Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання та прийняття спадщини, визнання права власності на 1/6 частину квартири у порядку спадкування за заповітом, в якій просить суд: встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме станом на день смерті [PERSON] [INFO] , понад п`ять років; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на спадщину на 1/6 частину кв. [ADDRESS] , що належить після смерті [PERSON] , [INFO] її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , [INFO] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована у двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира приватизована на двох осіб [PERSON] та батька позивачки [PERSON] 21.03.2005 виконкомом ХМР ухвалено розпорядження №2397 про право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру, яке зареєстроване у міському бюро технічної інвентаризації за №П-23991. Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 19 серпня 2003. [INFO] батько позивачки [PERSON] помер. Після його смерті вікдкрилась спадщина на частку у зазначеній квартирі, заповіту він не залишив. У квартирі на час смерті батька мешкали його мати [PERSON] та батько [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Отже, спадкоємцями частки зазначеної квартири, яка належала на праві власності [PERSON] , після його смеерті були його батьки [PERSON] та [PERSON] та позивачка. Батьки батька мешкали у цивільному шлюбі, однією родиною, вели спільне господарство, мали спільні витрати, незважаючи на те, що шлюб поміж ними був розірваний 25.02.1997, хоча позивачка не знала, що шлюб між дідусем та бабусею розірваний. [PERSON] помер [INFO] , він був ліквідатором на ЧАЕС 2 категорії, внаслідок чого дуже хворів, за рік до смерті був прикований до ліжка, не вставав, вони із бабсею доглядали за ним. Оскільки дідусь [PERSON] успадкував 1/6 частку квартири, що належала його сину, то бабуся має право на спадкування за законом у четверту чергу як особа, яка проживала із спадкодацем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, вони прожили разом однією сім`єю більше 50 років. 24.02.2009 [PERSON] склала заповіт яким усе заповідала позивачці. 18.01.2023 вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса Чернівецької МНО, оскільки є ВПО та мешкає у м. Чернівці. Згідно витягу від 29.11.2023 спадкова справа після смерті [PERSON] зареєстрована. 24.11.2023 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом яка складається з 1/6 частки зазначеної квартири, після смерті батька [PERSON] 28.11.2023 отримала свідоцтво про право на спадщину за запоітом частку зазначеної квартири, що належить бабусі [PERSON] та 1/6, яка належала батькові [PERSON] , яку успадкувала бабуся [PERSON] , загалом отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . 01.12.2023 приватний нотарус ХМНО Браженко І.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після помелого рідного діда [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку. Застосувати норму Закону щодо факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодацем на час відкриття спадщини немає можливості, оскільки документів на підтвердження факту проживання спадкоємця, [PERSON] за однією адресою з померлим [PERSON] надано не було. [PERSON] та [PERSON] жили разом однією сім`єю. Вона прийняла спадщину належну [PERSON] 1/6 частину квартири, яку він успадкував піля смерті сина батька позивачки, оскільки постійно проживала із ним до його смерті, після смерті вступила в управління та розпорядження належним йому майном та нерухомістю, проживала в квартирі доки у лютому 2024 не почалася війна, у будинок влучила ракета, бабуся вціліла, оскільки тоді ночуваа у підвалі. Будинку. Від пережитого вона захворіла, перенесла інсульт і невдовзі [INFO] померла. У м. Полтава. Отже просить суд встановити факт посійного спільного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме станом на день смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] понад 5 років, а насправді понад 50 років та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/6 чаську зазначеної квартири, яка належить [PERSON] , який помер [INFO] , яку він успадкував після смерті сина, батька позивачки, яку після його смерті успадкувала [PERSON] відповідно до ст. 1264 ЦК України, як спадкоємець 4 черги. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.05.2024 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні, призначено підготовче засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 року клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Браженко Інни Іванівни (адреса: 61007, Харківська область, місто Харків, вулиця Миру 22) належним чином засвідчену копію спадкової справи №68/2023 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.12.2024 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивачки адвокат Турутя З.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме станом на день смерті [PERSON] [INFO] , понад п`ять років; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на спадщину на 1/6 частину кв. [ADDRESS] , що належить після смерті [PERSON] , [INFO] її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань або відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить 2/3 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала спадковадавцю [PERSON] , 1941 року народження, яка померла [INFO] наступним чином: частка належала особисто спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.03.2005 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР за реєстраційним №7А-05-249126 згідно з розпорядженням від 21.03.2005 №2397, зареєстрована в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24.03.2005 та записана у реєстрову книгу за №П-7-23991; 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.03.2005 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР за реєстраційним №7А-05-249126 згідно з розпорядженням від 21.03.2005 №2397, зареєстрована в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24.03.2005 та записана у реєстрову книгу за №П-7-23991, що належало [PERSON] , сину спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його мати, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав, що підтверджується к. свідоцтва про право на спадщину за заповідом від 28.11.2023, виданого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Браженко І.І. 29.11.2023 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ХМНО в Харківській області із заявою про видачуу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , яка є рідною онукою померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Як убачається з інформаційної довідки №74928051 від 29.11.2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась. 29.11.2023 приватним нотаріусом ХМНО в Харківській області Браженко І.І. заведено спадкову справу №68/2023 після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74928150 від 29.11.2023. У відповідності до довідки зі Спадкового реєстру №74928168 від 29.11.2023 відсутня інформації щодо наявності заповіту/спадкового договору від імені [PERSON] [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.12.2005 по 30.03.2021, у відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.11.2023. Шлюб [PERSON] із [PERSON] , який було зареєстровано 11.11.1995, розрваний 25.02.1997, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , видане 25.02.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікдзевського райвиконкому м. Харкова, запис №115. Тобто на момент смерті [INFO] [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебував. Єдиний син [PERSON] [PERSON] , [INFO] , який був рідним батьком позивачки, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 12.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного сьтану по місту Харкову ХМУЮЮ актовий заапис №764 від 12.01.2016. Інших спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] за законом або заповітом немає. 01.12.2023 приватний нотарус ХМНО Браженко І.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після помелого рідного діда [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку. Застосувати норму Закону щодо факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодацем на час відкриття спадщини немає можливості, оскільки документів на підтвердження факту проживання спадкоємця, [PERSON] за однією адресою з померлим [PERSON] надано не було. Доказом того, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , не менше п`яти років до дня смерті [PERSON] , позивачка у позовній заяві зазначає, що батьки батька, тобто її рідні дідусь та бабуся мешкали у цивільному шлюбі, однією родиною, вели спільне господарство, мали спільні витрати, незважаючи на те, що шлюб поміж ними був розірваний 25.02.1997, хоча позивачка не знала, що шлюб між дідусем та бабусею розірваний. [PERSON] помер [INFO] , він був ліквідатором на ЧАЕС 2 категорії, внаслідок чого дуже хворів, за рік до смерті був прикований до ліжка, не вставав, вони із бабсею доглядали за ним. Оскільки дідусь [PERSON] успадкував 1/6 частку квартири, що належала його сину, то бабуся має право на спадкування за законом у четверту чергу як особа, яка проживала із спадкодацем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, вони прожили разом однією сім`єю більше 50 років. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Подібні за змістом висновки висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групіоднотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір з урахуванням наведених норм процесуального права щодо доказування позивачем не доведено факту проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивачка не надала суду достатніх переконливих достатніх доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, а також притаманних подружжю відносин, позивачем не доведено факту спільного проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] по день його смерті, тобто [INFO] . Саме по собі фактичне проживання за однією адресою не може свідчити про те, що особи проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за відсутності доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї тощо. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення факт постійного спільного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме станом на день смерті [PERSON] [INFO] , понад п`ять років. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині встановлення факт постійного спільного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме станом на день смерті [PERSON] [INFO] , понад п`ять років, похідні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності у порядку спадкування за заповітом на спадщину на 1/6 частину кв. [ADDRESS] , що належить після смерті [PERSON] , [INFO] її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed