Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий колектор" звернулося до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~обгрунтовані тим,\~що 26.12.2023 між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" та позивачем укладено договір факторингу №\~261223-10, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 02.05.2019-100004826 від 02.05.2019 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є відповідач. Указаний кредитний договір № 02.05.2019-100004826 від 02.05.2019 було укладено між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору. За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 7\~000,00 грн з строком кредитування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою 28%. Проценти у розмірі 1960,00 грн мали бути сплачені до 15.05.2019. Позивач зазначає, що ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало шляхом надання кредиту в сумі 7\~000 грн зі строком кредитування 14 днів. У позові вказано, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 11 760,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7\~000,00 грн, заборгованість за відсотками - 1\~960,00 грн, штраф - 2\~800,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 02.05.2019-100004826 від 02.05.2019 у розмірі 11\~760,00 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 20.08.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про розгляд справи належним чином. Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву до суду не подала. Ураховуючи згоду позивача в його позовній заяві на ухвалення заочного рішення, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. 02.05.2019 позивач звернулася до ТОВ "Споживчий центр" із заявкою про укладення кредитного договору, у якій просила надати їй кредит у розмірі 7\~000,00 грн строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів у розмірі 28 %, що становить 1\~960,00 грн. Заявка підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. На підставі цієї заявки 02.05.2019 між ТОВ "Споживчий центр", як кредитором, та відповідачем, як позичальником, було укладено в електронній формі кредитний договір №\~02.05.2019-100004826 шляхом прийняття відповідачем (акцепт) сформованої на сайті кредитора пропозиції ТОВ "Споживчий центр" про укладення кредитного договору на заявлених кредитором умовах (оферта). За умовами кредитного договору ТОВ "Споживчий центр", як кредитор, надає відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 7\~000,00 грн строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів у розмірі 28 %, що становить 1\~960,00 грн. На підтвердження надання ТОВ "Споживчий центр" за вищевказаним кредитним договором відповідачці кредитних коштів у розмірі 7000,00 грн позивач надав суду квитанцію №144236164 (а.с. 26). Згідно з довідкою про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №\~02.05.2019-100004826 від 02.05.2019, заборгованість [PERSON] за цим договором за період з 02.05.2019 до 20.03.2025 складає 11 760,00 грн, з них 7\~000,00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1\~960,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 2800,00 грн - прострочена заборгованість за штрафом. Позивач на підтвердження тих обставин, що між ним та ТОВ "Споживчий центр" 26.12.2023 було укладено Договір факторингу надав суду витяг з Договору факторингу №261223-10, відповідно до умов якого ТОВ "Споживчий центр" відступило за грошові кошти відповідачу право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з п.2.4 цього договору право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання Сторонами відповідного Акта приймання-передачи Переліку. Згідно з Актом приймання-передачи Переліку№1 до договору факторингу №261223-10 від 26.12.2023, ТОВ "Новий колектор" (Фактор) та ТОВ "Споживчий центр"(Клієнт) уклали цей Акт про те, що Клієнт передав у паперовому вигляді, а також в електронному вигляді Перелік №1, права грошових вимог за якими відступаються за Договором факторингу. Цей Акт підписано сторонами. У Додатку №2 Переліку №1 у списку боржників значить за № 2519 [PERSON] , кредитний договір 02.05.2019-100004826 від 02.05.2019 (а.с. 24). Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, необхідно дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріали справи свідчать про те, що Заявка кредитного договору від 02.05.2019, Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), які є складовими Договору, були підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором. Указані обставини відповідач не спростувала належними та допустимими доказами. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 02.05.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 02.05.2019-100004826 в електронній формі, умови якого позивач виконав. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). За пунктом 4.1 кредитного договору від 02.05.2019 № 02.05.2019-100004826 позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредит, сплата процентів, штрафних санкцій, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором - до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. У пункті 8.1. кредитного договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер його телефону, вказаного при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 8 960,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7\~000,00 грн, за відсотками - 1\~960,00 грн. Позивач також довів, що 26.12.2023 між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" та позивачем укладено договір факторингу № 261223-10, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 02.05.2019-100004826 від 02.05.2019 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є відповідач. Отже, заборгованість у розмірі 8 960,00 грн (за тілом кредиту - 7000,00 грн, за відсотками - 1960,00 грн) підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Стосовно стягнення заявленого позивачем штрафу у розмірі 2\~800,00 грн суд виснує таке. В Україні Указом Президента в №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває дотепер. Згідно із ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір між сторонами укладено 02.05.2019, тобто до періоду дії воєнного стану в Україні. Разом з тим, позивач взагалі не надав суду розрахунок штрафу у розмірі 2 800,00 грн. Умови кредитного договору від 02.05.2019 № 02.05.2019-100004826 не містять порядку нарахування штрафних санкцій. Відтак у суду відсутні відомості, з яких можна встановити підстави для нарахування штрафу та період, за який такий штраф позивачем нараховано. Суд не має можливості перевірити законність та правильність нарахування відповідачу штрафних санкцій. Тому заявлена позивачем вимога про стягнення штрафу у розмірі 2\~800,00 грн задоволенню не підлягає. Отже, суд задовольняє позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 02.05.2019 № 02.05.2019-100004826 у розмірі 8\~960,00 грн. Задовольняючи позов, суд відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (76,19%), що дорівнює 1\~845,63 грн.

Outcome: partial