Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 21.06.2016 придбав з прилюдних торгів Державного підприємства "СЕТАМ" автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року випуску, синього коліру, об`єм двигуна см. куб. 1984, номер кузову [NUMBER] , пробіг т.к. [NUMBER] , що підтверджується актом видачі майна переможцю. Проте, з підстав наявності ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2008 у цивільній справі № 2-2425/08/01, якою накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року, який на той момент належав [PERSON] зареєструвати свої права на автомобіль не зміг. Наявність арешту на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2008 у цивільній справі № 2-2425/08/01 перешкоджає [PERSON] у реєстрації його прав на автомобіль та їх реалізації. Аргументи учасників справи. Представник позивача - адвокат Авілова О.М. подала до канцелярії Київського районного суду м. Харкова заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного судового рішення. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Участь у справі сторін. У судове засідання позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, надавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (ч. 11 ст. 128 ЦПК України). Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 21.06.2016 придбав з прилюдних торгів Державного підприємства "СЕТАМ" автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року випуску, синього коліру, об`єм двигуна см. куб. 1984, номер кузову [NUMBER] , пробіг т.к. [NUMBER] , що підтверджується актом видачі майна переможцю. Актом Державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Казанцева Д.О. від 17.06.2016 зазначено про те, що [PERSON] придбав за 213040,00 гривень автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року випуску, синього коліру, об`єм двигуна см. куб. 1984, номер кузову [NUMBER] , пробіг т.к. [NUMBER] ; кошти за придбану рухомість сплачені в повному обсязі. До акту державного виконавця додається протокол публічних торгів. У 2018 році [PERSON] звернувся до Сервісного центру МВС в Харківській області для реєстрації свого права власності на зазначений вище автомобіль. Проте, зробити це так і не зміг з підстав наявності ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2008 у цивільній справі № 2-2425/08/01, якою накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року, який на той момент належав [PERSON] . В ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2008 у цивільній справі № 2-2425/08/01, допущено технічну помилку - неправильно зазначено номерний знак автомобіля: [NUMBER] , замість правильного [NUMBER] . Так, відповіддю від 23.08.2018 Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області повідомляє Позивачу про наявність арешту за зазначеною ухвалою та необхідність виправлення помилки задля подальшої перереєстрації зазначеного автомобіля. Станом на 2025 рік встановлено, що Київським районним судом міста Харкова знищено цивільну справу № 2-2425/08/01, що унеможливлює внести зміни до ухвали про накладення арешту та здійснити перереєстрацію автомобіля. Тому, з підстав неможливості у позасудовому порядку перереєструвати автомобіль на імя [PERSON] , подано дану позовну заяву. На адвокатський запит щодо наявності арешту на спірний транспортний засіб, відповіддю від 22.09.2025 зазначено про наявність арешту на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2008 у цивільній справі № 2-2425/08/01. Окрім цього, оскільки попередній власник [PERSON] є учасником декількох судових проваджень про стягнення з нього грошових коштів, всі забезпечення виконання таких стягнень є ризиком порушення прав Позивача як покупця автомобіля, який належав [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1,6 статті 81 ЦПК України). Відповідно до п. 4 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі-Порядок), після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди Організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Згідно з пунктами 7, 8, 9, 10 цього розділу Порядку не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведені електронні торги переможцю виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного відділом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. Згідно із п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (у редакції постанови КабінетуМіністрів України від 23.12.2009 № 1371) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться, зокрема, на підставі документів, що посвідчують правомірність придбання транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку серед інших акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Окрім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 317 та ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 386 цього Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), зокрема зазначив, що особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття з арешту з майна. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. З огляду на наведене, правильним є висновок про те, що сама лише вимога про визнання права власності особи, яка не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не приведе до належного захисту її прав, оскільки навіть визнання судом права власності не буде підставою для зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, передбачений частинами 1, 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, у разі звернення до сервісного центру МВС щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не проводиться. Відповідно до положень п. 8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинностіЗаконом України"Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, серед інших, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Враховуючи наведені обставини, з огляду на те, що спірний транспортний засіб набуто у власність позивачем у встановленому законом порядку, правочин на підставі якого набуто таке право власності є правомірним в силу ст. 204 ЦК України, при цьому, наявність у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів запису про арешт належного позивачу майна, створює перешкоди у реалізації ним права власності, та наявний арешт не пов`язаний із будь-якими зобов`язаннями позивача, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, як власника рухомого майна. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року випуску, синього коліру, об`єм двигуна см. куб. 1984, номер кузову [NUMBER] та звільнення з-під арешту автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT B6, [NUMBER] , 2007 року випуску, синього коліру, об`єм двигуна см. куб. 1984, номер кузову [NUMBER] , підлягають задоволенню. Судові витрати. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1932,00 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача.

Outcome: approved