Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

03 липня 2025 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування даного позову представник позивача зазначив, що 07.09.2016 між АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір №010/1176/82/0084173. 14.09.2018 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір №014/1176/82/0148576. Відповідно до умов кредитного Договору № 010/1176/82/0084173 від 07.09.2016, Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі 8700.00 грн. Строк Кредиту 48 місяців з 07.09.2016 (дата надання кредиту) по 07.09.2020 (Дата повного погашення Кредиту). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором. Відповідно до умов кредитного Договору №014/1176/82/0148576 від 14.09.2018, Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі 29059.45 грн. Строк Кредиту 39 місяці (ів) з 14.09.2018 (дата надання кредиту) по 14.12.2021 (Дата повного погашення Кредиту). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, щопідтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором. 17.02.2020 було укладено договір №114\\2-19-F відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1176/82/0084173. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1176/82/0084173. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1176/82/0084173. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №010/1176/82/0084173. 17.03.2020 було укладено договір №114\\2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1176/82/0148576. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1176/82/0148576. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1176/82/0148576. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №014/1176/82/0148576. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №010/1176/82/0084173 від 07.09.2016 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 82716,21 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №014/1176/82/0148576 від 14.09.2018 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 67511,79 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 150228,00 грн. просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договорами №010/1176/82/0084173 від 07.09.2016, №014/1176/82/0148576 від 14.09.2018 у розмірі 150228,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. 08 липня 2025 року ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 12 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що з позивачем жодного договору не укладала та нікому не дозволяла передавати та використовувати її персональні дані. У позивача відповідач не отримувала грошовий кредит. Вважає, що в цій частині ТОВ «Факторинг Партнерс» грубо порушує закон, тому вона є неналежним відповідачем. Вважає, що право вимоги є тільки у кредитної установи АТ «Райффайзен Банк», в якій вона дійсно отримувала кредитні кошти та з яким укладала договір № 010/1176/82/0084173 від 14.09.2018 року. З цього час строк позовної давності давно пройшов. Навіть, коли суд все ж визнає допустимість права вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс», то слід зазначити, що вимоги завищені та розрахунок є не вірним. На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування, нарахування відсотків за користування кредитними коштами, т.я. таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Громадяни не несуть відповідальності перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом. Кредитний договір, який встановив загальну вартість кредиту наведену в одному із пунктів договору суперечить законодавству, тому розрахунок для стягнення є невірним та по сумі є значно вищим, без урахування здійсненої нею сплати на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Крім цього, слід відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки вони є неспівмірними, детально не зазначеними у переліку опису надання послуг, які не виходять з критерію реальності адвокатських витрат. 24 вересня 2025 року представником позивача Сердійчук Я.Я. подано відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що 07.09.2016 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Відповідачем укладено Договір №010/1176/82/0084173. Відповідно до умов кредитного Договору, Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі 8700.00 грн.. Строк Кредиту 48 місяці (ів) з 07.09.2016 (дата надання кредиту) по 07.09.2020 (Дата повного погашення Кредиту). Також, умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом 14.09.2018 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Відповідачем укладено Договір №014/1176/82/0148576. Відповідно до умов кредитного Договору, Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі 29059.45 грн.. Строк Кредиту 39 місяці (ів) з 14.09.2018 (дата надання кредиту) по 14.12.2021 (Дата повного погашення Кредиту). Також, умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та, в свою чергу, від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», та від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» - прав вимоги за кредитними договорами, укладеним з Відповідачем. Усі вищезазначені договори факторингу та договори про відступлення прав вимоги, а також відповідні акти приймання-передачі Реєстрів Боржників, які підтверджують належний та правомірний перехід прав вимоги, наявні в матеріалах справи, оскільки були належним чином додані до позовної заяви ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». З огляду на це, твердження Відповідача про відсутність підтвердження переходу права вимоги є безпідставними та не заслуговують на увагу суду. Проценти нараховувались в межах строку Договору, а розрахунки заборгованості є повними та вірними відповідно до чинного законодавства та укладеного Договору між сторонами. Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладених кредитних договорів протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення договорів не скористався. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Таким чином, твердження Відповідача про неправомірність нарахування процентів є безпідставними та не ґрунтуються на умовах укладених договорів і чинному законодавстві. Отже, підстав вважати, що проценти були нараховані неправомірно або з порушенням строків, не існує. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договорів та за який період вона була нарахована. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договорів, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Сторонами при укладенні договорів було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договорів. Звертає особливу увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Оскільки жодних письмових повідомлень про припинення Договорів від сторін не надходило і такі відсутні, Позичальник продовжував користуватися кредитними коштами, то таким чином, термін позовної давності щодо заявлення вимог про стягнення заборгованості за такими Договорами не минув. Строки позовної давності у даній справі не були пропущені Позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні. Вважає, що заявником не доведене існування виняткових обставин, які ускладнюють можливість виконання зобов`язань за Договорами. Вказує, що заявлена до стягнення сума витрат Позивача є співмірною зі складністю даної справи, зворотного Відповідачем не доведено. Звертає особливу увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки Відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов Договорів. 10 жовтня 2025 року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні Васюта К.С. просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник Авдєєва Н.М. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що 07.09.2016 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір №010/1176/82/0084173. Відповідно до умов даного договору розмір поточного ліміту кредиту на дату укладення договору складає 8700,00 грн. строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту сукупність періодів, протягом яких Банк визначає поточний ліміт відповідно до статті 1 договору. На дату укладення договору строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 07 вересня 2016 року та закінчується 07 вересня 2020 року. Процентна ставка за користування кредитом фіксована, 42,0% річних. 14.09.2018 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір № 014/1176/82/0148576. Відповідно до п. 1.1.1 сума (загальний розмір) та валюта кредиту 29059,45 грн. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договорами, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договорів. Згідно з умовами Договорів Позичальник зобов`язаний у встановлені Договорами строки, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договорами. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому Кредити в строки, передбачені Договорами. Відповідач в судовому засіданні визнала факт укладення кредитних договорів з АТ «Райффайзен Банк». 20 вересня 2019 було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1176/82/0084173. 17 лютого 2020 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено додаткову угоду до договору відступлення права вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 року. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1176/82/0084173. 03 лютого 2025 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ Коллект центр» було укладено додаткову угоду до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1176/82/0084173. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №010/1176/82/0084173. 20 вересня 2019 року було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1176/82/0148576. 17 лютого 2020 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено додаткову угоду до договору відступлення права вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 року. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1176/82/0148576. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1176/82/0148576. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №014/1176/82/0148576. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №010/1176/82/0084173 від 07.09.2016 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 82716,21 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 56068,93 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14383,91 грн.; інфляційні збитки - 9797,88 грн.; нараховані 3% річних - 2465,49 грн.; загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №014/1176/82/0148576 від 14.09.2018 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 67511,79 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 28529,69 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 36118,50 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 2863,60 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 150228,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 84598,62 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 50502,41 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 2863,60 грн. інфляційні збитки - 9797,88 грн.; нараховані 3% річних - 2465,49 грн. З умов договору №010/1176/82/0084173 вбачається наступне: Відповідно до п.1.3. Договору, розмір поточного ліміту кредиту: на дату укладення Договору складає 8700, 00 грн. Згідно з п.1.5. Договору передбачено, що процентна ставка за користування Кредитом: фіксована, 42% річних. Строк кредитування становить 48 місяців, що починається з 07 вересня 2016 року та закінчується 07 вересня 2020 року. (п. 1.4 Договору). Також, відповідно до Додаткової угоди від 28.05.2019 до Договору, сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Договору: 1.1. Тимчасово, з Дати застосування змін по 27 листопада 2019р. (включно) Позичальник зобов`язується сплачувати Банку щомісячний платіж в розмірі 3 відсотка від заборгованості перед Банком, розмір якої обчислюється відповідно до п.3,5 Договору (але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше зазначену суму). 1.2. Тимчасово, з Дати застосування змін по 27 листопада 2019р. (включно) Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку проценти в такому розмірі: проценти за користування Кредитом - фіксована процентна ставка, 36.0% річних; проценти за користування недозволеним овердрафтом - фіксована процентна ставка, 36.0% річних. Отже, проценти нараховувались в межах строку Договору, а розрахунки заборгованості є повними та вірними відповідно до чинного законодавства та укладеного Договору між сторонами. 14.09.2018 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Відповідачем укладено Договір №014/1176/82/0148576. Відповідно до п.1.1.1 Договору, сума (загальний розмір) та валюта кредиту: 29059, 45 грн.. Згідно з п.1.1.3. Договору, дата надання Кредиту: одноразово 14.09.2018. Відповідно до п. 1.1.5. Договору, дата повного погашення кредиту: 14 грудня 2021 року. Згідно з п.1.1.8 Договору, процентна ставка: фіксована, становить 35,3% процентів річних. Відповідно до Додаткової угоди від 13.05.2019 до Договору, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник, досягли згоди про зміну з «13» травня 2019 року умов погашення Кредиту, визначених Кредитним договором, відповідно до нижченаведених положень цієї Додаткової угоди: 1. Строк Кредиту збільшити на 17 календарних місяців, у зв`язку з чим: «1.1.5. Дата остаточного погашення Кредиту «14» травня 2023р.». 1.2. Пункт 1.1.6. Кредитного договору викласти в наступній редакції: «1.1.6. Строк Кредиту (строк користування Кредитом) складає 56 (місяців)». На підставі цієї Додаткової угоди з Дати застосування змін Фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. 2.4. Позичальник зобов`язується здійснити погашення Заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Таким чином, згідно з розрахунком заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал, датою кінця нарахування є 09.01.2023 (включно). Отже, проценти нараховувались в межах строку Договору, а розрахунки заборгованості є повними та вірними відповідно до чинного законодавства та укладеного Договору між сторонами. В той же час, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, відсотки нараховані після 24 лютого 2022 року підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, рідлягають стягненню нараховані відсотки до 23.02.2022 року, а саме: 19700,41+634,60 (відсотки за 23 дні лютого 2022 року: 772,56/28*23) = 20335,01 грн. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суддя доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за Договорами №010/1176/82/0084173 від 07.09.2016, №014/1176/82/0148576 від 14.09.2018 у розмірі 134444,51 грн. Стосовно строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України). Відповідно до п. 9.10 кредитного договору №010/1176/82/0084173 від 07 вересня 2016 року, до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років. Відповідно до п. 10.5 договору №014/1176/82/0148576 від 14 вересня 2018 року, до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Таким чином, позивачем не прощено строки позовної давності, оскільки сторонами кредитного договору було збільшено позовну давність до 70 років, про що укладено договір у письмовій формі. Відносно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн., суддя приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положенням статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За приписами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial