Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] у якому просить: 1) припинити право власності позивача [PERSON] на 62/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) виділити в особисту приватну власність відповідачу [PERSON] вищевказану квартиру; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 62/100 частки вартості вищевказаної квартири в сумі 1288010,00 грн,; 4) стягнути з відповідача на користь позивача 12880,10 грн сплаченого судового збору та 30000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] .Відповідачу [PERSON] належить 38/100 частки квартири на підставі договору дарування, укладеного 23.12.2021. Позивачу [PERSON] належить 62/100 частки квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14.11.2022. Відповідно до довідки №23/121 від 29.04.2024 квартира є неподільним об`єктом житлової нерухомості, що унеможливлює виділ частки в натурі.На момент придбання квартири позивач і відповідач не перебували у шлюбі, проте мали намір створити сім`ю і проживати разом. Після придбання всієї квартири позивачем і відповідачем зроблено сучасний ремонт.В подальшому між позивачем і відповідачем укладено шлюб, який тривав декілька місяців, і через суттєве погіршення відносин між подружжям рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.06.2024 шлюб розірвано. Зазначає, що відповідач вчиняв домашнє насильство щодо позивача, неодноразово робив завідомо неправдиві повідомлення до правоохоронних органів про вчинення [PERSON] крадіжок, без згоди позивача укладав договори оренди щодо 38/100 частки квартири з невідомими їй особами. Такими протиправними діями відповідач [PERSON] створює умови, що позбавляють позивача можливості мирного користування своїм майном та проживання у ньому. В зв`язку з викладеними вище обставинами, позивач змінила місце проживання та переїхала на тимчасове проживання до своїх батьків. Заходи щодо досудового врегулювання спору виявилися марними. Спільне володіння та користування майном є неможливим, адже між сторонами неможливо встановити справедливий порядок користування майном, який би відповідав їх ідеальним часткам в ньому. У зв"язку з викладеним просить спір вирішити у судовому порядку та на підставі ст.358, 364 ЦК України задовольнити позов. Ухвалою суду від 05.05.2025 провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представник відповідача - адвокат Романік О.О. 13.05.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме щодо припинення права власності позивача на 62/100 частки квіртири № 61, розташованої на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку [ADDRESS] , виділення в особисту приватну власність [PERSON] вищевказаної квартири, часткового стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за 62/100 частки вартості квартири, часткового стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору. Свою позицію відповідач мотивував тим, що сторони є співвласниками квартири, 14.11.2022 позивач набула у власність свою частку квартири за 310034 грн 70 коп, або за 7966,1 доларів США. Станом на 16.10.2024 ринкова вартість 62/100 частки квартири складає 812286,07 грн. З матеріалів справи вбачається, що вартість квартири у різних документах зазначена по різному, тому відповідач не погоджується на стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації за 62/100 частки вартості квартири саме в сумі 1288010,00 грн. Водночас, відповідач бажає набути у власність спірну квартиру, тому з огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити частково: припинити право власності позивача [PERSON] на 62/100 частки квартири, виділити в особисту приватну власність відповідачу [PERSON] квартиру, частково стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 62/100 частки квартири, частково стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір, відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу у зв"язку з відсутністю документів, які б підтверджували такі витрати. 23.07.2025 представником позивача - адвокатом Ткачуком О.В. в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про збільшення позовних вимог, за змістом якого пункт 3 прохальної частини позовної заяви викладений в наступній редакції: "Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 62/100 частки вартості квартири [ADDRESS] , житловою площею 40,1 кв.м., загальною площею 66,6 кв.м., в сумі 1646354,00 грн. До заяви про збільшення позовних вимог долучено висновок експерта за результатами проведення за зверненням [PERSON] оціночно-будівельної експертизи №04/07-Д від 22.07.2025. Ухвалою суду від 23.07.2025 заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. 01.08.2025 представник відповідача подав суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначив, що збільшення позивачем суми підлягаючої стягненню з відповідача грошової компенсації за 62/100 частки вартості квартири з 1288010,00 грн. до 1646354,00 грн. є безпідставним через суперечність висновку експерта про таку вартість частки позивача іншим матеріалам справи. У зв"язку з викладеним заявив клопотання про призначення судово-оціночної експертизи для встановлення ринкової вартості спірної квартири. 10.10.2025 представник відповідача подав до суду заяву, в якій повідомив про незгоду відповідача з пропонованою позивачем сумою компенсації за 62/100 частки спірної квартири, зазначив, що матеріальне становище відповідача не дозволяє сплатити позивачу компенсацію за вказану частку, у зв"язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судовий розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. 20.10.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення оціночної експертизи. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просять їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили у задоволенні позову відмовити. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом 02.12.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладенов, проголошення судового рішення призначено на 16 год. 50 хв. 24.12.2025. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 14.11.2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мартинюком Е.В. (а.с.1'3-16), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №315112188, виданим 14.11.2022 (а.с.17), позивачу [PERSON] належить 62/100 частки квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 2543609107060 відповідачу на підставі договору дарування серії та номер: 1863, виданого 23.12.2021 приватним нотаріусом Ковельського районного нотарільного округу Волинської області Мартинюком Е.В., належить 38/100 частки квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності (а.с.18-20). Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.06.2024 у справі № 159/2478/24 шлюб, який зареєстрований у Ковельському відділі ДРАЦС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ 07.03.2024 за актовим записом № 79, між сторонами розірвано (а.с.25). Позивач зазначає, що відповідач постійно проживає у вищевказаній квартирі та після розірвання шлюбу свідомо та постійно створює перешкоди у користуванні квартирою. Крім того, відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо позивача, на підтвердження позивачем суду надано копії постанов Ковельського міськрайнного суду Волинської області від 10.05.2024 та 24.05.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.26-28), інші матеріали правоохоронних органів (а.с.38-60). Відповідач уклав договір оренди щодо 38/100 частки квартири з невідомою особою без згоди іншого співласника, тобто позивача. У зв`язку з викладеним позивач переїхала на тимчасове проживання до батьків. Позивач з метою досудового врегулювання спору з приводу володіння спільною квартирою направляла відповідачу пропозицію щодо викупу її частки спільної квартири у розмірі 62/100 за ринковою ціною згідно з висновком № 451 від 16.10.2022 суб"єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про вартість квартири, яка становить 1288010,00 гривень (а.с.31), та підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с.29, 30, 32, 35). Також, позивач направляла відповідачу пропозицію щодо наміру викупу 38/100 частки спільної квартири, що належить [PERSON] за ринковою ціною, визначеною висновком № 451 від 16.10.2022, надіслання якої підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с.36, 33, 34). За змістом довідки від 29.04.2024 № 23/121 ТОВ "Бюро інвентаризації Ковель" трикімнатна квартира загальною площею 66,6 м. кв., житловою площею 40,1 м.кв., за адресою: [ADDRESS] , згідно будівельних норм являється неподільним об"єктом житлової нерухомості, тому унеможливлює виділ частки в натурі (а.с.23). На обґрунтування заявлених вимог позивачем надано висновок експерта за результатами оціночно-будівельної експертизи за звернення [PERSON] № 04/07-Д від 22.07.2025 судового експерта [PERSON] (а.с.111-127), відповідно до якого: 1) ринкова вартість житлової квартири, загальною площею 66,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на момент проведення дослідження складає 2655409,00 грн.; 2) ринкова вартість 62/100 частки житлової квартири, загальною площею 66,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на момент проведення дослідження складає 1646354,00 грн.; Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Судом встановлено, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, де позивачу належить 62/100 частки, а відповідачу 38/100 частки квартири. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Сторонами не зщаперечується та обставина, що на час розгляду справи позивач у спірній квартирі не проживаає, квартира знаходиться у фактичному користуванні відповідача. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Також, за змістом ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У даному спорі, позивач, на підставі положень ст.358 та 364 ЦК України, просить суд про припинення своєї частки у спільному майні сторін і отримання від відповідача грошової компенсації, що, беззаперечно, є її правом, а тому її вимоги ґрунтуються на вимогах закону. Позиція відповідача про відмову в задоволенні таких позовних вимог є необґрунтованою. Крім того, відповідач не погоджується з розміром грошової компенсації, так як ринкова вартість квартири є різною та суперечливою, у нього відсутня фінансова спроможність здійснити компенсацію позивачці вартості належної їй частки у спірному майні. Відповідачем надано суду копію договору дарування йому 38/100 частки спірної квартири (а.с.87), витяз з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію 21.12.2021 права власності відповідача на вказану частку квартри (а.с.88), висновок від 07.05.2025 ТОВ «Бюро інвентаризації Ковель» про вартість майна, складений виключно шляхом порівняльного підходу, згідно з яким станом на 07.05.2025 ринкова вартість спірної квартири загальною площею 66,6 кв.м становить 1310138,54 грн в тому числі вартість 62/100 складає 812286,07 грн. (а.с.92-97). Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18). Окрім того, у постанові Верховного Суду від 04.07.201 у справі № 711/650/13-ц (провадження № 61-1186св17) вказано, що на експерта покладаються інші функції та його висновки не тотожні відповідним висновкам оцінювача, складеним в рамках проведення оцінки нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги наданий стороною позивача висновок експерта, на переконання суду, вказаний висновок експерта є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом, що підтверджує вартість спірного майна. Відповідач жодних застережень щодо неповноти такого висновку, неясності або ж необгрунтованості чи/або порушень норм чинного законодавства при складанні вказаного експертного висновку, суду не надавав. Щодо доводів відповідача про відсутність коштів для виплати позивачу грошової компенсації в розмірі 62/100 частки квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Обов`язок сплати компенсації вартості частки у спільному майні, встановлений на підставі судового рішення є грошовим зобов`язанням у розумінні ст. 509 ЦК України і на нього розповсюджують положення книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов`язання». Згідно з ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), платоспроможність (чи бажання) відповідача не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідачів, у тому числі на присуджену йому річ (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2024 у справі № 522/15212/19 (провадження № 61-10968св23). З огляду на наведене, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти саме в розмірі 1646354,00 у якості компенсації вартості 62/100 частки квартири. В абзаці 3 ч. 2 ст. 364 ЦК України визначено, що право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Саме така конструкція припинення права на частку передбачена законодавцем з метою захисту прав та інтересів особи, яка бажає отримати відповідну компенсацію та забезпечити гарантований державою принцип непорушності права власності. В разі припинення частки на квартиру до отримання компенсації за таку частку позивач може бути позбавлена права на отримання визначеної судовим рішенням грошової компенсації і таким чином судове рішення буде породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачами, і вимагатиме від них подальшого вчинення певних дій для виконання рішення суду. Припинення права на частку має відбуватися виключно в порядку визначеному ст. 364 ЦК України. Враховуючи характеристику об`єкта спірного майна, розмір часток сторін, їх вартість визначену на підставі висновку судової оціночно-будівельної експертизи, який відповідач не спростував, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено повністю, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 16463,54 грн, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Outcome: approved