Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду із позовом про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що батьками позивача [PERSON] , [PERSON] у травні 1969 року укладено шлюб. Із народження, позивач був зареєстрований та проживав своїми батьками за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після померлого [INFO] , батька- [PERSON] . [INFO] померла мати- [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, площею 4,85 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321587000:03:002:0109. Позивач був певен, що автоматично прийняв спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , тому до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся лише на початку 2025 року. Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.02.2025 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії із тих підстав, що померла [INFO] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а не за адресою спадкоємця. Позивач зазначає, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , ніколи не належав його родині, непридатний для проживання, належить громадянці [PERSON] . Відтак, позивач має перепони в реалізації ним права на оформлення спадщини після смерті матері. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] , на земельну ділянку, яка розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, площею 4,85 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321587000:03:002:0109. Ухвалою суду від 14.04.2025справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 20.10.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. На задоволенні позовних вимог наполягають. Ухвалою суду від 20.10.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі № 314/1664/25 за позовом [PERSON] до Михайло-Лукашівської сільської ради про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та призначено до судового розгляду по суті. 23.12.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі представника Михайло-Лукашівської сільської ради, у якій також не заперечують з приводу позовних вимог [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд, дійшов таких висновків. матеріали справи містять: - свідоцтво про народження 15.02.1968 [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 07.03.1968 Василівською сільською радою, актовий запис № 6, батьком якого вказаний « [PERSON] », матір`ю вказана « [PERSON] »; - паспорт [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 16.05.2001 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, місцем реєстрації якого вказано: [ADDRESS] ; -Державний акт [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 025319, площею 4,8500 га, яка розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321587000:03:002:0109; -витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1800686172024 від 25.12.2024; -паспорт померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданий 23.01.2001 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, місцем проживання якої вказано: [ADDRESS] ; -довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 142682-2019 від 29.03.2019 про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (дата реєстрації 01.02.2001); -свідоцтво серії [NUMBER] про смерть 13.06.2023 [PERSON] , [INFO] , виданого 15.06.2023 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 446; -довідку Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11.03.2025 № 89 про те, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , із 1963 року по день смерті. Померла на день смерті була зареєстрована сама, заповіт по Михайло-Лукашівській сільській раді Запорізького району Запорізької області посвідчувався 02.05.2019 за реєстровим номером 04; -довідку Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11.03.2025 № 87 про те, що померла [INFO] [PERSON] , постійно проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею зареєстровані та постійно проживали син- [PERSON] , [INFO] (позивач); невістка- [PERSON] , [INFO] ; -довідку Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11.03.2025 № 88 про те, що за адресою: [ADDRESS] , на даний час проживаючі та зареєстровані особи відсутні; -погосподарську книгу власника домоволодіння [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -довідку Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.11.2005 № 702 зі змісту якої вбачається, що спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] є син- [PERSON] (позивач), який мешкає за адресою: [ADDRESS] , та жінка- [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; -податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області щодо зобов`язання [PERSON] сплати земельного податку за адресою: [ADDRESS] ; -договір про користування електричною енергією № 0507027, укладений між Вільнянським РЕМ та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -акт-повідомлення № 00100187 про проведення на експертизу лічильника електроенергії від 22.01.2009 та акт № 00100187 про виявлення порушення побутовим споживачем [PERSON] «Правил користування електричною енергією для населення» за адресою: [ADDRESS] ; -повідомлення про призначення субсидії до особової справи № 13308 уповноваженому власнику/наймачеві [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -акти-підтверження сусідів громадян [PERSON] , [PERSON] від 12.03.2025 про те, що померла [INFO] [PERSON] проживала разом зі своєю родиною у складі: [PERSON] (син), [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , із 1962 року по день смерті. За адресою: [ADDRESS] , із 2009 року по теперішній час проживає без реєстрації громадянка [PERSON] , [INFO] ; -постанову державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.02.2025 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії із тих підстав, що померла [INFO] [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а не за адресою спадкоємця. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). За таких обставин, суд не може не дійти висновку, що відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Слід врахувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку, зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Відтак, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та узгоджується із доданими до позовної заяви доказами позивач [PERSON] дійсно проживав за однією адресою із померлою [INFO] [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, за приписами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень ВССУ у п. 3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню беручи до уваги відповідні положення Цивільного кодексу України, позбавлення іншим чином позивача можливості реалізувати своє право на спадкування в іншому, аніж судовому порядку, а також враховуючи той факт, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Outcome: approved