Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що у 2023 році їй стало відомо про відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса. У зв`язку з тим, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства щодо встановлення безспірності заборгованості для вчинення виконавчого напису, яке призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення суми заборгованості. Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, зареєстрованого в реєстрі за №93266 від 15.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованості за кредитним договором №10200795160 від 16.06.2020 таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без участі не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, повідомлялися про час та дату судового засідання, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 15.07.2021, зареєстрованого в реєстрі за №93266, звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №10200795160 від 18.06.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», заборгованість за кредитним договором 10200795160 від 18.06.2020. Строк платежу за кредитним договором 10200795160 від 18.06.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 18.06.2020 по 18.11.2021. Сума заборгованості складає 46 137,46 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 23 724,75 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 15 243,26 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 7 169,45 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 850,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 46 987,46 грн (зв.а.с.9). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, станом на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, редакція постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.07.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. У даному випадку позивач оскаржує правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також зазначає, що відсутня безспірна заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З виконавчого напису не вбачається, що його вчинено на нотаріально посвідченому договорі. Натомість, зазначається про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованості за кредитним договором №10200795160 від 18.06.2020. З наданої суду копії кредитного договору №10200795160 від 18.06.2020 не вбачається, що цей договір був посвідчений нотаріально. З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно існувала заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки доказів існування заборгованості у розмірі визначеному у виконавчому написі суду не надано. Доказів наявності невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суду не надано. У ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів надання приватному нотаріусу усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують розмір заборгованості позивача. Отже відсутні докази, що нотаріусом було перевірено безспірність заборгованості. За таких обставин, суд вважає що при вичинені виконавчого напису було порушено вимоги закону, а тому позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн (а.с.37, 42). Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, що пов`язані з подачею позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1 816,80 грн.

Outcome: approved