Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

В грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ ПОНГ» в особі директора ЛановогоЄ.М. через систему « Електроннийсуд » звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 7439807 від 20.11.2019 р. у розмірі 28387,97 грн. , судових витрат у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач послався на те, що 20.11.2019 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» [PERSON] подала заявку на отримання кредиту № 7439807. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору у паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 7439807від 20.11.2019, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб- сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Відповідно до умов Кредитного договору, цей кредитний договір є самостійним кредитним договором що містить усі істотні умови , укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Даний договір підписаний електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором,що по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису. Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 7439807 від 20.11.2019 з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ:40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 01.04.2020 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №01/04,ТОВ «МІЛОАН»(ЄДРПОУ:40484607)відступлено право вимоги за Кредитним договором № 100864136 від 02.05.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (надалі ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») (код ЄДРПОУ 38750239), а відповідно ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права вимоги до Відповідача. 13.12.2021 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ_ПОНГ» (далі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ чи/або Позивач) укладено Договір факторингу №1/4 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 7439807 від 20.11.2019 р. Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ_ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 28387,97 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8491,62 грн.; - заборгованість за відсотками становить 13696,35 грн.; - заборгованість за комісією становить 1200грн.; - заборгованість за пенею становить 5000 грн. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» за кредитним договором № 7439807 у загальному розмірі 28387,97 грн., яку прохали стягнути. Ухвалою суду від 21.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Заочним рішенням суду від 21.05.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ПІНГ- ПОНГ » до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користьТовариства зобмеженою відповідальністю«Фінансова компанія« ПІНГ-ПОНГ » заборгованість за кредитним договором № 7439807 від 20.11.2024 р. у розмірі 28387,97 грн. , яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 8491,62 грн., заборгованості за відсотками - 13696,62грн., заборгованості за комісією - 1200 грн., заборгованість за пенею -5000 грн., а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витратинаправовудопомогу урозмірі6 000грн. Відповідачем подано до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначала, що розрахунок заборгованості є недостовірним та не підтвердженим належними доказами. Позивачем не враховані часткові платежі, здійснені відповідачем, крім того відповідач не погоджуєтьсч з розміром пені і прохає застосувати строк позовної давності. Ухвалою суду від 17.10.2025 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23 жовтня 2025 року о 14 год. 15 хв., у приміщенні суду. Ухвалою суду від 23.10.2025 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі №554/14114/24 від 21.05.2025 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ПІНГ- ПОНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 21.05.2025 року № 554/14114/24 (провадження № 2/554/917/2025) винесеного по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ПІНГ- ПОНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено у приміщенні Шевченківського районного суду міста Полтави на 02.12.2025 на 10 год. 30 хв. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач подала до суд заяву, в якій заперечувала щодо позовних вимог, зазначала, що розрахунок заборгованості є недостовірним та не рпідтвердженим належними доказам, частина вимог про стягнення неустойки є такою, що сплинула позовна давність. Вимоги про стягнення пені за період більш ніж за рік до дня подання позову є простроченими. Також встановлено, що загальний строк позовної давності становить 3 роки , а позовна давністьщодо вимог про стягнення неустойки складає 1 рік, а тому просида застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. Вимоги позивача не підтримувала у повному обсязі. Просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.11.2019 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» [PERSON] подала заявку наотримання кредиту№ 100864136. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Оформлення Кредиту відбулося онлайні з використанням одноразового пароля,яке прирівнюється допідписання Договоруу паперовійформі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 7439807 від 20.11.2019, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно доумов Кредитногодоговору, до укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщеніна веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Відповідно до умов Кредитного договору, цей кредитний договір є самостійним кредитним договором що містить усі істотні умови , укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Даний договір підписаний електроннимцифровим підписомз одноразовим ідентифікатором, що по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису. Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 7439807 від 20.11.2019 з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ:40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн. Відповідно до п.1.3. Договору про споживчий кредит № 100864136 від 02.05.2021 кредит надається строком на 30 днів з 20.11.2019( строк кредитування). Термін ( дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20.12.2019( п. 1.3. Договору). Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 01.04.2020 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №01/04, ТОВ «МІЛОАН»(ЄДРПОУ:40484607)відступлено право вимоги за Кредитним договором № 100864136 від 02.05.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (надалі ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») (код ЄДРПОУ 38750239), а відповідно ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права вимоги до Відповідача. 13.12.2021 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ_ПОНГ» (далі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ чи/або Позивач) укладено Договір факторингу №1/4 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 7439807 від 20.11.2019 р. Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ_ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 28387,97 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8491,62 грн.; - заборгованість за відсотками становить 13696,35 грн.; - заборгованість за комісією становить 1200 грн.; - заборгованість за пенею становить 5000 грн. Не зважаючина це,позичальник невиконав свогообов`язкута припинивповертати наданиййому Кредит в строки,передбачені Кредитним договором № 7439807 від 20.11.2019 р. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ`за кредитнимдоговором № 7439807 у загальному розмірі 28387,97 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8491,62 грн.; - заборгованість за відсотками становить 13696,35 грн.; - заборгованість за комісією становить 1200 грн.; - заборгованість за пенею становить 5000 грн. 02 вересня 2024р. відповідачу було направлено досудову вимогу завих №7439807-АВ та рекомендовано сплатити наявну перед позивачем заборгованість,проте вона залишилась без реагування з боку відповідача. Судом встановлено, що укладаючи кредитний договір, відповідач отримав від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 10000 гривень 00 копійок на строк, визначений у договорі. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, та після спливу строку, на який укладено договір гроші кредитодавцю не повернув. Судом також встановлено, що право вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості до [PERSON] набуло ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Ці обставини, як і отримання відповідачем кредиту у розмірі 10000 грн., останнім не оспорювалися. Таким чином суд дійшов висновку, що непогашена відповідачем сума основного боргу у розмірі 8491,62 грн згідно розрахунку стягується позивачем правомірно. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором. Відповідно до абзацу 2 частини 1статті 1048ЦК України в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, тобто у межах погодженого сторонами кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором процентиза кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом частиною 1статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85), проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку кредитування. Так, за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору № 7439807 від 20.11.2019, його сторони погодили, що строк користування кредитом становить 30 днів, з 20.11.2019 по 20.12.2019, проте відповідно до складеного ТОВ «Мілоан» розрахунку, відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися позичальнику по 20.12.2019. Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 20.12.2019, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. За умовами кредитного договору № 7439807 від 20.11.2019 сторони погодили строк кредитування 30 днів (пункт 1.4.Договору). Проценти за користування кредитом: 4500 гривень 00 копійок, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.5.2.Договору). Судом встановлено, що відповідач отримала кредит в сумі 10000 гривень строком на 30 днів. А тому, розмір процентів за період кредитування становить 4500 гривень 00 копійок (10000* 1,5% *30 днів), що узгоджується із визначеним розрахунком у Додатку № 1 до Договору № 7439807 від 20.11.2019. Нарахування відсотків поза межами цього строку є безпідставним, а захист порушеного права внаслідок неналежно виконаного грошового зобов`язання повинен здійснюватися в порядку ст.625 ЦК України. Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Пунктом 1.5.1. кредитного договору передбачена одноразова сплата комісії за надання кредиту в розмірі 1200 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню на суму 14191,62 грн (8491,62 грн основного боргу + 4500 грн Проценти за користування кредитом, 1200 грн. - комісія). Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне. Нарахована пеня у розмірі 5000 грн не підлягають стягненню з відповідачки, оскільки Законом України № 2120 внесено зміни до ЦК України, а також до Закону № 1734- V111 ''Про споживче кредитування'', які передбачають, що починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Вирішуючи порушене відповідачем клопотання про застосуванням строків позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ЦК України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальний. Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім цього, у період дії карантину в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ«Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19 (який був чинний на день звернення до суду із позовом), відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені ст. 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22 дійшов висновку, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Зі змісту Кредитного договору № 7439807 від 20.11.2019 та платіжного доручення №3588084, відповідач отримала 20.11.2019, а позов ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» подало до суду 16.12.2024. З огляду на наведене, а також, ураховуючи, що з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України тривав карантин, а з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви про стягнення заборгованості (14.12.2024) в Україні вже діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до п. 12 та п.19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену в ст. 257 ЦК України, відтак підстави для відмови у позові у зв`язку з її пропуском відсутні. Таким чином, перебіг позовної давності по даному кредитному договору не закінчився, в зв`язку із чим доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності та відмови на цій підставі в задоволенні позову судом відхиляються. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 6000 гривень В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: копію Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024; копію Додаткової угоди № 7439807 від 11.11.2024; копію Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., від 11.11.2024; копію Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11.11.2024. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З врахуванням часткового задоволення позовних вимог, витрати на правову допомогу підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 3000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Пінг-Понг» до [PERSON] задоволено частково, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно (50%) задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial