Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У лютому 2025 року позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Нова пошта» в порядку захисту права споживачів, в якому просить суд стягнути на його користь 16 580,50 грн, які складаються з: вартості відправлення та супутніх послуг в сумі 9 170,50 грн, штрафу за втрату поштового відправлення з оголошеною цінністю - 4 410,00 грн, моральної шкоди - 3 000,00 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування вимог вказує, що 30 жовтня 2024 року позивачем було оформлено замовлення № 314629682 на платформі Prom.UA вартістю 8 820,00 грн за умовами оплати після отримання. Доставка замовлення здійснювалась ТОВ «Нова пошта» до поштомату у м. Вінниця, за адресою: вул. Трамвайна, буд. 3в, корп. 6. Номер відправлення: 20451029360943, що підтверджується Експрес-накладною. 01 листопада 2024 року у мобільному телефоні через застосунок «Нова пошта» позивачем було сплачено 8820,00 грн за товар відповідно до замовлення (оплата карткою), 196,40 грн - комісія за переказ коштів, 154,10 грн - за послуги з організації перевезення відправлень за ЕН, в т.ч. ПДВ 20%. Всього позивач сплатив 9170,50 грн. Разом з тим, при відкритті комірки поштомату ТОВ «Нова пошта» було встановлено, що відправлення відсутнє, комірка була порожня. Позивач зафіксував відсутність посилки через мобільний застосунок «Нова пошта» у розділі «Зафіксувати звернення», з додаванням фотографії, зробленої 01 листопада 2024 року в 20:29. Зазначене звернення було зареєстровано ТОВ «Нова пошта» за номером №20241101/15426 від 01 листопада 2024 року, час реєстрації претензії - 20:33:56. Не зважаючи на викладене, ТОВ «Нова пошта» самостійно зафіксувало в системі отримання відправлення 01 листопада 2024 року в 20:57, що не відповідає дійсності, оскільки позивач не отримав посилку через недбалість ТОВ «Нова пошта» та порушення процедури доставлення. Позивач був позбавлений змоги отримати оплачений товар, що є підставою для відшкодування збитків. Вказується, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями стосовно інциденту, які залишились без задоволення. Крім того, 02 грудня 2024 року позивач звернувся із скаргою до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, за результатом розгляду якої позивачу було рекомендовано звернутись до суду. На обґрунтування відшкодування моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 3 000,00 грн, позивач вказує, що дії відповідача призвели до занепокоєння, розчарування та тривожності. Моральні страждання виникли також через порушення прав позивача, як споживача, що є неприпустимим та неправомірним в цивілізованому суспільстві. В наслідок зазначеного інциденту позивач втратив довіру до служби доставки, що позначилось на подальших планах, які мали важливе значення. Крім того, посилаючись на норми ст. 32 Закону України «Про поштовий зв`язок», просить стягнути з відповідача за втрату поштового відправлення штраф у розмірі 50 % від оголошеної цінності відправлення, що становить 4 410,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києві 10 лютого 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.27,28). 03 березня 2025 року представником відповідача ТОВ «Нова пошта» - Дмітрієвим Р.Б. (довіреність а.с.37) в системі «Електронний суд» подано суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказується, що ТОВ «Нова пошта» претензію позивача розглянуло та за результатами розгляду повідомило листом від 08 листопада 2024 року № 05837 про наступне: «30 жовтня 2024 року по експрес-накладній № 20451029360943, ФОП [PERSON] здійснила відправлення вантажу для [PERSON] . По факту заяви про можливу втрату відправлення, контролюючими службами ТОВ «Нова пошта» виконується комплекс перевірочних заходів, метою яких є встановлення або спростування факту втрати; пошук та повернення втрачених елементів відправлення. До таких заходів відноситься перегляд записів з камер відеоспостереження, опитування співробітників, які брали участь у процесах зберігання вантажу, його транспортування, вантажно-розвантажувальних роботах, аналіз наявних фотоматеріалів, актів приймання-передачі, внутрішніх актів для визначення стану відправлення на кожному етапі транспортування, та інші можливі дії. 31 жовтня 2024 року о 08:48 кур`єром було здійснено завантаження відправлення, 01 листопада 2024 року о 20:26 - комірка відкрилась клієнту та о 20: 57 клієнт підтвердив отримання. Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Нова пошта» не має правових підстав для задоволення претензійних вимог». На думку сторони відповідача, послуги поштового зв`язку ТОВ «Нова пошта» не надавались, натомість відповідач надає послуги з організації перевезення відправлень на підставі Публічного договору про надання послуг з організації перевезень (далі - публічний договір), текст якого опублікований на офіційному сайті ТОВ «Нова-пошта». Між [PERSON] та ТОВ «Нова пошта» було укладено Публічний договір про надання послуг з організації перевезень відправлень, який за своєю правовою природою є договором перевезення. Позивач на виконання умов надання послуг попередньо сплатив доставку, що підтверджується відповідними квитанціями, 01 листопада 2024 року о 20:26 - комірка відкрилась позивачу та о 20:57 позивач підтвердив отримання. Крім того, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 3 000,00 грн є безпідставними, зважаючи на відсутність доказів в обґрунтування причин її виникнення та з огляду на те, що позивачем не вказано в чому полягає ця шкода, та з яких міркувань позивач виходить, визначаючи розмір шкоди (а.с.32-39). 09 березня 2025 року позивач подав відповідь на відзив, вказавши, що внаслідок недосконалості процесу отримання відправлень через поштомат, навмисно створеного відповідачем таким чином, що споживач був позбавлений можливості зафіксувати факт ненадання послуги належним чином, 01 листопада 2024 року о 20:57 у внутрішній системі відповідача зафіксовано отримання відправлення позивачем, що не відповідало дійсності. Відповідач нав`язує порядок отримання посилки, який ставить позивача у вразливе становище, у ситуації, коли перед відкриттям комірки поштомату позивач зобов`язаний попередньо оплатити всі послуги доставки та переказати кошти, що підтверджується квитанцією №434db76e-9acc-4887-9368-1eebd909f468. Факт відсутності посилки був негайно зафіксований фотографією, зробленою 01 листопада 2024 року о 20:29. Позивач не мав можливості належним чином повідомити про ненадання послуги, оскільки у мобільному додатку відповідача не передбачена опція «повідомити про відсутність відправлення в комірці». Натомість о 20:33:56 позивач зареєстрував офіційну претензію через мобільний додаток ТОВ «Нова Пошта» №20241101/15426. Повідомляє, що відповідач не надав жодних незалежних доказів отримання посилки позивачем (жодного відео, фото чи власноруч здійсненого позивачем підпису). Єдиний доказ, на який посилається відповідач - інформація з його ж власної системи, яка не є належним засобом доказування у розумінні процесуального законодавства. Щодо завдання позивачу моральної (немайнової шкоди) шкоди пояснює, що вона виражається у сильному емоційному стресі, почутті несправедливості та безвиході, спричинених: втратою очікуваного відправлення, відмовою відповідача у поверненні коштів або компенсації незважаючи на страхування відправлення у повному обсязі, вимушеним зверненням до суду. Витраченому часі та зусиллях на підготовку численних звернень до відповідача, які залишилися без належного реагування відповідача. Грубому порушенні прав споживача. Фінансових втратах та відмові у відшкодуванні вартості відправлення, попри його страхування (а.с.51-55). 06 березня 2025 року представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві - І.Адрющенко (а.с.47,48) подав пояснення, в яких посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про поштовий зв`язок», Всесвітньої поштової конвенції, затвердженої Указом Президента України № 316/2017 від 10 жовтня 2017 року, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими. Розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання у справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно з експрес-накладною № 20451029360943 ФОП [PERSON] 30 жовтня 2024 року, скориставшись послугами ТОВ «Нова Пошта», відправила з [ADDRESS] , до поштомату ТОВ «Нова Пошта» № 31408 за адресою: м. Вінниця, вул. Трамвайна, 3-в, корпус 6 (тільки для мешканців), відправлення фактичною вагою 3,2 кг отримувачу [PERSON] . Оголошена вартість відправлення - 8 820,00 грн, вартість доставки - 154,10 грн (а.с.12). Згідно з квитанцією № 434db76e-9acc-4887-9368-1eebd909f468 від 01 листопада 2024 року о 20:14 платником [PERSON] за експрес-накладною № 201029360943 здійснено оплату на загальну суму 9 170,50 грн, з яких: отримувачу ТОВ «Нова Пошта» 154,10 грн за послуги з організації перевезення, отримувачу [PERSON] 8 820,00 грн як оплата товарів та 196,40 грн суми комісії (а.с. 13). Також квитанцією № КСХВ-9ЕЕР-МЗС7-ВОМЕ від 01 листопада 2024 року (20:14:43) підтверджено сплату позивачем 9 016,40 грн, та квитанцією № ЕХ5Т-НХЕТ-СЕНХ-6НХК від 01 листопада 2024 року 20:14:49 - 154,10 грн за допомогою фінансового сервісу NovaPay (а.с.14, 14 зв.). Як стверджує позивач, у випадку отримання поштових відправлень не через відділення ТОВ «Нова Пошта», а через поштомати товариства, у мобільному застосунку відповідача не передбачена можливість зафіксувати факт відсутності поштового відправлення. Після оплати замовлення система відкриває поштомат та, відповідно, відразу фіксує отримання поштового відправлення.Так, після відкриття комірки позивач мав лише три варіанти дій: «Підтвердити отримання», «Відкрити комірку повторно», «Повідомити про помилки», та жоден з цих варіантів не дає можливості прямо повідомити про факт відсутності посилки. Зокрема, відповідно до скриншоту з мобільного застосунку ТОВ «Нова Пошта» щодо статусу замовлення № 314629682, оформленого 30 листопада 2024 року, відправлення на суму 8 820,00 грн за ТТН 20451029360943 отримано у поштоматі ТОВ «Нова Пошта» № 31408 у м. Вінниця 01 листопада 2024 року о 20:57 (а.с.11). Разом з тим, відповідно до скриншоту з розділу «Повідомлення» з мобільного застосунку ТОВ «Нова Пошта», 01 листопада 2024 року о 20:33 відповідач повідомив про прийняття на розгляд претензії № 20241101/15426 (ЕН 20451029360943) (а.с. 15). На претензію позивача ТОВ «Нова пошта» листом № 05837 від 08 листопада 2024 року повідомило, що по факту можливої втрати відправлення виконується комплекс перевірочних заходів, до яких відноситься перегляд записів з камер відеоспостережень, опитування співробітників, які брали участь у зберіганні вантажу, його транспортуванні, аналіз наявних фотоматеріалів, внутрішніх актів для визначення стану відправлення на кожному етапі транспортування та інших можливих дій. Повідомлено, що 01 листопада 2024 року о 20:26 комірка відкрилась клієнту та о 20:57 клієнт підтвердив отримання (а.с.16). У відповідності до ст. 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» від 03 листопада 2022 року № 2722-ІХ основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості. Згідно із ст.14 Закону України про «Про поштовий зв`язок» від 03 листопада 2022 року № 2722-ІХ, суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку, подають до національного регулятора повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку. Внесення відомостей до єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку здійснюється відповідно до закону за формою та змістом, встановленими національним регулятором. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації № 42 від 31 січня 2017 року «Про ведення єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку», ТОВ «Нова пошта» внесена до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку. Крім того, на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» (novaposhta.ua) розміщені затверджені наказом директора ТОВ «Нова пошта» № 1104 від 24 вересня 2025 року Правила надання послуг поштового зв`язку ТОВ «Нова пошта», пунктом 2 яких роз`яснено, що вони розроблені на підставі Закону України «Про поштовий зв`язок» від 3 листопада 2022 року № 2722-IX зі змінами та доповненнями. Отже, є безпідставними посилання сторони відповідача, що правовідносини, що склались у процесі надання послуг ТОВ «Нова пошта», не можуть бути предметом регулювання Закону України «Про поштовий зв`язок» Окрім того, суд не погоджується з твердженням сторони відповідача, що за експрес-накладною № 20451029360943 від 30 жовтня 2024 року ТОВ «Нова Пошта» надала послуги з організації перевезення відправлень відповідно до умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезень, розміщеного на офіційному сайті компанії. Зокрема, на сайті відповідача ТОВ «Нова пошта» розміщений текст Публічного договору про надання послуг поштового зв`язку та послуг організації перевезення великогабаритних відправлень, яким поштове відправлення, адресоване позивачу [PERSON] не було. Отже, спірні правовідносини є цивільними та врегульовані ст. 11, 22, 202, 623, 624, 633, 634, 636, 908, 909, 924, 925, 929 ЦК України, Законом України «Про поштовий зв`язок». Згідно з ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори поштового зв`язку забезпечують збереженість поштових відправлень і грошових коштів у рамках заходів поштової безпеки. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» за повну втрату реєстрованого поштового відправлення з оголошеною цінністю оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами відповідальність у вигляді відшкодування збитків у розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення, вартості послуги поштового зв`язку та штраф у розмірі 50 відсотків вартості такої послуги. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). В силу ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Як передбачено ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень статті 636 ЦК України слідує, що договором на користь третьої сторони є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої сторони, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої сторони може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно з ст. 909 ЦК України з а договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу. Відповідно до вимог ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідно до вимо гч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Як передбачено статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦПК України). Комплексний аналіз указаних нормативних актів дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. Також права та обов`язки виникають внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. За своєю правовою природою договір про поштові послуги полягає зокрема у перевезенні відправлень від відправника до адресата. Останні є користувачами послуг поштового зв`язку. Оператор поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг за неналежне надання таких послу. Так оператор несе відповідальність за повну втрату відправлення або його несвоєчасну доставку. Як зазначено вище, позивач [PERSON] направив претензію ТОВ «Нова Пошта» щодо відсутності поштового відправлення після проведення його повної оплати. Відповідач ТОВ «Нова Пошта» у листі від 08 листопада 2024 року вказував, що ним проводиться комплекс перевірочних заходів, у т.ч. перегляд записів з камер відеоспостереження, аналіз наявних фотоматеріалів. Проте, на час розгляду справи, відповідачем не було надано висновків щодо вказаних у листі перевірочних заходів. Відповідно, відповідачем не спростовано факт відсутності поштового відправлення у поштоматі. Суд вважає, що 30 жовтня 2024 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, за умовами якого ТОВ «Нова Пошта» зобов`язалось надати позивачу послуги з організації перевезення, проте ТОВ «Нова Пошта» свої зобов`язання належним чином не виконало, що призвело до втрати поштового відправлення з оголошеною вартістю, відповідно до експрес-накладної. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положення ч.9 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Судом встановлено підстави для настання відповідальності відповідача за умовами, передбаченими ст. 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» від 03 листопада 2022 року № 2722-1Х, якою встановлена відповідальність операторів поштового зв`язку перед користувачами за повну втрату реєстрованого поштового відправлення з оголошеною цінністю - відшкодування збитків у розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення, вартості послуги поштового зв`язку та штраф у розмірі 50 відсотків вартості такої послуги (абзац 4). Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 23 Всесвітньої поштової конвенції (затвердженої указом Президента України 316/2017 від 10 жовтня 2017 року) у випадку втрати, повної крадіжки чи повного пошкодження відправлення з оголошеною цінністю, відправник має право на відшкодування, що відповідає сумі оголошеної цінності в СПЗ. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування оголошеної вартості поштового відправлення в сумі 8 820,00 грн, 196,40 грн - комісії за переказ коштів, 154,10 грн - за послуги з організації перевезення за експрес-накладною, а також стягнення штрафу у розмірі 50% вартості послуги за повну втрату реєстрованого поштового відправлення з оголошеною цінністю в сумі 4 410,00 грн, а всього - 13 580,50 грн. Позивач, заявляючи вимоги щодо відшкодування моральної шкоди посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків, йому було завдано моральних страждань, спричинених втратою відповідачем очікуваної ним посилки, реєстрацією факту отримання посилки, фінансових втратах, що створило ситуацію стресу, невизначеності та безвиході, стан тривожності. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За приписам ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Великою палатою ВС у постанові № 216/3521/19 від від 01 вересня 2020 року наводиться наступний висновок: виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено (п.п.49-51). Враховуючи, що судом задоволено вимогу позивача про відшкодування збитків, який є споживачем послуг, з відповідача підлягає стягненню моральна шкода. Визначаючи розмір цієї шкоди, суд керується вимогами розумності, справедливості та вважає, що стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 1000,00 грн є достатнім для компенсації його моральних страждань. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення вищевказаного позову. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх права. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відтак у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути пропорційно розміру задоволених вимог (87,93%) на користь держави судовий збір у розмірі 1 065,00 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: partial