Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов?язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Уманського міського суду Черкаської області від 11.07.1994, зареєстрованого в БТІ у книзі № 41 23.06.1998 під № 7682, вона є власником будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Відповідно до Технічного паспорту до вказаного домоволодіння входить гараж «В» 1990 року забудови. За рішенням Уманського міськвиконкому № 145 від 14.04.1988 за домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м. Відповідач [PERSON] є власником суміжного домогосподарства по [ADDRESS] . Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2016, рішення апеляційного суду Черкаської області від 03.11.2016 та постанови Верховного Суду від 07.11.2018 було встановлено, погоджено та визнано сторонами, що відстань від її гаража до межі із земельною ділянкою по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , становить 1 метр упродовж не менше 30 років від дня забудови гаража. В результаті обстеження, відповідно до Звіту експерта про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій літньої кухні та гаража по [ADDRESS] , відстань від її гаража до огорожі [PERSON] зменшилась від 1 метра до 0.6 метра, тобто на 40 см. Відстань зменшилася у зв?язку із облаштуванням паркану [PERSON] з порушенням ним меж, в результаті чого були порушені її права, оскільки паркан перешкоджає їй здійснювати право користування земельною ділянкою, що перебуває у її користуванні, та вимоги законодавства, а саме: п. 6.1.41 Державних будівельних норм Б.2.2.-12:2019. Також відповідач [PERSON] порушив і вимоги ДБН щодо труби газопроводу, збудувавши свою огорожу на відстані 0,3 метра, не дивлячись на те, що відстань повинна була бути не меншою ніж 1 метр від труби газопроводу. Зазначене наражає на небезпеку, про що зазначено у Звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій літньої кухні та гаража. Вказане стало підставою для відповідного звернення до ПАТ «Уманьгаз». Збудований відповідачем паркан негативно вплинув на конструкцію її гаража, оскільки у стіні з?явилися тріщини та просідання стін будинку, причинно-наслідковий зв?язок між чим вказано у Звіті експерта про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій літньої кухні та гаража по [ADDRESS] , проте відповідач цього не визнає. При цьому, всі її споруди, які знаходяться на території належної їй земельної ділянки, не перетинають межу із земельною ділянкою [PERSON] та закінчуються за 40 см до цієї межі через вказаний паркан [PERSON] , тому вони не можуть чинити йому будь-які перешкоди. Збудований відповідачем паркан знаходиться на території належної їй земельної ділянки, що підтверджується Звітом експерта про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій літньої кухні та гаража по [ADDRESS] , тому з даним позовом вона звернулася до суду та просить зобов?язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] ; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , зобов?язавши відповідача за його рахунок знести належний йому паркан, що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , що розділяє земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] . За вх. № 11345 від 25.05.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не визнає пред?явлених до нього позовних вимог та заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивач [PERSON] виконала рішення Апеляційного суду Черкаської області від 03.11.2016 та частково знесла навіс від свого гаража до його домоволодіння і на той час відстань від стіни належного їй гаража до його паркану становила близько 1 метра. Крім того, між їхніми суміжними домоволодіннями був встановлений паркан за їхні спільні кошти, який стояв більше 30 років та стоїть на даний час. Проте, після часткового знесення позивачем [PERSON] навісу, біля фундаменту її гаража зі сторони його земельної ділянки побудувала підмурок, потім утеплила гараж матеріалом товщиною 5 см та облицювала гараж білою цеглою, таким чином відстань від новозбудованої цегляної стіни до паркану відповідно зменшилася. Свій обновлений паркан він будував на належній йому земельній ділянці по за тим парканом, що стоїть уже більше 30 років та залишився на земельній ділянці позивача. Зазначає, що позовні вимоги є надуманими та безпідставними, викликані неприязними відносинами, які тривають між ними вже тривалий час. Крім того, позивач [PERSON] вже зверталася з аналогічними вимогами з позовом до суду у задоволенні яких їй було відмовлено. Ухвалою суду від 02.03.2021 задоволено клопотання представника позивача адвоката Літинського Т.О. та витребувано з управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області належним чином завірену копію технічної документації та державного акту на право приватної власності ЯЕ № 617591 від 12 жовтня 2007 року, кадастровий номер 7110800000:02:0080716. Представник позивача [PERSON] адвокат Бурлаченко Н.М. в судовому засіданні підтримала подану позовну заяву та просила її задовольнити, посилаючись на те, що збудований відповідачем [PERSON] паркан порушує законні права та інтереси позивача [PERSON] , адже створює перешкоди у користуванні частиною її земельної ділянки та є причиною руйнування стіни належного їй гаража, тому виникла необхідність у знесенні вказаного паркану. Представник відвідача [PERSON] адвокат Бурлака В.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Із наданих та досліджених доказів не вбачається будь-якого порушення в діях відповідача [PERSON] при будівництві паркану і його будівництво не є причиною руйнування стіни гаража позивача. За рахунок збудованого фундаменту не зменшилася площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача. Судовий експерт Гнаток В.Г. у судовому засіданні пояснив, що всі заміри земельних ділянок, котрі перебувають у користуванні позивача та відповідача, які були ним проведені, відображені у зробленому ним висновку. Заміри проводилися відповідно до діючої інструкції за допомогою GPS та бралися від середини існуючого там стовпа, про що зазначено у наданому ним висновку. Інших відомостей, крім тих, що відображені ним у висновку, експертом не надано. Вислухавши представників позивача та відповідача, судового експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до рішення Уманського міського суду Черкаської області від 11.07.1994, зареєстрованого в БТІ у книзі № 41 23.06.1998 під № 7682, [PERSON] є власником будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . На підставі рішення Уманського міськвиконкому № 145 від 14.04.1988 за домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м. З Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.07.2015 вбачається, що за результатами перевірки встановлено, що відповідно до рішення Уманської міської ради від 14.04.1988 № 145 за домоволодінням [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.07.1994, обліковується земельна ділянка площею 600 кв.м, яка не приватизована. Відповідно до відомостей Технічного паспорту виготовленого Уманським відділком КП «ЧООБТІ» від 20.03.1998, даних про самочинне будівництво не зафіксовано. Будівлі, які знаходяться у домоволодінні збудовані у 1990 році. Відповідно до цього ж зазначеного Технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] до вказаного домоволодіння входить гараж «В» 1990 року забудови. Із наданого позивачем Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій літньої кухні та гаража по [ADDRESS] від 2020 рок, де об?єктом дослідження є літня кухня та гараж житлового будинку по [ADDRESS] , вбачається, що основною причиною появи тріщин є просідання фундаментів будинку. Просідання фундаментів визвано замочуванням ґрунтової основи внаслідок потрапляння води з траншеї при влаштуванні фундаменту під огорожу садибної ділянки по [ADDRESS] . Влаштування огорожі по суцільному кам?яному фундаменті виконано на відстані 0,6м від стіни будинку, що є порушенням п.6.1.41 [PERSON] - 12:2019 «Планування та забудова території», де вказується: - При розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1.0м. При будівництві огорожі виявлені порушення вимог додатку 1. (обов?язковий) [PERSON] 12:2019 (фактично 0,3м). Рекомендовано перенести огорожу на відстань не менше 1-го метра від будинку літньої кухні і гаража по [ADDRESS] та на 1м від газопроводу низького тиску та виконати бетонування з ухилом до пров. Черняховського продовж всього будинку. Відповідач [PERSON] є власником суміжного домогосподарства по [ADDRESS] . Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591 [PERSON] належить земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0750 га з кадастровим номером 7110800000:02:008:0716 по [ADDRESS] . Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2016, рішення апеляційного суду Черкаської області від 03.11.2016 та постанови Верховного Суду від 07.11.2018 було встановлено, погоджено та визнано сторонами, що відстань від гаража [PERSON] до межі із земельною ділянкою по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , становить 1 метр упродовж не менше 30 років від дня забудови гаража. Як вбачається із наданої на вимогу ухвали суду технічної документації по підготовці державного акту на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0750 га [PERSON] в межах [ADDRESS] міська рада не заперечувала проти передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0750 га по [ADDRESS] за рахунок земель Уманської міської ради, на підставі заяви [PERSON] від 24.01.2007. При виготовлені технічної документації по підготовці державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] було розроблено та виготовлено ряд документів, в тому числі був складений Акт узгодження меж землекористування по [ADDRESS] , погодження відбулося між власниками суміжних земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до Висновку експерта № 46/21/Буд. за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи у судовій справі № 705/1221/20 фактичне користування земельною ділянкою по [ADDRESS] не відповідає межам та координатам, зазначеним у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591 від 12.10.2007, кадастровий номер 7110800000:02:008:0716, так як координати кутів поворотів меж земельної ділянки [ADDRESS] кадастровий номер 7110800000:02:008:0716, зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №617591 від 12.10.2007 та в Державному земельному кадастрі, не відповідають координатам точок повороту меж, визначеним фактично на місцевості шляхом геодезичного знімання - фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер 7110800000:02:008:0716 частково повернуті по відношенню до меж вказаної земельної ділянки, зазначеним у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591 від 12.10.2007. При цьому, згідно з Висновком експерта, відповісти однозначно на питання, чи знаходиться паркан між будинковолодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] , який належить [PERSON] у межах земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] , чи на території земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] , не можливо, оскільки координати точок поворотів меж земельної ділянки [ADDRESS] , зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591 від 12.10.2007 та в Державному земельному кадастрі, не відповідають координатам точок повороту меж, визначеним фактично на місцевості шляхом геодезичного знімання та даним «Технічної документації по підготовці державного акту на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею, 0,0750 га [PERSON] у межах [ADDRESS] . Земельна ділянка [ADDRESS] - не сформована, відсутня в Державному земельному кадастрі, у неї відсутній кадастровий номер. Як вбачається з наданої відповідачем копії судової справи № 2а-64-2011 за адміністративним позовом [PERSON] до Уманської міської ради Черкаської області про усунення порушення права користування земельною ділянкою, треті особи: [PERSON] , Міськрайонне управління Держкомзему у місті Умань та Уманському районі Черкаської області, [PERSON] зверталася в суд із адміністративним позовом про усунення порушення права користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідно до рішення Уманського міського суду Черкаської області від 11 липня 1994 року, за нею було визнано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , складеного 20 березня 1998 року Уманською дільницею Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації, житловий будинок та інші будівлі розміщені на земельній ділянці площею 600 кв.м, що затверджено рішенням Уманського міськвиконкому від 14 квітня 1988 року за № 245. Відповідач \~ [PERSON] \~самовільно захопив частину земельної ділянки міських земель, а саме проїжджої частини між вулицею Черняховського та [ADDRESS] , приватизував її та встановив огорожу, чим створив незручності та перешкоди позивачу при виїзді з її гаража. У зв`язку з цим, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591, у приватній власності [PERSON] перебуває земельна ділянка загальною площею 750 кв.м, хоча згідно довідки Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 11.12.2006 та заключення про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою [ADDRESS] , площа земельної ділянки становить 600 кв.м, підтвердженням чого є рішення Уманської міської ради від 09 червня 1953 року за № 264. У ході розгляду зазначеної адміністративної справи була призначена та проведена експертиза, висновок будівельно-технічного дослідження був урахований при ухваленні рішення у справі. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2012 у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Уманської міської ради Черкаської області про усунення порушення права користування земельною ділянкою, треті особи: [PERSON] , Міськрайонне управління Держкомзему у місті Умань та Уманському районі Черкаської області, - відмовлено. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.07.2014. У зазначеній постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2012, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 16/Буд, було встановлено, що позивачем [PERSON] не було надано підтверджуючих документів стосовно того, що спірні 6 кв.м. земельної ділянки, які з її слів є для неї життєво необхідними і їх відсутність створює її якісь перешкоди, самовільно захоплені [PERSON] . \~Крім того, хоч і рішенням міськвиконкому від 14.04.1988 за № 145 було закріплено площу 600 кв.м за домоволодінням [ADDRESS] , проте земельна ділянка передавалася у приватну власність згідно затвердженого у 2002 році генплану забудови по фактичному користуванню. Те, що земельна ділянка по площі відрізнялася від площі, раніше закріпленої, це входить до повноважень міської ради \~щодо вирішення питання по розпорядженню та наданню у користування чи у власність юридичним та фізичним особам земельні ділянки із земель державної та комунальної власності, дотримуючись вимог чинного законодавства, не порушуючи прав громадян, а в даному випадку права суміжних землекористувачів не було порушено. Також у висновку будівельно-технічного дослідження зазначений факт порушень користування зазначеними земельними ділянками, але без належного підтвердження, а саме графічних матеріалів, які повинні відображати дійсне становище ситуації, яка описана у дослідженні. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~ визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказана норма закону визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно із статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Із досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, які регулюються\~Цивільним кодексом України\~(далі\~ЦК України),\~Земельним кодексом України\~(далі\~ЗК України). Згідно з ч. 1\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст.\~152\~ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно із п. г) ч. 1\~ст. 91 ЗК України\~землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно зі\~ст.\~96\~ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч. 1 ст.\~107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Статтею 103 ЗК України\~визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Як вбачається із позовної заяви, позивач [PERSON] просить зобов?язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , зобов?язавши відповідача за його рахунок знести належний йому паркан, що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , що розділяє земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що вказаний паркан негативно вплинув на конструкцію належного їй гаража, оскільки у стіні з?явилася тріщина та відбулося просідання стін будинку. При цьому зазначає, що зведений відповідачем паркан розташований на належній їй земельній ділянці, яка самовільно була захоплена відповідачем. Проте матеріалами справи встановлено, що судом вже було вирішено питання та виключено факт порушення прав [PERSON] самовільним захопленням [PERSON] земельної ділянки, яка їй належить, що відображено у Постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2012. У постанові зазначено, що земельна ділянка по площі відрізнялася від площі, раніше закріпленої. При цьому, в даному випадку права суміжних землекористувачів не порушено.\~\~ Інших доказів самовільного захоплення належної позивачу іншої частини земельної ділянки відповідачем, що могло спричинити перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, не надано. Крім того, відповідно до Висновку експерта № 46/21/Буд. за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи у судовій справі № 705/1221/20, було встановлено, що фактичне користування земельною ділянкою по [ADDRESS] не відповідає межам та координатам, зазначеним у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591 від 12.10.2007. При цьому, згідно з Висновком експерта, відповісти однозначно на питання, чи знаходиться паркан між будинковолодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] , який належить [PERSON] у межах земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] , чи на території земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] , не можливо, оскільки координати точок поворотів меж земельної ділянки [ADDRESS] , зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 617591 від 12.10.2007 та в Державному земельному кадастрі, не відповідають координатам точок повороту меж, визначеним фактично на місцевості шляхом геодезичного знімання та даним «Технічної документації по підготовці державного акту на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею, 0,0750 га [PERSON] у межах [ADDRESS] . Земельна ділянка [ADDRESS] не сформована, відсутня в Державному земельному кадастрі, у неї відсутній кадастровий номер. Ключовими ознаками перешкод у користуванні земельною ділянкою є\~погіршення її стану,\~самовільне будівництво\~або\~використання не за призначенням,\~передача в суборенду без згоди,\~недотримання екологічних норм\~та\~створення перешкод для доступу власника чи сусідів. Це може включати забруднення ґрунту, самовільне зведення споруд, недотримання умов договору оренди або ігнорування прав інших землекористувачів.\~ Основні ознаки та приклади таких перешкод включають: фактичне обмеження доступу:\~фізична блокада або заборона проходу чи проїзду до земельної ділянки (наприклад, встановлення воріт, паркану, перекриття дороги); самовільне використання частини або всієї ділянки; зведення будівель, споруд чи інших об`єктів на чужій землі без належного дозволу; ведення господарської діяльності на ділянці без правових підстав; засмічення та забруднення; порушення меж:\~самовільне встановлення або перенесення спірних межових знаків на чужу ділянку. Інші дії, що ускладнюють або унеможливлюють використання за цільовим призначенням:\~дії, що порушують правила добросусідства, наприклад, створення надмірного затінення, шуму, вібрації, якщо це перешкоджає нормальному використанню. З урахуванням зазначеного, матеріалами справи достовірно та беззаперечно не встановлено того факту, що паркан збудований відповідачем [PERSON] саме на земельній ділянці позивача [PERSON] , а також того, що безпосередньо цей паркан є перешкодою у користуванні виділеною їй земельною ділянкою. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що як вбачається з наданого позивачем Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій літньої кухні та гаража по [ADDRESS] від 2020 року, де об?єктом дослідження є літня кухня та гараж житлового будинку по [ADDRESS] , основною причиною появи тріщин є просідання фундаментів будинку. Просідання фундаментів визвано замочуванням грунтової основи внаслідок потрапляння води з траншеї при влаштуванні фундаменту під огорожу садибної ділянки по [ADDRESS] . Тобто, із зазначеного можливо зробити висновок, що дефекти на стіні будівлі позивача [PERSON] з?явилися через замочуванням ґрунтової основи внаслідок потрапляння води з траншеї при влаштуванні фундаменту під огорожу садибної ділянки відповідача [PERSON] . Проте, на даний час траншея відсутня, оскільки на її місці збудований фундамент під огорожу, чим виключено потрапляння води, що могло б спричинити подальше руйнування належного позивачу майна. При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу, що руйнування стіни відбувалося чи відбувається і надалі через вже існуючий паркан і саме паркан є причиною виникнення тріщин у стіні, адже саме це могло б стати підставою для прийняття рішення щодо його знесення. Відповідно до ст. 264 ЦПК України підчас ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 7-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 453-1--1\~цього Кодексу; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до\~вимог ст.89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed