Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

21 серпня 2025 року до суду на розгляд надійшла вищевказана справа через систему «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона є дружиною [PERSON] , з яким перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з 23.09.1972 до моменту його смерті. Протягом тривалого часу, а саме з 26 грудня 1983 року по 30 липня 1993 року, з 22 лютого 2000 року по 01 листопада 2001 року [PERSON] працював в різних структурних підрозділах, на різних підземних професіях Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод». У [PERSON] . Українським НДІ промислової медицини м. Кривий Ріг встановлено наявність професійне захворювання: сидеросилікоз першого ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першого ст., ЛН першого-другого ст. Проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Актом №5 форми П-4 від 09.12.2008. Вказане захворювання виникло у зв`язку з тим, що працюючи з 26.12.1983 по 09.12.2008 [PERSON] виконував роботи на різних підприємствах, що характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала норми, внаслідок недосконалості робочих місць. Так, відповідно до п.17 акта, причинами виникнення професійного захворювання стали: перевищення рівня пилу в робочій зоні: протягом 18 років 4 місяців пил з вмістом шамоту в концентрації 4,42 мг/м3 при ГДК 2 мг/м3, пил оксиду заліза в концентрації 9,17 мг/м3 при ГДК 6 мг/м3, протягом 6 років та 3 місяців вміст діоксидакремнія від 10 % до 70% концентрації 5,9 мг/м3 при ГДК 2 мг/м3. На підставі довідки МСЕК від 14.01.2009 серії ДНА-02 № 028426 [PERSON] первинно та безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 25%. [INFO] [PERSON] помер. Висновком експерта №1-13 від 19.05.2014 встановлено судово-медичний діагноз: основний - хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт) в стадії загострення: дифузний пиловий пневмофіброз, множинні зливні осередки чорного пігменту в товщі легень, в`язкий слиз у просвітку бронхів. Судовий експерт дійшов до висновку, що смерть [PERSON] настала від хронічного пилового бронхіту, що супроводжувався хронічною недостатністю дихання і ускладнився розвитком легенево-серцевої недостатності. Також посмертним епікризом від 08.10.2014 підтверджено основний діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт) стадія загострення, дифузний пиловий пневмофіброз, множинні зливні осередки чорного пігменту в товщі легень, в`язкий слиз у просвітку бронхів. Позивачка вказала, що у зв`язку з протиправними діями відповідача по відношенню до її чоловіка [PERSON] , що полягали у незабезпеченні безпечних умов праці, наслідком чого став розвиток хронічного професійного захворювання та його смерть, позивач зазнала порушень душевної рівноваги, втрачає соціальні зв`язки, має постійну апатію до всіх важливих процесів навколо неї. Вказуючи про тісні, чудові стосунки з чоловіком, позивач зазначала, що смерть [PERSON] викликала у неї значні моральні страждання, вона відчуває розпач, відчай, розчарування життям та скорботу. Її страждання посилюються тим, що вона має проводити сімейні свята без чоловіка, проживати всі моменти свого життя без нього, а розміщені в квартирі фотографії [PERSON] навіюють їй спогади та підвищують моральні страждання. Свої моральні страждання [PERSON] оцінила у 750 000 грн, на її переконання, саме така сума зможе мінімально компенсувати втрати та хоча б частково відновити її моральний стан. Ухвалою судді від 21.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідач проти позову заперечував. У відзиві посилався на те, що позовні вимоги позивачки є безпідставними та необґрунтованими через те, що існує ряд фактів, які свідчать про недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між смертю чоловіка позивачки та професійним захворюванням, що було встановлено за його життя. Аргументи відзиву на позовну заяву зводяться до наступного, а саме підприємство відповідача не було останнім місцем роботи померлого чоловіка позивача, де були шкідливі фактори виробничого середовища та умови для виникнення профзахворювання. Законодавством передбачено, що визначення підприємства, яке винне у виникненні хронічного профзахворювання особи, здійснюється не судом під час розгляду справи про стягнення моральної шкоди і не комісією з розслідування ХПЗ на етапі розслідування його причин, а здійснюється саме лікувально-експертною комісією Спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я. Представник відповідача посилається на те, що законодавство не може і не повинно встановлювати різні процедури і встановлювати подвійні стандарти встановлення причинно наслідкового зв`язку смерті з професійним захворюванням для отримання страхових виплат і відшкодування моральної шкоди. Визначення причино-наслідкового зв`язку професійного захворювання (отруєння) або трудового каліцтва постраждалого з настанням смерті, іншим шляхом ніж МСЕК (нині-експертні команди), є фактично формою втручання суду та інших органів (установ, організацій) в дискреційні повноваження МСЕК (експертні команди). Щодо не доведення позивачкою причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме ПрАТ «КЦРЗ» та завданою їй шкодою, спричиненою смертю чоловіка внаслідок отримання ним хронічного професійного захворювання, зазначив наступне. Чоловік позивачки перебував у трудових відносинах з ПрАТ «КЦРЗ» в період з 26 грудня 1983 року по 30 липня 1993 року, з 22 лютого 2000 року по 01 листопада 2001. До працевлаштування на підприємство відповідача та після цього, досить тривалий час працював на інших підприємствах з шкідливим умовами праці. 09.12.2008 на відповідному підприємстві проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за результатами якого складено Акт за формою П-4, в якому вказується на те, що причиною виникнення у чоловіка позивача хронічного професійного захворювання стало перевищення показників шкідливості умов праці саме на ПрАТ «КЗГО». Відповідач по даній справі ПрАТ «КЦРЗ» участі у цьому розслідування не брав, про результати його проведення повідомлений не був. Отже, за наявними доказами долученими до позовної заяви визначено зв`язок між професійним захворюванням чоловіка позивача та умовами праці саме на ПрАТ «КЗГО», а не з умовами праці на іншому підприємстві, яке не було останнім місцем роботи чоловіка позивача та на якому мали місце шкідливі фактори виробничого середовища, які можуть викликати саме те профзахворювання, яке встановлене чоловіку позивача. Тобто, недоведеність позивачкою у своїй позовній заяві причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме ПрАТ «КЦРЗ» та завданою шкодою чоловіку позивачки, спричиненою отриманням хронічного професійного захворювання, внаслідок начебто якого помер її чоловік, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, звернених до ПрАТ «КЦРЗ». Жодного належного і допустимого доказу того, що робота померлого чоловіка позивачки в ПрАТ «КЦРЗ» стала причиною виникнення у чоловіка позивачки хронічних професійних захворювань немає, як і не має жодного належного доказу про встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті померлого з його професійним захворюванням. Отже неможливо встановити зв`язок з роботою померлого чоловіка позивачки в ПрАТ «КЦРЗ» і заподіянням позивачці моральних страждань, а тому підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача відсутні. Представник позивача скористався правом подання відповіді на відзив, в обґрунтування посилається на те, що не погоджується із позицією відповідача, викладеною у відзиві, вважає його таким, що зводиться тільки до переоцінки доказів, не відповідає вимогам чинного законодавства, не логічним та таким, що порушує права та законні інтереси позивача з огляду на наступне. Пунктом 7 акту № 5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 09 грудня 2008 року, встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань: сидеросилікоз першої ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої ст., ЛН першого-другого ст. Згідно з п. 19 вказаного акту, було встановлено осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, а саме: Адміністрація термообрубувального цеху ВАТ (після перейменування ПрАТ) «КЦРЗ». Згідно з довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14 січня 2009 року серія ДНА-02 № 028426 [PERSON] первинно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 25% У зв`язку з отриманням професійного захворювання [PERSON] було безстроково встановлено 25% стійкої втрати працездатності, чим безсумнівно було заподіяно моральну шкоду, в тому числі його дружині, як члену родини, оскільки внаслідок професійного захворювання змінились умови життя [PERSON] та позивача, яка змушена була весь час до смерті свого чоловіка переживати його тривале лікування, відчуваючи душевні страждання за рідну людину. З рештою, смерть [PERSON] , чоловіка позивача, яка стала наслідком отриманого професійного захворювання, хронічного обструктивного захворювання легень (пиловий бронхіт), є непоправною втратою для позивача. Ухвалами суду від 08 жовтня 2025 року у задоволенні клопотань представника відповідача про залучення у якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та призначення судово-медичної експертизи відмовлено. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мотуз О.В. наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача, адвокат Савельєва Т.Д., заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві ПрАТ «КЦРЗ» на позов, тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.09.1972 Дзержинським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі, актовий запис №1513, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.09.1972 (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.05.2014 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.23). Протягом тривалого часу, а саме з 26 грудня 1983 року по 30 липня 1993 року, з 22 лютого 2000 року по 01 листопада 2001 року [PERSON] працював в різних структурних підрозділах, на різних підземних професіях Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод». У [PERSON] . Українським НДІ промислової медицини м. Кривий Ріг встановлено наявність професійне захворювання: сидеросилікоз першого ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першого ст., ЛН першого-другого ст. Внаслідок чого, було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Актом №5 форми П-4 від 09.12.2008, відповідно до змісту якого, вказане захворювання виникло у зв`язку з тим, що працюючи з 26.12.1983 по 09.12.2008 [PERSON] виконував роботи на різних підприємствах, що характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала норми, внаслідок недосконалості робочих місць. Так, відповідно до п.17 акта, причинами виникнення професійного захворювання стали: перевищення рівня пилу в робочій зоні: протягом 18 років 4 місяців пил з вмістом шамоту в концентрації 4,42 мг/м3 при ГДК 2 мг/м3, пил оксиду заліза в концентрації 9,17 мг/м3 при ГДК 6 мг/м3, протягом 6 років та 3 місяців вміст діоксидакремнія від 10 % до 70% концентрації 5,9 мг/м3 при ГДК 2 мг/м3. Відповідно до змісту вказаного акта, встановлено, що ВАТ «КЦРЗ», ЗАТ «КЗГО» та ШБУ-4 тресту «Кривбасшахтопроходка» в період роботи в них [PERSON] , порушили ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці». З метою ліквідації і запобігання професійним захворюванням запропоновано працевлаштувати [PERSON] згідно висновку ЛКК. Також відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ДНА-02 №028426 від 14.01.2009, за результатами первинного огляду МСЕК [PERSON] було встановлено ступінь втрати працездатності 25% з 12.01.2009, безстроково, у зв`язку з професійним захворюванням; визначено додаткову потребу в медикаментозному лікуванні, ВМП (а.с.21-22). Із посмертного епікризу [PERSON] , наданого амбулаторією №3 комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради 08.10.2014 слідує, що [PERSON] помер [INFO] на роботі (працював охоронцем у ПП «ЕНЕРГОПРОМ»). 20.11.2008 рішенням профпатологічної МЕК УКРНІІ ПМ протокол №2615 було встановлено діагноз: сидеросиликоз І ст., ускладнений ХОЗЛ І ст. ЛН і-ІІ ст., у подальшому оформлені документи на МСЕК для визначення ступеню втрати працездатності. Із 12.01.2009 йому призначено регресну виплату в розмірі 25 % безстроково, а вже з 2009 року він взятий на «Д» облік з діагнозом ІБС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ с., СНА, проходив регулярні огляди. У березні 2010 та січні 2012 року [PERSON] проходив лікування в терапевтичному відділенні з діагнозом: сидеросилікоз І ст., ускладнений ХОЗЛ І ст., фаза загострення, ЛН-І-ІІ ст., а останній огляд він пройшов 06.02.2014 з тим же клінічним діагнозом та супутнім діагнозом ІБС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце, гіпертонічний ангіосклероз сітківки обох очей СН ІІА. В ході огляду в лютому 2014 року виявлені легеневі поля без видимих інфільтрацій, корні щільні, межі серця розширені вліво, був виписаний 11.02.2014 з позитивною динамікою (а.с.30-31). Належно до змісту виписного епікризу, [PERSON] було встановлено патологоанатомічний діагноз: основний: хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт) стадія загострення, дифузний пиловий пневмофіброз, множинні зливні осередки чорного пігменту в товщі легень, в`язкий слиз в просвіті бронхів, дифузний скроз прикореневих та при бронхіальних лімфатичних вузлів; ускладнення: буллезна емфізема легень, «легеневе серце», гіпертрофія міокарда серця, переважно за рахунок правих відділів, рідкий стан крові, переповнення кров`ю правих відділів серця, дрібноточкові крововиливи під зовнішню оболонку серця, легень; супутній: хронічна ішемічна хвороба серця, помірний атеросклероз судин мозку, серця аорти, мілковогневищевий кардіосклероз. Згідно з висновку експерта бюро СМЕ №1013 від 10.06.2014, складеного на підставі постанови слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, смерть [PERSON] настала від хронічного пилового бронхіту, який супроводжувався хронічною недостатністю дихання, ускладнився розвитком легенево-серцевої недостатності, що і стало безпосередньою причиною смерті (а.с.24-29). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Суд вказує, що відповідно до ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства. Відповідно до ст.ст.16, 23 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 1 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Згідно з ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Тобто, цивільно-правова відповідальність роботодавця наступає у випадку порушення вимог про безпеку праці. Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України. Встановлено, що відповідачем ПрАТ «КЦРЗ» було порушено приписи ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» у період роботи [PERSON] на посаді вогнетривника термообрубувального цеху, внаслідок чого останній отримав професійні захворювання із діагнозом: сидеросилікоз першого ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої ст., ЛН першого-другого ст. супутній діагноз відсутній, про що 09.12.2008 складено акт №5 розслідування хронічного професійного захворювання, форми П-4, затверджений 12.12.2008. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ДНА-02 №028426 від 14.01.2009, за результатами первинного огляду МСЕК [PERSON] було встановлено ступінь втрати працездатності 25% з 12.01.2009, безстроково, у зв`язку з професійним захворюванням; визначено додаткову потребу в медикаментозному лікуванні, ВМП. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Тлумачення ч.2 ст.1168 ЦК свідчить, що до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті, відносяться чоловік або дружина потерпілої особи. Доводи представника відповідача, що в діях товариства відсутні ознаки протиправності, які призвели до смерті [PERSON] , а тому відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди, суд не приймає до уваги, оскільки дослідженими судом доказами установлено , що [PERSON] працював у ПрАТ "КЦРЗ», отримав професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, яке в подальшому призвело до смерті останнього. Суд ставиться критично до доводів представника відповідача, а саме що позивачем не надано доказів того, що смерть [PERSON] пов`язана саме із професійним захворюванням, на яке він страждав за життя, у зв`язку з тим, що висновком експерта № 1013 від 19 травня 2014 року було встановлено судовомедичний діагноз: основний: хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт) в стадії загострення: дифузний пиловий пневмофіброз, множинні зливні осередки чорного пігменту в товщі легень, в`язкий слиз у просвітку бронхів. Після дослідження всіх обставин, які були надані судово медичному експерту, він прийшов до висновку, що смерть [PERSON] настала від хронічного пилового бронхіту, який супроводжувався хронічною недостатністю дихання, і ускладнився розвитком легенево-серцевої недостатності. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не доведено наявність моральних страждань, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сам факт втрати чоловіка веде до висновків про наявність моральної шкоди й відповідно до положень статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Отже, суд встановив, що у зв`язку зі смертю [PERSON] його дружині, [PERSON] , безсумнівно було заподіяно моральну шкоду, внаслідок чого назавжди змінилось подальше життя позивачки, змушена була після смерті свого чоловіка переживати його неправну втрату, відчуваючи душевні страждання через смерть рідної людини. Оскільки [PERSON] отримав професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності та згодом стало причиною смерті останнього, у зв`язку з незабезпеченням йому відповідачем безпечних умов праці, суд дійшов висновку, що відповідач ПрАТ «КЦРЗ», як роботодавець, є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачці - дружині померлого. На підставі встановлених обставин справи суд вважає доведеним той факт, що у зв`язку зі смертю [PERSON] , чоловіка позивачки, останній було безумовно заподіяно моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що потягло за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя після смерті чоловіка. Таким чином аргументи представника відповідача про те, що позивачка не підтвердила достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань, не заслуговують на увагу, оскільки смерть рідної людини є не відновлюваною втратою, що безумовно спричиняє страждання та переживання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала така особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 3 грудня 2018 року по справі № 210/1036/17. При визначенні розміру суми моральної шкоди, суд приймає до уваги пояснення представника відповідача, представника позивача та приходить до висновку про те, що сума коштів, яка має бути відшкодована за спричинену моральну шкоду повинна скласти по 300 000, 00 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 3500,00 грн ( один відсоток від стягнутого розміру моральної шкоди).

Outcome: partial