Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Адвокат Винниченко М.П. від імені та в інтересах позивача через електронний кабінет звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з вказаним позовом у порядку цивільного судочинства, в якому просить звільнити з-під арешту майно квартиру за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття (скасування) арешту, накладеного 04 листопада 2004 року на квартиру позивача, реєстраційний номер обтяження 1438622 Першою Львівською держаною нотаріальною конторою на підставі виконавчого листа 2-3364 від 29 червня 2004 року ВДВС Галицького РУЮ Шостак П.М. про накладення арешту на нерухоме майно. У зв`язку з поданням до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивачем додано до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам процесу копій поданих до суду документів. За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В., інформація щодо справи є відкритою та оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України. Суддя ухвалою від 29 листопада 2024 року позовну заяву залишив без руху з наданням строку для усунення недоліків. Суддя ухвалою від 17 грудня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку із визнанням справи незначної складності малозначною. Ухвала про відкриття провадження оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень з додатковим відображенням в електронній формі програмними засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року за клопотанням представника позивача постановлено залучити до участі у справі наступних осіб: відповідачами: Житлово-будівельний кооператив № 248 та [PERSON] ; третіми особами без самостійних вимог: Першу Львівську державну нотаріальну контору Львівської області та Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У зв`язку з неявкою в судове засідання 17 грудня 2025 року всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Порядок здійснення цивільного судочинства встановлений ЦПК України, за яким суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, постанова Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 607/16163/19, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає урахуванню при застосуванні норм права). Суд, вирішуючи вимоги позивача про звільнення належного їй майна - квартири з-під арешту, суд дійшов наступного висновку. У силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Як регламентовано ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом (ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У частині першій ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц, від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20. До того ж Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 207/3013/20 виснував наступне: якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується виключно вимога про зняття арешту з майна. Зняття арешту є ефективним способом захисту порушеного цивільного права. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно є невиправданим втручанням у право на мирне володіння своїм майном. Саме такої позиції притримується Верховний Суд у постановах від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц. 14 листопада 2003 року позивачем на підставі нотаріально посвідченого договору дарування набуто у власність прийнято у дар від [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 3454709, відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено 13 квітня 2004 року). Зазначене підтверджується відповідно договором та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Надалі у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо згаданої квартири вчинено запис за типом обтяження арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 1438622, реєстратор Перша Львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: виконавчий лист 2-3364, 29.06.2004, ВДВС Галицького РУЮ, [PERSON] , власник [PERSON] . Судом з`ясовано, що у провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходилася цивільна справа № 2-3364/2004, в якій рішенням від 24 травня 2004 року ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ЖБК-248 1435,90 грн боргу за житлово-комунальні послуги та 51 грн сплаченого державного мита. Сихівський районний суд м.Львова на адвокатський запит листом від 24 червня 2025 року повідомив, що згідно з Переліком судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, зазначенням строків зберігання, затвердженим наказом ДСА України 07.2017 за № 1087, строк зберігання справ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та квартирну плату становить 3 роки. У зв`язку з чим надати копію матеріалів вказаної цивільної справи неможливо. Листом Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 травня 2025 року на адвокатський запит повідомлено, що перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до АСВП можливо лише після 2007 року, тому надати інформацію про виконавче провадження, згідно з яким 04 листопада 20024 року на нерухоме майно, немає технічної можливості. Роз`яснено право на зняття арешту за рішенням суду на підставі вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». За відкритими та доступними відомостями з Єдиного реєстру боржників позивача не внесено до такого реєстру. Наведене на своїй сукупності свідчить, що накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно у межах цивільної справи, де вона стороною чи учасником не була, як судова справа, так і виконавче провадження стосувались попередніх власників, до яких жодного відношення не мала. Майнові претензії сторін чи інших осіб до позивача відсутні, за відкритими та доступними відомостями мене не внесено до Єдиного реєстру боржників. Наявність зареєстрованого обтяження перешкоджає у повній мірі розпоряджатися своїм майном. У зв`язку із знищенням судової справи та виконавчого провадження, в інший спосіб, окрім зняття арешту з майна в судовому порядку, захистити порушене право неможливо. За наявності безпідставного обтяження протягом значного періоду часу 21 рік на нерухоме майно за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача унеможливлює реалізацію у повній мірі прав позивача як власника нерухомого майна, неможливості захистити своє право у позасудовому порядку, слід зняти арешт з квартири, з чим фактично погодилися відповідачі у цій справі. З урахуванням характеру спору та судової практики Верховного Суду відповідачі сторони у цивільній справі № 2-3364 є належними, а спосіб захисту порушеного права зняття арешту є ефективним та дієвим. Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відноситься до засад (принципів) цивільного судочинства (ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З огляду на наведене у порядку ст.141 ЦПК України на відповідачів слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved