Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом з урахуванням уточнень, в якому просить стягнути з відповідачів у рівних частках заборгованість за кредитним договором №HACOAN55724587 від 37.12.2007 у розмірі 137338,61 грн., яка складається з 59866,90 грн. заборгованості за тілом кредиту; 44222,53 грн. заборгованості за процентами; 3315,73 грн. заборгованості за комісією; 29933,45 грн. заборгованості по пені та судові витрати в розмірі 2422,40 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №HACOAN55724587 від 27.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 73729,80 грн. термін погашення кредиту встановлено до 26.12.2014. [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором, крім цього для забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 27.12.2007 було укладено договір застави, предметом якої став автомобіль марки «DAEWOO Nexia 1.5» vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ст.1281 ЦК України, Позивачем 12.03.2021 року була направлена претензія кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області. 08.06.2021 Банком було отримано лист від ДНК в якому зазначено, що претензія кредитора долучена до спадкової справи, відомості про спадкоємців надати неможливо в силу ст.8 ЗУ «Про нотаріат». 26.11.2024 співробітником Банку було зроблено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо майна, яке належало Позичальнику з якого Банк вперше дізнався, що спадкоємцями померлого Позичальника є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 12.03.2025 Банком додатково було направлено лист-претензію до спадкоємців, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не виконано. Таким чином позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника в сумі 137338,61 грн. Спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про прийняття спадщини. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] надали до суду відзив на позовну заяву в якому зазначили, що позовні вимоги банку не визнають, посилаючись на пропуск банком строків позовної давності, недотримання строків пред`явлення вимог до спадкоємців згідно зі ст. 1281 ЦК України, а також на факт вилучення заставного майна автомобіля марки «DAEWOO Nexia», реєстраційний номер [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості та наявність судового рішення від 03.10.2017 щодо стягнення з [PERSON] цієї ж заборгованості, просили відмовити в задоволенні позову. Представником відповідача надано відповідь на відзив згідно якого, банком не пропущено строків пред`явлення вимог до спадкоємців, що підтверджується письмовими доказами наданими до суду, стосовно інформації щодо реалізації вилученого заставного майна, а саме автомобіля «DAEWOO Nexia», реєстраційний номер [NUMBER] , останнім зазначено, що згідно виписки по банківському рахунку, реалізація заставного майна в рахунок погашення заборгованості банком не проводилась, відповідачами не доведено відсутності заборгованості та виконання умов договору належним чином, а тому наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала на підставі наданих до суду доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову з урахуванням підстав зазначених у відзиві на позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до теперішнього часу не надавали. Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.12.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», яке в подальшому перейменоване у ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №HACOAN55724587. Згідно якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 73729,80 грн. на термін до 26.12.2014, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (т.1 а.с.125-129) 27.12.2007 для забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 27.12.2007 №HACOAN55724587 було укладено договір застави між Банком та [PERSON] , предметом якого став автомобіль «DAEWOO Nexia 1.5», vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (т.1 а.с.130-134). З метою звернення стягнення заставного [PERSON] майна - автомобіля «DAEWOO Nexia 1.5», vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , ПАТ КБ «Приват Банк» та Філією ТОВ «Українське фінансове Агенство «Верус» в односторонньому порядку було укладено договір поруки від 22.03.2011 року, при цьому розмір відповідальності поручителя перед кредитором було обмежено сумою зазначеною в Додатку №1 розмір якої склав 200 грн. 08.12.2014 рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя ТОВ «Українське фінансове Агенство «Верус» в особі філії агентства розташованого в Комінтернівському районі м.Харкова та [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за договором, було задоволено частково. В рахунок заборгованості за кредитним договором №НАС0АN55724587 від 27.12.2007 року у розмірі 166873,80 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель NEXIA 1,5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого продажу. Згідно наданого позивачем копії Акту прийому-передачі транспортного засобу, автомобіль марки «DAEWOO Nexia 1.5», реєстраційний номер [NUMBER] було передано позичальником [PERSON] на стоянку банку 28.10.2016, однак в рішенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2017 вказано іншу дату вилучення, зазначено, що актом державного виконавця від 28.12.2015 року підтверджується, що у відповідача [PERSON] було вилучене заставне майно у вигляді автомобіля DAEWOO NEXIA, державний номерний знак [NUMBER] , що може свідчити про недобросовісність позивача, щодо періоду протягом якого в розпорядженні банк перебував транспортний засіб і банк був наділений повноваженнями щодо його грошової оцінки та подальшої реалізації (т.2 а.с.171). 03.10.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №№HACOAN55724587 від 37.12.2007 у розмірі 106000,00 грн., яка складається з: 59866,90 грн.-заборгованості за тілом кредиту, 44485,93 грн.- заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1647,17 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом (т.2 а.с.172-173). При прийнятті рішення суд враховує правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) від 4 липня 2018 року, згідно якої, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору; на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі; рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Аналогічні правові позиції викладені в рішення ВП ВС у справах: №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28 березня 2018 року; №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується Актовим записом про смерть №60 від 02.08.2019 (т.1 а.с.138). 05.05.2021 АТ КБ «Приватбанк» була направлена претензія кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про наявність перед банком у [PERSON] заборгованості у розмірі 637201,65 грн. (т.1 а.с.141). При цьому КБ «Приватбанк» не повідомляв Лозівську державну нотаріальну контору Харківської області та коло спадкоємців, щодо окрім наявної заборгованості спадкодавця перед банком існує спадкове майно - вилучений у спадкодавця для реалізації в рахунок погашення заборгованості та нереалізований автомобіль DAEWOO NEXIA 1,5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який може входити до спадкової маси. 08.06.2021 листом від Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області АТ КБ «Приватбанк» повідомлено про долучення до спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] претензії кредитора (т.1 а.с.150). Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №405486249 від 26.11.2024, щодо майна позичальника [PERSON] , вбачається, що право власності на земельну ділянку набули [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.139). 06.03.2025 АТ КБ «Приватбанк» було надіслано лист-претензію [PERSON] та [PERSON] , як до спадкоємців після смерті позичальника [PERSON] , з вимогою про погашення заборгованості у розмірі 181116,06 грн. (т.1 а.с.151,152). 09.10.2025 року ухвалою суду в якості співвідповідачів було залучено [PERSON] і [PERSON] , які згідно матеріалів спадкової справи також є спадкоємцями майна померлого [PERSON] . Згідно Акту перевірки транспортних засобів від 03.07.2025 автомобіль «DAEWOO Nexia 1.5», vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вилучене у боржника 28.10.2016 і прийняте на стоянку (т.2 а.с.213). Як вбачається з копії заведеної спадкової справи №349/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] наданою Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, спадкоємцями майна померлого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про прийняття спадщини за заповітом та законом (т.1 а.с.181-222). Згідно розрахунку заборгованості за договором №HACOAN55724587 від 27.12.2007 укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 10.03.2025 наявна заборгованість у розмірі 137338,61 грн., яка складається з: 59866,90 грн.-заборгованості за тілом кредиту; 44222,53 грн.-заборгованості за процентами; 3315,73 грн.-заборгованості за комісією; 29933,45 грн.-заборгованості по пені. (т.1 а.с. 11-15) Згідно ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За приписами ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач в своєму уточненому позові зазначає, що спадкоємцями є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як на правову підставу позовних вимог у цій справі позивач посилався на ст.1282 ЦК України, відповідно до частини другої якої вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто зазначена норма права надає кредитору право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Однак, пред`являючи позов на підставі статті 1282 ЦК України, позовних вимог про звернення стягнення на спадкове майно позивач не заявив, тоді як на суд покладений обов`язок розглядати справи в межах заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором між позивачем та спадкодавцем уже була предметом судового розгляду та стягнута рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03.10.2017, яке набрало законної сили. Доказів перебування рішення на стадії примусового виконання, закриття цього виконавчого провадження як на час пред`явлення позову, так і на час розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи не містять. Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час смерті боржника) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Згідно із Законом України «Про виконавче провадження», у разі смерті боржника, якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню (п. 5 ч. 1 ст. 34 ЗУ), а не закінченню. Виконавець замінює померлого боржника його правонаступниками (спадкоємцями) за рішенням суду до моменту, поки вони не будуть встановлені або поки спадкове майно не буде визначено, а стягнення може звертатися виключно на спадкове майно. Отже, обов`язок спадкодавця [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором, присудженої судом ПАТ КБ «Приватбанк» (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок його смерті та перейшов до його спадкоємців. Про можливість застосування статей 1281, 1282 ЦК України на стадії примусового виконання рішення зазначено й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року в справі №523/2357/20. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. При цьому невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. З огляду на викладене, оскільки позовних вимог про звернення стягнення на спадкове майно, як про це зазначено в статті 1282 ЦК України, позивач не заявляв, а своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором він уже реалізував і відповідно задоволення вимог у цій справі може призвести до подвійного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, що є недопустимим, а тому суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст.1281 ЦК України, кредитор має пред`явити вимоги протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про відкриття спадщини. Спадкодавець помер [INFO] . Судом встановлено, що банк направляв претензії до нотаріальної контори ще у березні 2021 року та отримав відповідь про заведення спадкової справи у червні 2021 року. Проте з даним позовом банк звернувся лише у 2025 році, що свідчить про пропуск преюдиційних строків, визначених законом для захисту прав кредитора після смерті боржника. Крім того, суд враховує, що забезпечення виконання кредитного зобов`язання здійснювалося, зокрема, шляхом застави транспортного засобу. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08.12.2014 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за договором, було задоволено частково. В рахунок заборгованості за кредитним договором № НАС0АN55724587 від 27.12.2007 року у розмірі 166873,80 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель NEXIA 1,5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, кузова/шасі: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» державною виконавчою службою 28.12.2015, тобто автомобіль був вилучений у боржника ще у 2015 році, однак позивач не вчинив дій щодо його реалізації та не зарахував вартість заставного майна в рахунок погашення заборгованості, як того вимагає правова природа заставних правовідносин (не надав доказів, що вилучений автомобіль був реалізований відповідно до вимог закону, за якою ціною, які кошти та в якому розмірі зараховані на погашення основного боргу). Протягом понад десяти років з моменту вилучення предмета застави автомобіля, позивачем його не реалізовано і не надано до суду доказів неможливості такої реалізації (не зменшено розмір заборгованості на вартість заставного майна) і фактично позивачем утримувався предмет застави поза цивільним оборотом внаслідок чого допустив його знецінення до вартості металобрухту. За таких обставин суд дійшов висновку, що пасивна поведінка позивача, який тривалий час не реалізовував предмет застави з метою спрямовування отриманих коштів на погашення боргу, не відповідає принципам добросовісності та розумності, закріпленим у цивільному законодавстві. Водночас звернення позивача до суду з вимогою про повторне стягнення повної суми заборгованості без урахування вартості вилученого предмета застави свідчить про спробу покласти негативні наслідки власної бездіяльності на відповідачів, що є неприпустимим. Така поведінка позивача в сукупності з обранням неналежного способу захисту права суд оцінює як зловживання процесуальними та матеріальними правами, що відповідно до засад цивільного судочинства не підлягає судовому захисту. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, не довів належними і допустимими доказами фактичний розмір залишку заборгованості та пропустив строк визначений законом для захисту прав кредитора після смерті боржника. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed