Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що з 19.11.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, але з липня 2017 року припинили спільне проживання і їх шлюбні відносини з цього часу були фактично припиненні. [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину сина [PERSON] , батьком якого було записано подружжя [PERSON] чоловіка [PERSON] 08.09.2022 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/668/22 було ухвалено рішення, яке набрало законної сили та яким шлюб укладений між сторонами розірвано. В свою чергу 15.09.2022 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/669/22 було видано судовий наказ, яким з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини сина [PERSON] до досягнення останнім повноліття та який в подальшому був пред`явлений [PERSON] до виконання, внаслідок чого з 17.10.2022 року Кодимським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проводиться виконавче провадження № 70092914. Однак, позивач відзначає, що не визнає себе батьком дитини народженої [PERSON] під час перебування у шлюбі з ним, оскільки заперечує наявність з цією дитиною кровного споріднення. У зв`язку з чим позивач для захисту своїх прав змушений пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду через свого представника адвоката Алієва А.Т. огли, повноваження якого не обмеженні згідно ордера, з використання системи «Електронний суд» відповідної позовної заяви, в якій просить суд виключити з актового запису № 2748 від 18.11.2020 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , у місті Хмельницький Хмельницької області, зробленого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відомості про [PERSON] як батька. Також до позовної заяви представник позивача додав доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а саме відповідачу у паперовій формі рекомендованим поштовим відправленням № 6500800070672 із долученням копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» про оплату послуг за його пересилання (а.с.17), а третій особі в електронній формі до її електронного кабінету користувача ЄСІТС із долученням квитанції № 3654484 (а.с.18). При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 6500800070672 останнє 14.06.2025 року було вручено відповідачу (а.с.34). 06.06.2025 року ухвалою суду (а.с.21-22) позовну заяву було залишено без руху із визначенням способу і строку для усунення недоліків. 16.06.2025 року ухвалою суду (а.с.28-29) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву (відзив), а третій особі її право у 10-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати письмові пояснення щодо позову. Копію ухвали надіслано учасникам справи у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано ними, зокрема позивачу у порядку встановленому пунктом 4 ч.6 і ч.7 ст. 272 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610261566870 (а.с.52-53), яке надсилалось на його адресу повідомлену суду у змісті позовної заяви на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та повернуте поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення, що адресат відсутній за вказаною адресою, а також шляхом її доставлення його представнику; представнику позивача адвокату Алієву А.Т. огли 17.06.2025 року у електронний кабінет останнього у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.37); відповідачу у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0691013994350 про вручення їй 26.06.2025 року рекомендованого поштового відправлення № 0610261566381 (а.с.51); а третій особі у її електронний кабінет 17.06.2025 року у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.38). У встановлені судом строк третя особа не скористалася своїм процесуальним правом учасника справи, письмове пояснення не подала. 24.06.2025 року на адресу суду поштою надійшов відзив на позовну заяву (відзив) відповідача [PERSON] від 19.06.2025 року (а.с.45-46), в якому остання фактично виклала не заперечення проти позову, а заявила про визнання нею позовних вимог позивача, але із відзначенням заперечень проти стягнення з неї судових витрат, оскільки вважає, що предмет спору у даній справі виник саме внаслідок дій позивача, який з часу фактичного припинення їх шлюбних відносин не бажав розірвання їх шлюбу. 04.07.2025 року ухвалою суду (а.с.66-70) у даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручено Державній спеціалізованій установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України, а провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. 19.11.2025 року на адресу суду від Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України із супровідним листом від 13.11.2025 року № 4138-11 (а.с.96) надійшов висновок експерта № 1164, складений за результатом проведення експертизи в період 05.09.2025 року по 11.11.2025 року. 25.11.2025 року ухвалою суду (а.с.104) провадження у даній справі поновлено. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.2 і 3 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067045961343 із судовою повісткою, яке 05.12.2025 року було повернуте поштою до суду неврученим із відміткою у довідці про причини повернення про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, яка була повідомлена суду представником цієї особи у змісті позовної заяви (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, та шляхом доставлення судової повістки 26.11.2025 року до електронного кабінету представника позивача адвоката Алієва А.Т. огли, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.111). Представник позивача [PERSON] адвокат Алієв А.Т. огли в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення судової повістки 26.11.2025 року до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.111). При цьому, 25.12.2025 року адвокат Алієв А.Т. огли подав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій також зазначив про те, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067045962757 із судовою повісткою, яке 13.12.2025 року було повернуте поштою до суду неврученим із відміткою у довідці про причини повернення про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, яка є її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 11.06.2025 року № 03-17/1918 (а.с.27), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України. При цьому, 23.12.2025 року на адресу суду поштою надійшла заява відповідача від 19.12.2025 року про проведення підготовчого засідання у даній справі за її відсутності, в якому вона також зазначила про визнання нею позову щодо виключення відомостей про відповідача як батька із актового запису про народження свого сина [PERSON] , але заперечує проти стягнення з неї судових витрат з підстав зазначених нею у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 26.11.2025 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.112). Відповідно до ч.1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу, згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Водночас, згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в підготовче засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в свою чергу судом встановлено наступні фактичні обставини. 19.11.2016 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.11.2016 року (а.с.5), актовий запис № 111. [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 18.11.2020 року (а.с.7, 48), актовий запис № 2748. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У зв`язку з чим в актовий запис про народження № 2748 від 18.11.2020 року вчинений (складений) Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) були внесенні відомості про позивача [PERSON] , як батька, дитини [PERSON] , [INFO] , народженого його дружиною відповідачем [PERSON] 08.09.2022 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/668/22 було ухвалено рішення, яке набрало законної сили та яким шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, що підтверджують відомості наявні в публічному доступі на офіційному веб-сайті судової влади України та у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Нормативно-правове застосування Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1-2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. В свою чергу у абзацах два і три пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 відзначено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-текст є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, параграф 34, від 07 травня 2009 року). Аналогічні висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїх постановах у праві № 159/3926/18 (у ЄДРСР № 93053415) та у справі № 530/1231/16-ц (у ЄДРСР № 88016592). Висновки суду щодо обґрунтованості позову: Як вже відзначалось вище, 04.07.2025 року ухвалою суду (а.с.66-70) у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу проведення якої доручено Державній спеціалізованій установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України, а на вирішення експерта поставленні питання про те: - чи є кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ; - якщо кровне споріднення є, то чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . 19.11.2025 року на адресу суду від Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України із супровідним листом від 13.11.2025 року № 4138-11 (а.с.96) надійшов висновок експерта № 1164, складений за результатом проведення експертизи в період 05.09.2025 року по 11.11.2025 року (а.с.97-102), згідно підсумку якого відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянина [PERSON] , [INFO] та зразка рідкої крові дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено: в генотипі дитини [PERSON] , [INFO] , виявлені алелі, які не простежуються в генотипі громадянина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Ураховуючи зазначене суд вважає, що відсутність кровного споріднення між особою, записаним батьком [PERSON] , [INFO] , і дитиною [PERSON] , [INFO] , доведено належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом висновком експерта за результатом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка на сьогодні є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. При цьому, обставин, передбачених ч.5 ст. 136 СК України, судом в ході судового розгляду не було встановлено. Ураховуючи вищевикладене та прийняте судом визнання позову відповідачем суд вважає, що позов про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. - щодо судових витрат: Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що представником позивача адвокатом Алієвим А.Т. огли за подання до суду через систему «Електронний суд» позовної заяви про оспорення батьківства був сплачений через портал оплати GOVPAY24 судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанції ID: 4343-8063-9470-1377 АТ «ТАСКОМБАНК» від 11.06.2025 року (а.с.26). Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 484,48 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім (його представником) за подання позовної заяви до суду. При цьому, позивачем, на якого суд в своїй ухвалі від 04.07.2025 року (а.с.66-70) поклав обов`язок оплати за проведення експертизи, у відповідності до положень ч.4 ст. 139 ЦПК України, не надано суду доказів, передбачених ч.6 ст. 139 ЦПК України, понесення судових витрат витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема у вигляді витрат пов`язаних із проведенням експертизи, та самих їх розмірів. Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з неї на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 484,48 грн.

Outcome: approved