Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача адвокат Темчишина Л.П. в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Черкаська районна державна нотаріальна контора у якій просила суд: - усунути [PERSON] , від права спадкування на спадкове майно [PERSON] , до складу якого входить житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 7124980500:02:005:0081, що знаходиться в адміністративних межах Мошнівської сільської ради (раніше Байбузівської сільської ради) Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту; - визнати за [PERSON] , [INFO] право власності в порядку спадкування спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (останнє місце реєстрації: [ADDRESS] ) на житловий будинок літ. «А-І» загальною площею 84,28 кв.м, житловою площею 63,50 кв.м., сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В» «в», «Г», огорожа №1-5, що розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 7124980500:02:005:0081, що знаходиться в адміністративних межах Мошнівської сільської ради (раніше Байбузівської сільської ради) Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.12.2019 р. Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за актовим записом № 25. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якоївходить жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , право власності на який підтверджується договором дарування від 24.11.1993 року, посвідченим державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Міняйло І.П. зареєстрованим в реєстрі за №2748;земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,81 га (кадастровий номер 7124980500:02:005:0081), в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 378476, виданим на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 16.06.2009 р. №203. За життя [PERSON] заповіт не складала. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на день смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою №1596/09-13 від 09.09.2025 виданою виконавчим комітетом Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Відповідно до довідки №766 від 26.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] , 1953 року народження, дійсно була зареєстрована і проживала за адресою [ADDRESS] до дня смерті. Відповідач спільно проживав із померлою як чоловік та дружина більше п`яти років до дня її смерті. [PERSON] , [INFO] на дату смерті [PERSON] , а саме [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1596/09-13 від 09.09.2025 виданою виконавчим комітетом Мошнівської сільської ради. Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 60021788 від 16.04.2020 року, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , зареєстровано спадкову справу у Черкаській районній державній нотаріальній конторі за номером 65764377, номер у нотаріуса 155/2020. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.11.2020 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим позивач являється спадкоємцем 4 черги. Державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2021. Підставою для видачі вказаної постанови стало те, що 21.05.2020 на адресу нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] , яка згідно з текстом заяви є спадкоємцем за законом, а саме племінницею за правом представлення, оскільки її батько, та брат померлої помер раніше. Вказана заява надіслана до нотаріальної контори з порушенням вимог чинного законодавства, а саме п.п. 3.5 п. З глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В зв`язку з тим, що до органів нотаріату звернулись дві особи з заявами про прийняття спадщини, а нотаріус, відповідно до законодавства України «Про нотаріат» не наділений правом та повноваженнями усувати від права на спадкування спадкоємця, який належним чином подав заяву про прийняття спадщини і не довів свої родинні стосунки. Дана підстава стала перешкодою для оформлення спадщини в органах нотаріату. [PERSON] померла у віці 66 років, останні роки свого життя вона важко хворіла, хворіла гіпертонічною хворобою, була порушена хода, вона пересувалась за допомогою сторонніх предметів чи людей, зі свого двору практично взагалі не виходила, потребувала постійного догляду та турботи, всі витрати по забезпеченню дружини ліками, продуктами харчування, доглядом, гігієнічними засобами, проведення обстежень та самого лікування здійснювалось тільки позивачем особисто, що можуть підтвердити свідки. Після смерті [PERSON] позивач не знайшов всіх документів, в тому числі і оригінали правовстановлюючих документів на будинок та на земельну ділянку, які підтверджують право власності [PERSON] на вказане майно, хоча зазвичай покійна зберігала їх в папці на лежанці. Позивач під час спільного проживання з [PERSON] , облагороджував будинок, після смерті дружини також підтримував будинок у жилому стані. [PERSON] все своє життя проживала в Луганській області, з померлою у неї були неприязні відносини, догляду за хворою [PERSON] відповідач не здійснювала. Останній раз відповідач приїздила в село, а не до померлої приблизно років за десять до смерті [PERSON] . Причина відмови в здійсненні нею догляду за тіткою, було те, що в неї своя сім`я і свої сімейні проблеми, а також те, що вона занадто далеко територіально знаходиться від неї. Заява, яка надіслана до нотаріуса складена не в установленому законом порядку, не встановлено особи, яка складала та підписувала вказану заяву, вищевказана заява написана невідомою особою, родинні стосунки між відповідачкою та померлою [PERSON] до даного часу не підтверджені жодними документами, а також відсутні рішення судів про встановлення юридичного факту родинних відносин. З часу надходження заяви поштовим зв`язком до нотаріуса сплинуло більше п`яти років, будь-якого інтересу до збереження майна [PERSON] , що є предметом спадщини у відповідача не має. Відповідач не приїздила на поховання [PERSON] , не брала участі у витратах, пов`язаних з похованням та поминальними панахидами та обідом, дані витрати поніс зять позивача [PERSON] . Кожного року позивач обходить, облагороджує та прибирає могилу померлої, а також вшановує її пам`ять у великодні свята. Після похорон відповідач жодного разу не приїздила до села, не вшанувала пам`ять про померлу. На думку позивача, за таких обставин [PERSON] не є спадкоємицею майна після смерті [PERSON] , вона не здійснювала догляд за спадкодавицею, коли остання цього потребувала, відмовилась надавати їй будь-яку допомогу, не здійснювала поховання спадкодавиці, не проводила поминальні обіди, відповідач навіть не знає місце захоронения [PERSON] , а також не підтвердила ступінь родинних відносин. Крім того свідки [PERSON] , [PERSON] можуть підтвердити, що [PERSON] хворіла та потребувала сторонньої допомоги, [PERSON] відмовилась надавати допомогу покійній, не здійснювала поховання. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час та дату слухання справи, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду. Представник третьої особи Черкаської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. У судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який суду пояснив, що позивач є батьком його дружини, та близько п`яти років до смерті покійної почав з нею проживати, допомагав по господарству, доглядав її. Купував ліки часто він особисто. Відповідачку він ніколи не бачив, вона ніколи не спілкувалась з покійною, нічого їй не передавала, усім займався [PERSON] та його родина. Покійна ходила з палицями, потім зі стільчиком, не могла себе обходити, її доглядав [PERSON] . Вийти з будинку самостійно майже не могла, прав, варив їжу [PERSON] . [PERSON] зареєструвала його місце проживання у своєму будинку, проте заповіт не складала, тому що не встигла. У судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка суду пояснила що покійну [PERSON] знає і бачила, вони познайомились у 1989 році, вона ходила з двома паличками. Вона їй приносила молоко. [PERSON] ніколи не бачила. [PERSON] за 5-7 років до смерті почав з нею спілкуватись та проживати. Стан її погіршився, вона ходила зі стільчиком, з будинку рідко виходила. До магазину вона не могла ходити, допомагали спочатку сусіди, потім [PERSON] . Сім`я [PERSON] привозила їй фельдшера, купували ліки. Коли вона померла [PERSON] та [PERSON] займались її похованням, встановлювали пам`ятник на могилі, доглядають за будинком. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] померла [INFO] у с. Байбузи Черкаського району Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2019 року. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.11.2020 року, яке набрало законної сили 25.12.2020 року, встановлено факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з січня 2014 року по [INFO] , тобто не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] . Відповідно до копії договору дарування від 24.11.1993 року, [PERSON] [PERSON] подаровано жилий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . У висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості від 15.09.2025 року, який складено ФОП [PERSON] зазначено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] становить 130 040 грн 00 коп. Згідно копії державного акту серії ЯЕ № 878476 від 11.11.2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,81 га для сільськогосподарського виробництва у адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області з кадастровим номером 7124980500:02:005:0081. Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру уЧеркаській області від 23.07.2025 року № 29-23-0.2-4559/2-25, відомості про вищезазначену земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру. У висновку про експертну грошову оцінку від 15.09.2025 року, який складено ФОП [PERSON] , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124980500:02:005:0081 площею 1,81 га для сільськогосподарського виробництва у адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області зазначено, що ринкова вартість земельної ділянки 136 070 грн 00 коп. У відповіді на запит адвоката виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 09.09.2025 року № 1596/09-13 зазначено, про те що на дату смерті [PERSON] , а саме [INFO] за адресою [ADDRESS] був зареєстрований від 01.11.2019 року [PERSON] [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстру № 60021788 від 16.04.2020 року, 16.04.2020 року зареєстровано спадкову справу № 155/2020 після смерті [PERSON] у Черкаській районній державній нотаріальній конторі. З копії спадкової справи № 155/2020, яка надійшла на запит суду з Черкаської районної державної нотаріальної контори 27.10.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] з заявою про прийняття спадщини звернувся 16.04.2020 року [PERSON] . Також, у матеріалах спадкової справи наявна заява від [PERSON] [INFO] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка зареєстрована у Черкаській районній державній нотаріальній конторі 21.05.2020 року за 511, та яка надійшла за допомогою поштового оператора Укрпошта. До вказаної заяви долучено копію паспорту на ім`я громадянки України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 05.01.1999 року Алчевським МВ УМВС України у Луганській області, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2004 року, [PERSON] , який помер [INFO] , копію свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , копію свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON] від 24.01.1987 року. У відповідь на заяву [PERSON] Черкаською районною державною нотаріальною конторою 21.05.2020 року за вих. № 318/02-14 надано відповідь про те, що оскільки її заява не оформлена належним чином, вона має надіслати заяву, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально або ж особисто звернутись до нотаріальної контори для подачі такої заяви. 06.08.2021 року, Черкаською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] скеровано лист № 732/02-14, в якому зазначається про те, що станом на 05.08.2021 року нею не подано та не усунуто недоліки по надісланій нею заяві та повідомлено, що для з`ясування її права на спадщину після смерті [PERSON] її просять з`явитись до нотаріальної контори 26.08.2021 року о 14 годині 00 хвилин. Вказаний лист направлено [PERSON] за адресою листування, яку зазначено нею у заяві, проте як вбачається із копії конверта, він повернувся без вручення із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання. Постановою державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори від 16.09.2021 року № 9100/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки нотаріус відповідно до законодавства України Про нотаріат не наділений правом та повноваженнями усувати від права на спадкування спадкоємця який належним чином подав заяву про прийняття спадщини і не довів свої родинні стосунки. 28.11.2025 року КНП Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Слобідської сільської ради на виконання ухвали суду від 04.11.2025 року про витребування доказів надано суду наступну інформацію. Померла пацієнтка [PERSON] [INFO] , жителька [ADDRESS] не мала укладеної декларації з сімейним лікарем КНП Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Слобідської сільської ради відповідно до наказу МОЗ № 503 від 19.03.2018 року Про затвердження порядку вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та форми декларації. Згідно аналізу амбулаторних карток Форми 025/у № 103453 та № 103367 пацієнтки [PERSON] останній запис датується 23.09.2009 року. Надати точну інформацію про стан здоров`я пацієнтки з наявних медичних записів в амбулаторних картках пацієнтки неможливо через брак інформації. За період з 2015 по 2019 роки медичні записи в амбулаторних картках пацієнтки відсутні. Ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Ч.5,6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Отже в ст.1224 ЦК України «Усунення від права на спадкування» міститься вичерпний перелік підстав, які усувають спадкоємця від спадкування. Зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. За загальним правилом, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин, ухилення характеризується умисною формою вини. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18). Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факт перебування спадкодавиці [PERSON] у безпорадному стані, потреби у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку відповідача, недоведений факт безпомічності особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, адже згідно витребуваної судом медичної документації, вбачається, що останній запис у ній від 2009 року, тобто за 10 років до смерті [PERSON] . Покази свідків [PERSON] та [PERSON] про стан здоров`я [PERSON] не можуть підтверджувати той факт, що спадкодавиця перебувала у безпорадному стані, та на думку суду, вказаний факт може бути підтверджено відповідною медичною документацією або висновком експерта. Отже, у зв`язку із тим, що позивачем не доведено ту обставину, що спадкодавиця пребувала у безпорадному стані, відсутні підстави для усунення від права на спадкування спадкоємиці вищої черги за законом [PERSON] . Крім того, [PERSON] у встановлений законом строк подано заяву до Черкаської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яку зареєстровано у встановленому законом порядку, однак через те, що нотаріусом зобов`язано [PERSON] підтвердити справжність її підпису на заяві про прийняття спадщини та строк для усунення таких недоліків заяви не передбачено чинним законодавством, суд констатує, що після смерті спадкодавиці наявна спадкоємиця вищої черги та підстави для усунення її від права на спадкування відсутні. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ст. 89 ЦПК України). Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позов про усунення від спадкування та визнання права власності на майно у порядку спадкування є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed