Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 21.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою, за змістом якої просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00-9818728 від 17.06.2024 у розмірі 17181,00грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, між 17.06.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9818728 у електронній формі. Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5175,00грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,45% в день. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши на картковий рахунок відповідача кредитні кошти, проте останній своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. За розрахунком первісного кредитора заборгованість за кредитним договором становить 17181,00грн., з яких 5175,00грн.- заборгованість за тілом кредиту, 12006,00грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу від 17.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» передало права вимоги за договором №00-9818728 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» 02.06.2025 передало право грошової вимог за кредитним договором №00-9818728 позивачу. Після передачі права грошової вимоги за договором факторингу відповідач у порушення умов кредитного договору №00-9818728 свої зобов`язання не виконав, тому позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.10.2025 справа №293/1259/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М. 23.10.2025 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] 23.10.2025 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.11.2025. 11.11.2025 до суду надійшов лист АТ «ПУМБ» щодо зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. 24.11.2025 ухвалою суду, яка в порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 22.12.2025. 22.12.2025 сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. Відповідач [PERSON] повторно не прибув в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком (а.с.80, 84). Причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, про день та час розгляду справи повідомлявся встановленим порядком. У постанові від 14.03.2021 у справі №911/3142/19 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Враховуючи норми ст. 128 ЦПК України, суд рахує, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні 22.12.2025, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд склав вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 17.06.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9818728, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,45% в день (а.с. 34-38). Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 64683 від імені [PERSON] . Відповідно до п. 1.6. договору, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 675,00грн. Відповідно до положень п.2.8. договору, кредитодавець зобов`язався надати кредит у дату надання/видачі кредиту 17.06.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 4500,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (а.с.35). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 23.12.2024 та листа банка-емітента Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» від 31.10.2025, вбачається, що на ім`я [PERSON] відкрита картка [NUMBER] , на яку 17.06.2024 зараховані 4500,00грн. (а.с. 22-23, 78). За розрахунком первісного кредитора ТОВ «Макс кредит», заборгованість за кредитним договором №00-9818728 становить 17181,00грн., з яких: 4500,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 12006,00грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 675,00грн. заборгованість за нарахованими комісіями, 2250,00грн. штрафні санкції, згідно умов договору (а.с.48-49). Відповідно до виписки з особового рахунку за договором №00-9818728 від 17.06.2021, наданим ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», заборгованість станом на 01.10.2025 становить 17181,00грн., з яких: 4500,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 12006,00грн. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 47). 17.12.2024 між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн (далі - договір факторингу 1), відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитних договором №00-9818728 (а.с.63-69, 60). Пунктом 2.1. договору факторингу визначено, що в порядку та на умовах, визначених у договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. До договору факторингу долучено реєстр боржників б/н від 17.12.2024 та акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №17122024-МК/Онлайн (а.с.60,61-62). В подальшому 02.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №02/06/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло належні права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників, зокрема і щодо кредитного договору №00-9818728 від 17.06.2021 (а.с. 53-57, 50). До договору факторингу долучено реєстр боржників від 02.06.2025, де зазначено, що [PERSON] має заборгованість за договором №00-9818728 від 17.06.2021 у розмірі 17181,00грн., з яких: 4500,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 12006,00грн. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 51-52). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір №00-9818728 від 17.06.2021 укладений між первісним кредитором та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено факт отримання відповідачем коштів, правові підстави набуття права вимоги за вказаним кредитним договором та факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Проте суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками за договором №00-9818728 від 17.06.2021, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 року не більше 1,5 %, а з 21.08.2024 року не більше 1 %. Оскільки договір про відкриття кредитної лінії №00-9818728 від 17.06.2021 був укладений в період дії 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», нарахування відсотків згідно вищевказаного пункту Закону, у період з 17.06.2024 по 20.08.2024 має нараховуватись за ставкою 1,45%, та у період з 21.08.2024 по 17.12.2024 за ставкою 1%. Такими чином, правомірним є нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 4176,00 грн. із розрахунку: (4500,00 грн. (залишок по тілу кредиту) х 1,45% відсоткова ставка в день : 64 дні (строк кредитування з 17.06.24 по 20.08.24), та у розмірі 5310,00грн. із розрахунку (4500,00 грн. (залишок по тілу кредиту) х 1% відсоткова ставка в день : 118 днів (строк кредитування з 21.08.24 по 17.12.24). Відповідачем, зазначені обставини не спростовано, власного розрахунку заборгованості та доказів сплати заборгованості не надано. Крім цього, суд звертає увагу на те, що умови вказаного договору є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2014 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. При цьому, позивач довів, що на підстав договорів факторингу №17122024-МК/Онлайн та №02/06/25-Е, набув права грошової вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором №00-9818728 від 17.06.2021. За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають частковому задоволенню. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40грн. При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує наступне. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» понесло витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, додатковою угодою №25771056573 до договору про надання правничої допомоги від 20.08.2025, актом прийому-передачі наданих послуг 20.08.2025. Дослідивши надані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00грн. У силу приписів ст.141ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» задоволені на 81,40 %, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1971,83 грн.

Outcome: partial