Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 140058838 в розмірі 36057,70 грн, з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27557,70 грн - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2021 ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] уклали договір № 140058838. Умови договору останній не виконував, тому в нього виникла заборгованість. На підставі договорів факторингу право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ". Останнє набуло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 36057,70 грн, з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27557,70 грн - сума заборгованості за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві клопоче про розгляд справи без його участі. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення (а.с. 1-3). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження (а.с. 39), де визначена дата судового засідання, з копією опису про направлення позовної заяви рекомендованим поштовим відправленням за останнім відомим місцем реєстрації (а.с. 38), та шляхом опублікування викликів до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 42, 49). Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 20.11.2025, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням судового засідання. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, не скористався. Згідно з ухвалою від 23.12.2025, суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як зазанчив позивач, [PERSON] 04.10.2021 звернувся до ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ознайомився із основиними умовами кредитування у вказаному Товаристві, на підтвердження чого надав паспорт споживчого кредиту продукту "Смарт" (а.с. 4-5). Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] та ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" уклали договір кредитної лінії № 140058838, за умовами якого сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту 8500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (п. 1.1). Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 8500 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 03.11.2021 (п. 1.3). Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 03.11.2021 (п. 1.7). Сторони погодили, що встановлений у п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником у особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговуання партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних у цьому пункті, не обмежена (п. 1.8). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 317,55 процентів річних, що становить 0,87 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.9.1); за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 704,63 грн процентів річних, що становить 1,93 процентів у день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.9.2); якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами та базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальними процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.9.3). Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на таких умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1); з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.12.2). З такими умовами відповідач ознайомився та погодився, підписавши договір за допомогою електронного підпису - одноразовим ідентифікатором MNV6AU45 (а.с. 5 звор. - 8). На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" перерахувало 04.10.2021 на користь [PERSON] на картку 4790-72ХХ-ХХХХ-7237 8500,00 грн, призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 1400058838 від 04.10.2021, на підтвердження чого позивач надав відповідне платіжне доручення (а.с. 9). Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача не надходило, факт отримання коштів він не заперечив. Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", заборгованість [PERSON] за договором № 140058838 від 04.10.2021 становила 13626,20 грн (а.с. 10), з них: 8500,00 грн - основний борг, 13626,20,00 грн - нараховані відсотки. За період із 04.10.2021 до 03.11.2021 нараховані проценти за відсотковою ставкою 0,87 % (8500грн*0,87 %=73,95), 07.11.2021 у зв`язку з невиконанням умов дисконтного періоду користування кредитними коштами проценти перераховані, а з 08.11.2021 до 07.12.2021 нараховані проценти за відсотковою ставкою 2,98 % (8500грн*2,98%=253,30 грн). 22 листопада 2021 року мала місце сплата відсотків у розмірі 35 грн. Як зазначив позивач, право вимоги за спірним кредитним договором від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло на підставі додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 17-18) та відповідного реєстру боржників від 07.12.2021. Згідно з розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", заборгованість [PERSON] за договором № 140058838 на дату відступлення права вимоги складала за тілом кредиту 8500,00 грн, за процентами 13626,20 грн. За період із 08.12.2021 до 31.01.2022 ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" продовжив нарахування процентів за відсотковою ставкою 2,98 % (8500грн*2,98%=253,30 грн). Загальна сума заборгованості склала 36057,70 грн, із яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27557,70 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 11). Надалі на підставі договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 право вимоги за спірним договором від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло до ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (а.с. 17-18), що підтверджується витягом із Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 та платіжною інструкцією (а.с. 19, 20), на загальну суму 36057,70 грн, з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27557,70 грн - сума заборгованості за відсотками. Позивач будь-яких нарахувань не проводив, заявив до стягнення суму заборгованості, яка перейшла до нього від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за вказаним вище довогором факторингу. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договороу, право вимоги за якими перейшло до ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Як зазначено у ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зважаючи на описані письмові докази, суд установив, що відповідач, ознайомившись із умовами кредитування в ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", 04.10.2021 уклав з ним договір кредитної лінії № 140058838, який підписав електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Тобто між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] укладений договір, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" свої зобов`язання за договором № 140058838 від 04.10.2021 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказаний ним рахунок кредитні кошти в розмірі 8500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням, відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодився. Однак, як указано вище та підтверджується розрахунками заборгованостей, відповідач, отримавши кредитні кошти в розмірі 8500 грн, не повернув їх. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за вказаним вище договором [PERSON] суду не надав, як і не долучив до матеріалів справи будь-яких доказів на спростування факту користування наданими йому коштами. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" нараховував позичальнку відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився. Так, протягом дисконтного періоду (до 03.11.2021) первісний кредитор нараховавув щоденно відсотки у розмірі 0,87 % (8500грн*0,87 %=73,95), надалі, зважаючи на те, що відповідач не вчинив дії для продовження дисконтного періоду, перерахував відсотки та з наступного дня після 07.11.2021 проводив щоденне нарахування процентів (за період із 08.11.2021 до 07.12.2021) за ставкою 2,98 % (8500грн*2,98%=253,30 грн), що відповідає умовам укладеного між сторонами спірного договору (п. 1.12.2), а тому сума нарахованих процентів склала 13626,20 грн. Тобто [PERSON] перед ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" мав невиконане зобов`язання за договором № 140058838 від 04.10.2021 на загальну суму 21872,90 грн, з них: 8500,00 грн - основний борг, 13626,20 грн - нараховані відсотки. Відповідно до вимог ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як установив суд вище, право вимоги до [PERSON] за договором № 140058838 від 04.10.2021 перейшло від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", що підтверджується описаними вище доказами. Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори, за якими перейшло право вимоги до відповідача, у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Після отримання права вимоги до [PERSON] ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" продовжив нарахування відсотків за процентною ставкою 2,98, що здійснював до 31.01.2022, тобто в межах строку кредитування (90 днів) та відповідно до умов договору, а відтак сума заборгованості за спірним кредитним договором склала 36057,70 грн, з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27557,70 грн - сума заборгованості за процентами. Надалі позивач будь-яких нарахувань на заявлену до стягнення заборгованість не проводив. Враховуючи те, що ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість його позовних вимог до [PERSON] . При цьому заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів, як і не подав доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами. Будь-яких заперечень не висловлював ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості, нарахованої ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" і ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", чи її складових, ні щодо переходу прав вимоги. А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору № 140058838 від 04.10.2021, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд уважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 36057,70 грн, складові якої та порядок нарахування зазначено вище. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 35). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. 204, 205, 207, 509, 625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію",

Outcome: approved