Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

у квітні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 273,46 грн, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 15.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 491027478, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надало позичальнику кредит у сумі 34 211,63 грн, на строк 36 місяців, на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». АТ «Альфа-Банк» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 34 211,63 грн. В свою чергу, позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становить 49 273,46 грн, яка складається з 33 705,23 грн заборгованості за тілом кредиту та 15 568,23 грн заборгованості за відсотками. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3 на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 491027478 від 15.06.2020. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також примірник позовної заяви з додатками, адресовані відповідачу, повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне. 15.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] в письмовій формі було укладено кредитний договір № 491027478, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в сумі 34 211,63 грн на строк 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. Кредитний договір № 491027478 від 15.06.2020 укладено шляхом підписання [PERSON] . Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 491027478 (а.с. 5). Окрім цього, [PERSON] було власноручно підписано Паспорт споживчого кредиту, а також Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 5 зворот, 6). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку відповідача - [PERSON] згідно кредитного договору № 491027478 від 15.06.2020 за період з 15.06.2020 по 20.09.2021 (а.с. 15-16, 17-19, 19 зворот). 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3 відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнту право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатках № 1-2 до договору (а.с. 8-12, 12 зворот). Відповідно до п. 2.3. Договору, право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2. Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2. Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою у додатку № 2 до цього договору. Згідно платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» здійснило оплату ціни права вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 на суму 12 844 800,00 грн (а.с. 13 зворот). Згідно акта приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 АТ «Альфа-Банк» передало, а новий кредитор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняло реєстр боржників в кількості 9188 (а.с. 13). Відповідно до Додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача - [PERSON] за кредитним договором № 491027478 від 15.06.2020, в розмірі 49 273,46 грн, з яких: 33 705,23 грн - залишок по тілу кредиту та 15 568,23 грн - залишок по відсотках (а.с.14). Аналогічний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 491027478 від 15.06.2020 відображено позивачем у розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 року (а.с. 20). У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як було встановлено судом, відповідач підписала Оферту на укладання угоди про надання кредиту № 491027478 від 15.06.2020, в якій погоджено всі істотні умови договору. Факт видачі відповідачу кредитних коштів та користування ними підтверджується виписками по картковому рахунку [PERSON] , які додано позивачем до позову. За вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. АТ «Альфа-Банк» відповідно до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 передало ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 491027478 в сумі 49 273,46 грн. Отже, позивачем доведені факти наявності у відповідача заборгованості за договором № 491027478 від 15.06.2020 в заявленому розмірі та права вимоги на її стягнення в судовому порядку. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з платіжною інструкцією № 1563 від 31.03.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн (а.с. 4). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Крім зазначеного, в пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9200,00 грн. Як вбачається з наданих представником позивача документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, 03.07.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. було укладено Договір про надання правничої допомоги № 03-07/24, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником (а.с. 21-22, 22 зворот). Пунктом 1.2. Договору погоджено, що судова справа в процесі розгляду якої адвокатом будуть надані послуги клієнту перелік послуг та їх вартість визначається сторонами у додатках до цього договору. У п. 3.1 Договору № 03-07/24 сторони погодили, що вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2 000,00 грн без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться в Акті (актах) приймання-передачі наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом. Відповідно до копії Акта № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 адвокат Литвиненко О.І. надала, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняло юридичні послуги відповідно до договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024: первинна консультація, період надання послуги - 0,5 година, вартість 1 000,00 грн; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, період надання послуги 2 години, вартість - 4 000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви, період надання послуги 2,1 години, вартість 4 200,00 грн. Всього вартість наданих послуг 9200,00 грн (а.с. 23). Згідно з платіжною інструкцією № 4926 від 01.10.2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було перераховано адвокатові Литвиненко О.І. суму 9 200,00 грн, призначення платежу: оплата згідно з договором № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 без ПДВ. На думку суду, визначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не є обґрунтованими та доведеними у контексті наданих нею послуг із урахуванням складності справи, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд, вважає, що наявні підстави для часткового відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони; врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, розумну необхідність судових витрат у цій справі, дійсне опрацювання адвокатом законодавчої бази по суті спору, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності та категорії справи, а також виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг. За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На думку суду, справи даної категорії мають сталу судову практику, що не потребує докладання додаткових зусиль при її вивченні, та розмір заявлених до відшкодування відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 9200,00 грн є неспівмірним із складністю справи та витраченим часом на здійснення правового аналізу документів замовника, формування правової позиції та на підготовку та подачу позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved