заяву про прийняття спадщини, це означає, що вона прийняла спадщину, хоча не одержала свідоцтва про право на спадщину та не здійснла державну реєстрацію права. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною третьою статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. У правовій позиції висловленій у постанові ВСУ у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року зазначено, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Тобто, для вирішення питання про виділ в натурі частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, основним є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце саме поділ майна на підставі ст. 367 ЦК України, результатом якого є припинення правовідносин спільної часткової власності. При цьому суд звертає увагу, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2023 року у справі №1258/2735/20. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі домоволодіння між співвласниками підлягає до задоволення.

Outcome: approved