Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

26.07.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] та ПрАТ «СК «Саламандра» про солідарне стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП у сумі 152 217,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №046643 від 11.09.2021, який складено відносно [PERSON] , останній 11.09.2021 близько 17:20 годин по вул. Мельницька в м. Одеса, керуючи автомобілем марки «SKODA» д. н. з. [NUMBER] при перестроюванні не надав дорогу автомобілю марки «VOLKSWAGEN», д. н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 11.09.2021 Позивач отримав СМС-повідомлення від ПрАТ «СК «Саламандра», в якому зазначено, що страховий випадок зареєстрований за №0035867.09.21 та вказано, що слід очікувати дзвінка менеджера для узгодження подальших дій. 20.09.2021 представником ПрАТ «СК «Саламандра» був проведений огляд транспортного засобу [PERSON] («VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] ) та зроблений звіт про вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталося 11.09.2021. 23.09.2021 Позивач отримав СМС-повідомлення від ПрАТ «СК «Саламандра», в якому зазначено, що по справі проводиться розрахунок суми збитку та одразу буде повідомлено про результат. 25.10.2021 постановою Малиновського районного суду м. Одеси, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 24.04.2023, у справі №521/14883/21 [PERSON] визнано винним у спричиненій ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із порушенням останнім п. 10.3 ПДР. Не дочекавшись страхового відшкодування Позивач за власні кошти провів відновлюваний ремонт колісного транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] . Сума витрат якого, згідно рахунку № 8/1 від 20.10.2022 на виконання робіт складає 152 217,00 грн та підтверджується видатковою накладною №1/1 від 15.02.2023 після проведених робіт. 04.07.2023 Позивач подав до ПрАТ «СК «Саламандра» відповідну заяву про страхове відшкодування по страховій справі № 0035867.09.21/1. На момент подання позовної заяви з Позивачем ніхто не зв`язався та ніякої інформації не надав. Ніякого страхового відшкодування по страховій справі №0035867.09.21/1 з боку ПрАТ «СК «Саламандра» Позивачу сплачено не було. У зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» та з гр. [PERSON] солідарно на його користь завдану йому матеріальну шкоду (не сплачену суму відновлюваного ремонту за вказаним ДТП у розмірі 152 217,00, що підтверджується рахунком № 8/1 від 20.10.2022 на виконання робіт та видатковою накладною № 1/1 від 15.02.2023 після проведених робіт. 14.08.2023 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із її невідповідністю ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 25.08.2023 до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява. 12.09.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із квитанцією про оплату судового збору на суму 1 522,20 грн. 14.09.2023 ухвалою суду від відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. 17.11.2023 через систему «Електронний суд» від представника ПрАТ «СК «Саламандра» адвоката Терзі О.С. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи: відзиву; ордеру; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат; полісу страхування; повідомлення про подію; адвокатського запиту від 24.05.2023 з додатками; відповіді на адвокатський запит з доказами направлення; заяви про страхове відшкодування від 04.07.2023 з додатками; відповіді на заяву про страхове відшкодування; докази направлення відзиву з доданими до нього документами на поштову адресу [PERSON] ; докази направлення відзиву з доданими до нього документами на поштову адресу [PERSON] . Водночас суд зазначає, що в системі «Електронний суд» наявні всі перелічені додатки, окрім відзиву на позовну заяву. 21.11.2023 ухвалою суду клопотання представника позивача адвоката Попроцького Д.М. про витребування доказів задоволено. Витребувано у ПрАТ «СК «Саламандра» належним чином завірену копію матеріалів страхової справи № 0035867.09.21/1, щодо страхової виплати за полісом ОСЦПВВН № 204344887, з обов`язковим додаванням Рішення ПрАТ «СК «Саламандра» про страхову виплату по справі № 0035867.09.21/1. Зазначена ухвала суду не виконана ПрАТ «СК «Саламандра». Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 11.09.2021 близько 17 год. 20 хв. по вул. Мельницька в м. Одеса, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів SKODA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «SKODA», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було застраховано у ПрАТ «СК «Саламандра» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.06.2021 № 204344887 у межах страхової суми 130 000,00 грн. 11.09.2021 Позивач отримав СМС-повідомлення від ПрАТ «СК «Саламандра», в якому зазначено, що страховий випадок зареєстрований за № 0035867.09.21 та вказано, що слід очікувати дзвінка менеджера для узгодження подальших дій. 13.09.2021 ПрАТ «СК «Саламандра» було одержано повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку від [PERSON] 20.09.2021 був проведений огляд транспортного засобу [PERSON] «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталось 11.09.2021. 23.09.2021 Позивач отримав СМС-повідомлення від ПрАТ «СК «Саламандра», в якому зазначено, що по справі проводиться розрахунок суми збитку та одразу буде повідомлено про результат. Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2021, залишеної без змін постановою Одеського апеляційного суду від 24.04.2023, у справі № 521/14883/21 водія SKODA д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, у зв`язку із порушенням останнім п. 10.3 ПДР та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850,00 грн. Не дочекавшись страхового відшкодування Позивач за власні кошти провів відновлюваний ремонт колісного транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] . Сума ремонту згідно рахунку № 8/1 від 20.10.2022 на виконання робіт складає 152 217,00, що підтверджується видатковою накладною № 1/1 від 15.02.2023. 04.07.2023 Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» з заявою про страхове відшкодування по страховій справі № 0035867.09.21/1. 10.09.2023 ПрАТ «СК «Саламандра» надало відповідь на заяву про страхове відшкодування, у якій на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку подання заяви про страхове відшкодування з моменту скоєння ДТП. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП. При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується. Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК Україниособа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Відповідно до цього Закону тастатті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин. За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд. Цивільне законодавство встановлює правило, згідно з яким нездійснення особою своїх майнових прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 12 ЦК України). При цьому, ЦПК України містить норми, коли нездійснення цивільного права є підставою для припинення цивільного права, настання інших негативних правових наслідків для носія такого права. Поняття відмови від права не є тотожним поняттю нездійснення права (наприклад, відмова від прав, набутих за довіреністю, повинна відбуватись із повідомленням довірителя (стаття 250 ЦК України), відмова від права власності здійснюється шляхом заяви про це чи вчиненням інших дій, які свідчать про відмову від цього права (стаття 347 ЦК України)). Відмова від належного особі права припиняє таке право. Також припинення цивільного права та/або припинення права на захист порушеного права та/або припинення права на отримання відшкодування від певної особи не є ідентичними. Припинення цивільного права має під собою наслідком припинення цивільних правовідносин та відбувається, лише у випадках, передбачених законом. Припинення ж права на відновлення або захист порушеного права, право на відшкодування шкоди за рахунок певної особи не позбавляє особу взагалі цивільного права, але має наслідком неможливість отримання відновлення порушеного права або відшкодування шкоди тощо за рахунок певної особи (припинення поруки, пропуск позовної давності до одного з боржників). При цьому особа не позбавлена права на отримання захисту або відновлення порушеного права від іншого боржника за його наявності. Таким чином, припинення цивільного права має бути передбачено законом, на відміну від чого припинення права на отримання відшкодування від певної особи не позбавляє особу цивільного права, а лише позбавляє її можливості отримати відшкодування від цієї особи. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час настання ДТП, далі - Закон №1961-IV) підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1 статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон № 1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Зазначена правова позиція наведена у постанові ВП ВС від 14.12.2021 у справі № 147/66/17. Судом встановлено, що на час настання ДТП страхова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра», що підтверджується страховим полісом № 204344887, строк дії договору з 04.06.2021 до 03.06.2022. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн, розмір франшизи 1 300,00 грн. У даній справі позивач звернувся до страховика за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак довів, що ним здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, про що свідчить його звернення до онлайн сервісу чат-боту ПрАТ «СК «Саламандра» 11.09.2021 для реєстрації страхового випадку, повідомлення заявника страховою компанією про проведення розрахунку суми збитку, винесення апеляційним судом постанови 24.04.2023, якою залишено в силі постанову суду першої інстанції про встановлення вини у спричиненій ДТП 11.09.2021 [PERSON] , та звернення з заявою про страхове відшкодування 04.07.2023, отже строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, а тому позивач має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку протягом строку позовної давності. Щодо вимоги позивача про солідарне відшкодування, то суд зауважує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У даній справі позивач та його представник вважали, що у відповідачів існує солідарний обов`язок виплатити [PERSON] страхового відшкодування внаслідок ДТП, однак, в даному випадку суд не вбачає наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів, оскільки це суперечитиме інституту страхування як такому. Адже відповідно до норм законодавства про страхування, страховик бере на себе обов`язок за відшкодування шкоди особі заподіяної страхувальником. І тільки у разі недостатності суми страхового відшкодування понесених матеріальних збитків, потерпіла особа не позбавлена права звернутись в судовому порядку до винної особи про відшкодування їй різниці між сумою страхової виплати і заподіяною шкодою. Аналогічна правова позиція щодо відсутності солідарного обов`язку страховика і страхувальника відшкодувати матеріальні збитки потерпілій особі, наведена у постанові ВП ВС від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18). ПрАТ "СК "Саламандра" уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності взяло на себе зобов`язання у межах страхової суми відповідати за шкоду, заподіяну страхувальником третій особі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Фактичні витрати по відновлювальному ремонту пошкодженого транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] складають152 217,00 грн, що підтверджується рахунком № 8/1 від 20.10.2022 на виконання робіт та видатковою накладною № 1/1 від 15.02.2023. ПрАТ "СК " Саламандра" не надало доказів на підтвердження розміру оціненої шкоди, в тому числі з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. А тому,

Outcome: partial