Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що син відповідача [PERSON] працював на посаді токаря 5 розряду механічної майстерні газокомпресорної служби Воловецького промислового майданчика ТОВ «Оператор ГТС України». Трудовий договір з ним було припинено 3 березня 2025 року на підставі п. 8-2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (смерть працівника), відповідно до наказу від 12.03.2025 р № 103/к. Після його смерті, у березні 2025 року до Карпатського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (надалі Карпатського ЛВУМГ), що є структурним підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшли заяви від відповідача [PERSON] , яка є матір`ю померлого працівника ТОВ «Оператор ГТС України» [PERSON] , про виплату їй матеріальної допомоги на поховання сина та виплати належних йому сум заробітної плати у зв`язку з його смертю. З огляду на вказане звернення, нарахована позивачем заробітна плата [PERSON] (за один відпрацьований день в березні 2025) та компенсація за 27 календарних днів невикористаної відпустки у загальній сумі, яка склала 14 605,97 грн (14 369,17 грн + 236,80 грн) була сплачена відповідачу [PERSON] (на її рахунок, реквізити якого [PERSON] додала до заяви № К7402СЛ-25-1746 від 10.03.2025), що підтверджується платіжною інструкцією №340692 від 12.03.2025 та №5106511 від 07.04.2025. Також було перераховано на користь відповідача і допомогу у зв`язку з непрацездатністю [PERSON] у розмірі 2 745,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5106511 від 07.04.2025. Окрім того, відповідно до п. 5.4 Колективного договору ТОВ «Оператор ГТС України» та на підставі наказу Карпатського ЛВУМГ від 28.03.2025 за № 53 м «Про надання матеріальної допомоги», [PERSON] була надана матеріальна допомога на поховання померлого сина [PERSON] у розмірі 100 000,00 грн. Така матеріальна допомога є одноразовою та пов`язана саме з фактом смерті працівника ТОВ «Оператор ГТС України». Таким чином, матеріальна допомога, виплачена позивачем відповідачці [PERSON] на поховання її сина [PERSON] склала 78 950,40 грн. (за виключенням сум, утриманих як податок з нарахованого доходу), що підтверджується платіжною інструкцією №347259 від 07.04.2025, призначення платежу - зарахування допомоги на поховання [PERSON] . Водночас, позивачем на користь відповідачки помилково, того ж дня, було здійснено ще один платіж у розмірі 78 950,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5106511 від 07.04.2025, призначення платежу - відомості на зарахування заробітної плати 03.2025 року. Із огляду на наведене, позивачем направлено па адресу відповідачки вимогу від 29.05.2025 № 444 щодо повернення помилково сплачених ТОВ «Оператор ГТС України» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 78 950,40 грн. Станом на дату звернення із цією позовною заявою зазначена вимога залишено відповідачкою без задоволення. Враховуючи вищенаведене, позивач ТОВ «Оператор ГТС України» просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 78 950,40 грн та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення вимог позивача, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначає, що у позовній заяві обставини хоча і відповідають дійсності, але разом з тим, відповідач вважає за необхідне у цьому відзиві зазначити те, що вона 1946 року народження, особою похилого віку, наданий час ніде не працює, отримує щомісячну пенсію у розмірі 5\~539,64 грн., інших видів доходу не має, що стверджується довідкою про її доходи, виданою органом пенсійного фонду 20.11.2025. Окрім різного роду вікових захворювань, вона знаходиться на "Д обліку у сімейного лікаря з діагнозом ІХС. кардіосклероз атеросклеротичний гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик високий, цукровий діабет середньої стулені важкості, що стверджується довідкою КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги Воловецької селищної ради". Крім того, зазначає, що вона проживає одна, інших членів сім`ї немає. Раптова і трагічна смерть сина у березні 2025 року поклала її у вкрай важке матеріальне становище. Відповідач стверджує у відзиві, що отримавши від позивача кошти в сумі 14\~605,97 грн нарахованої сину заробітної плати та матеріальну допомогу на поховання в сумі 78\~950,40 грн, вона ці кошти в цілому і витратила на поховання сина та придбання всього необхідного для здійснення поховального обряду. Пояснює, що в той час коли на її картковий рахунок від позивача поступили ще кошти з призначенням платежу, як "відомість на зарахування заробітної плати 03.2025 року", вона вважала, що ці кошти від позивача поступили, як додаткові донарахування заробітної плати померлого сина по місцю його роботи. Проте, як проводилося нарахування заробітної плати її сина на роботі і які суми підлягають виплаті, їй було невідомо. Зі своєї сторони, отримані нею кошти, вона аж ніяк не вважала помилковими чи безпідставно їй перерахованими, оскільки попередній платіж їй приходив і призначенням, як «зарахування допомоги на поховання [PERSON] - працівника ТОВ ОГТСУ, без ПДВ», а другий, як «відомість на зарахування заробітної плати». А отже, у відповідачки не було жодних підстав вважати, що їй помилково було двічі перераховано на картку один і той же платіж. Ці додатково отримані кошти \~ \~ \~ \~відповідач також витратила на погашення заборгованості з банківських кредитів її померлого сина, щоб закрити ці кредитні зобов`язання, що також стверджується письмовими доказами, які додаються відповідачем до цього відзиву на позов. Крім того у відзиві посилається на те, що отримавши заявлену вимогу позивача про повернення надлишково перерахованих їй коштів в сумі 78\~950,40 грн, вона опинилася в ситуації, що фактично не може повернути затребувану у неї позивачем суму, оскільки ці кошти нею вже були витрачені на поховання сина і подальше погашення його кредитних боргових зобов`язань. А інших коштів, окрім мізерної пенсії, у неї просто немає. Повернення коштів позивачу за рахунок отримуваної пенсії залишить її фактично без засобів до існування, можливості придбання необхідних їй лікарств, медикаментів, можливості придбання продуктів харчування, оплати комунальних послуг та інших життєво важливих потреб. З врахуванням, віку та стану здоров`я, заробити ні кошти вона також не взмозі. Також, відповідач вважає, що є добросовісним отримувачем (набувачем) цих коштів, разом з тим, ставиться у вкрай важкі умови боргового зобов`язання перед позивачем (що виникло не з її вини), оскільки за відсутності інших видів доходу, окрім, як через примусове стягнення з належних їй пенсійних виплат, погасити цю суму боргу вона не матиме ніякої іншої можливості. Стягнення у порядку виконавчого провадження 50 відсотків належної відповідачці пенсії, яка навіть в цілому складає на даний час суму 5 539 грн у подальшому можуть позбавити відповідачку всіх життєво необхідних засобів до існування. Крім того, відповідач зазначає у відзиві, що у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність рахункової помилки зі боку позивача. Відповідач вважає, що у даному випадку при перерахуванні коштів у сумі 78 950,40 грн, на рахунок відповідача за платіжною інструкцією №5106511 від 07.04.2025, призначення платежу - відомості на зарахування заробітної плати 03.2025 року - не мала місце рахункова помилка у юридичному значенні цього терміну, а відтак відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, ці кошти не підлягають поверненню, як безпідставно набуті. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву посилається на те, що відзив відповідача є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. У відзиві на позовну заяву відповідач визнає ту обставину, що нею були отримані всі зазначені позивачем виплати, в тому числі платіж на суму 78 950, 40 грн. із призначенням «відомості на зарахування заробітної плати» (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025). Тобто, зазначені обставини визнаються відповідачем та не підлягають доказуванню, в силу статті 82 ЦПК України (якою передбачено, що обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню). Зокрема, платіж із призначенням «відомості на зарахування заробітної плати» в сумі 78 950, 40 грн (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025) не є виплатою заробітної плати чи інших платежів, пов`язаних з трудовими відносинами, а є саме виплатою внаслідок рахункової помилки позивача при проведені платежів в системі банківських операцій. Вказані кошти не призначалися відповідачу для виплати заробітної плати чи інших виплат, а тому відповідач не могла на них розраховувати та сподіватися, і в такому випадку повинна була вчинити добросовісно та законно, заявивши про помилково зараховані коштів, а також при отриманні від позивача вимоги про їх повернення, вжити невідкладних дій для такого повернення. Заяви, клопотання учасників справи. 28.11.2025 відповідачем надіслано відзив на позовну заяву. 08.12.2025 позивачем через систему "Електронний суд" надіслано відповідь на відзив на позовну заяву. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 06.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 04.12.2025 та на 18.12.2025. На підставі ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини [PERSON] (син відповідача) працював на посаді токаря 5 розряду механічної майстерні газокомпресорної служби Воловецького промислового майданчика ТОВ «Оператор ГТС України». Трудовий договір з ним було припинено 3 березня 2025 року на підставі п. 8-2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (смерть працівника), відповідно до наказу від 12.03.2025 за № 103/к. Після його смерті, у березні 2025 року до Карпатського ЛВУМГ, що є структурним підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшли заяви від відповідача [PERSON] , яка є матір`ю померлого працівника ТОВ «Оператор ГТС України» [PERSON] , про виплату їй матеріальної допомоги на поховання сина та виплати належних йому сум заробітної плати у зв`язку з його смертю. Враховуючи вказане звернення, позивачем була нарахована заробітна плата [PERSON] (за один відпрацьований день в березні 2025) та компенсація за 27 календарних днів невикористаної відпустки у загальній сумі, яка склала 14 605,97 грн (14 369,17 грн + 236,80 грн) та сплачена відповідачу [PERSON] (на її рахунок, реквізити якого [PERSON] додала до заяви № К7402СЛ-25-1746 від 10.03.2025), що підтверджується платіжною інструкцією №340692 від 12.03.2025 та №5106511 від 07.04.2025. Також було перераховано на користь відповідача і допомогу у зв`язку з непрацездатністю [PERSON] у розмірі 2 745,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5106511 від 07.04.2025 року. Крім того, відповідно до п. 5.4 Колективного договору ТОВ «Оператор ГТС України» та на підставі наказу Карпатського ЛВУМГ від 28.03.2025 за № 53 м «Про надання матеріальної допомоги» відповідачу [PERSON] була надана матеріальна допомога на поховання померлого сина [PERSON] у розмірі 100 000,00 грн. Така матеріальна допомога є одноразовою та пов`язана саме з фактом смерті працівника ТОВ «Оператор ГТС України». Матеріальна допомога, виплачена позивачем відповідачці [PERSON] на поховання її сина [PERSON] склала 78 950,40 грн. (за виключенням сум, утриманих як податок з нарахованого доходу), що підтверджується платіжною інструкцією №347259 від 07.04.2025, призначення платежу - зарахування допомоги на поховання [PERSON] . Водночас, позивачем на користь відповідачки помилково було здійснено ще один платіж у розмірі 78 950,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5106511 від 07.04.2025, призначення платежу «відомості на зарахування заробітної плати 03.2025 року». Враховуючи наведене, позивачем направлено па адресу відповідача [PERSON] вимогу від 29.05.2025 № 444 щодо повернення помилково сплачених ТОВ «Оператор ГТС України» на її користь грошових коштів у розмірі 78 950,40 грн., однак зазначена вимога залишена відповідачкою без реагування. Також із матеріалів справи з`ясовано, що згідно копію витягу із наказу від 30.09.2024 за № 72/к, встановлено [PERSON] (сину відповідача) з 01.10.2024 посадовий оклад в розмірі 21 000,00 грн на місяць. Слід відмітити, що померлий [PERSON] у березні 2025 відпрацював лише 1 день, відповідно розмір його заробітної плати за будь-яких обставин не міг скласти 78 950,40 грн, які були помилково (з огляду на рахункову помилку) виплачені позивачем його матері - [PERSON] . У відповідності до довідки від 13.08.2025 № 643 про доходи [PERSON] за період з 01.10.2024 - 31.03.2025, тобто до моменту припинення трудового договору на підставі п. 8-2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (смерть працівника), підтверджено нарахування та повна виплата [PERSON] заробітної плати та лікарняних за наведений період та відповідно відсутність заборгованості у ТОВ «Оператор ГТС України» перед [PERSON] . З урахуванням розміру посадового окладу [PERSON] , який становить 21 000,00 грн на місяць, як у березні 2025 року, так і за попередні періоди, розмір заробітної плати наведеного працівника не міг становити 78 950,40 грн. Тобто, у ТОВ «Оператор ГТС України відсутня заборгованість перед [PERSON] щодо виплати йому заробітної плати. Таким чином, на користь відповідача [PERSON] позивачем ТОВ «Оператор ГТС України» було правомірно здійснено наступні виплати, у зв`язку зі смертю її сина, який був працівником позивача:- 14 605,97 грн (14 369,17 грн + 236,80 грн) - заробітна плата [PERSON] (за один відпрацьований день в березні 2025) та компенсація за 27 календарних днів невикористаної відпустки, правова підстава отримання коштів - наказ про припинення трудового договору [PERSON] від 12.03.2025 № 103/к; - 78 950,40 грн - допомога на поховання [PERSON] (100 000,00 - сума утримана як податок з нарахованого доходу), правова підстава отримання коштів - наказ Карпатського ЛВУМГ від 28.03.2025 за № 53 м «Про надання матеріальної допомоги». Крім того, позивачем ТОВ «Оператор ГТС України» помилково (з огляду на рахункову помилку) було здійснено платіж на користь [PERSON] (тобто на отримання цієї виплати [PERSON] не мала будь-яких правових підстав: - 78 950,40 грн (призначення платежу - відомості на зарахування заробітної плати 03.2025 року). Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 78 950,40 грн та понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що відповідачем були отримані грошові кошти, які сплачені позивачем у зв`язку з наявністю рахункової помилки при здійсненні виплат грошових коштів, які були виплачені повторно відповідачу у зв`язку із смертю її сина. Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення. За змістом статей\~15\~і\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Відповідно до частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція\~статті 1212 ЦК, як і загалом норм\~глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. \~Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Подібний висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) тлумачення п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Як вбачається із матеріалів справи, позивач ТОВ «Оператор ГТС України» у позовній заяві та відповіді на відзив, неодноразово зазначав, що в межах спірних правовідносин відповідачем були безпідставно отримані кошти у розмірі 78 950,40 грн, які сплачені позивачем саме у зв`язку з наявністю рахункової помилки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 у справі №501/2500/15-ц (провадження №61-4504 св 18) зазначено, що: «згідно з пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце по даній справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки\~ст.\~81\~ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження наявності рахункової помилки разом із позовною заявою позивачем було надано докази виплати наступних платежів:- правильно нарахованих: заробітної плати за один відпрацьований день в березні 2025 року та компенсації за 27 календарних днів невикористаної відпустки у загальній сумі 14 605,97 грн (14 369,17 грн + 236,80 грн) (платіжні інструкції №340692 від 12.03.2025 та №5106511 від 07.04.2025), допомоги у зв`язку з непрацездатністю [PERSON] у розмірі 2 745,28 грн (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025), матеріальної допомоги на поховання у сумі 78 950, 40 грн (за виключенням сум, утриманих як податок з нарахованого доходу) (платіжна інструкція №347259 від 07.04.2025, призначення платежу «зарахування допомоги на поховання [PERSON] »), - із рахунковою помилкою: платежу із призначенням «відомості на зарахування заробітної плати» на суму 78 950, 40 грн (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025). Тобто, платіж із призначенням «відомості на зарахування заробітної плати» в сумі 78 950, 40 грн (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025) не є виплатою заробітної плати чи інших платежів, пов`язаних з трудовими відносинами, а є саме виплатою внаслідок рахункової помилки позивача при проведені платежів в системі банківських операцій. Зазначене свідчить про дворазове нарахування грошових коштів позивачем, яке було здійснено помилково на рахунок відповідача за один і той самий період, а саме в один і той же день - 07.04.2025, на суму 78 950, 40 грн (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025) та на суму 78 950, 40 грн (платіжна інструкція №347259 від 07.04.2025), що спростовує доводи відповідача про відсутність рахункової помилки зі сторони позивача\~ТОВ «Оператор ГТС України». Надаючи оцінку аргументам відповідача, суд зауважує, що у відзиві на позовну заяву відповідач визнає ту обставину, що нею були отримані всі зазначені вище виплати, в тому числі платіж на суму 78 950, 40 грн. із призначенням «відомості на зарахування заробітної плати» (платіжна інструкція №5106511 від 07.04.2025). Тобто, зазначені обставини визнаються відповідачем та не підлягають доказуванню, в силу статті 82 ЦПК України (якою передбачено, що обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню). Проте, отримавши вимогу від 29.05.2025 за №444 щодо повернення помилково сплачених ТОВ «Оператор ГТС України» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 78 950,40 грн, відповідач не звернулась до позивача у зв`язку із безпідставним їх набуттям, на лист-вимогу направлену їй не реагувала, що у свою чергу свідчить про набуття майна без достатньої правової підстави та відповідно до\~ст.1212 ЦК України\~є обов`язком для його повернення. Водночас, заперечення відповідача на позовні вимоги зводяться до того, що [PERSON] має скрутне фінансове становище та із доходів має лише незначні пенсійні виплати, а помилково зараховані кошти нею вже були витрачені, в тому числі на погашення кредитів сина та інших боргів. Однак вказані обставини, не можуть бути підставами для неповернення безпідставно набутих коштів. З огляду на викладене та враховуючи, що при розгляді справи позивачем було доведено факт наявності рахункової помилки, а також надавши обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам на підтвердження факту безпідставного набуття відповідачем грошової суми у розмірі\~78 950,40 грн, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову шляхом стягнення із відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів в розмірі 78 950,40 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved