Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позиція сторін у справі У липні 2024 року [PERSON] звернувся до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом із матір`ю. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року у справі № 757/15356/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , 1975 року народження, на користь [PERSON] , 1967 року народження, аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] зазначене рішення суду було оскаржене до суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року у справі №757/15356/15-ц змінено в частині визначення розміру аліментів, другий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття». В іншій частині рішення залишено без змін. Позивач зазначає, що у ньогозмінився матеріальний стан та життєві обставини, тому встановлений судом розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини має бути зменшений. Середній розмір аліментів, що з січня 2024 року сплачує Позивач становить 47 000 грн на місяць. Позивач також має на утриманні матір, яка є пенсійного віку та потребує лікування через погіршення стану здоров`я. Позивач вважає за доцільне зменшити розмір стягнутих аліментів враховуючи нецільове витрачання аліментів Відповідачем, зокрема використання аліментів на власні потреби Відповідача, а також рівність з Відповідачем обов`язку в утриманні дитини незважаючи на відсутність офіційних доходів у Відповідача. У зв`язку із чим, просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/14 всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду чинності і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач через представника подала відзив на позов, в якому зазначила, що дитина проживає за кордоном, і витрати на її утримання значно більші ніж ті, які були в Україні. Навчання, харчування, проживання обраховується в євро, тому аліментів, що сплачує Позивач не достатньо на утримання дитини. Відповідач заперечувала проти задоволення позову, звертала увагу, що Позивач не надав доказів неспроможності сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду та не має право змінювати встановлений спосіб стягнення аліментів. У відповіді на відзив, представник Позивача зазначила, що наразі сума аліментів, яка стягується з Позивача перевищує 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому неповнолітня [PERSON] постійно телефонує Позивачу, оскільки Відповідач не дає їй кошти на особисті витрати. Рішення Відповідача проживати з донькою в Італії та необхідність відвідувати саме платну школу ніколи з Позивачем не обговорювались. На думку Позивача, заперечуючи проти зменшення аліментів, Відповідач розраховує продовжувати не брати участь в утриманні дитини та за рахунок отриманих аліментів проживати за кордоном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Заперечення на відповідь на відзив не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, забезпечив явку свого представника, яка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою судді від 20.08.2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/33882/24-ц за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Ухвалою судді від 14.05.2025 року прийнято до провадження цивільну справу № 757/33882/24-ц. Ухвалою судді від 04.09.2025 року було задоволено клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у справі. Ухвалою судді від 17.11.2025 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/33882/24-ц та призначити справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року у справі № 757/15356/15-ц на [PERSON] покладено обов`язок із сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2009 року народження в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року у справі №757/15356/15-ц було змінено в частині визначення розміру аліментів з 1/3 на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. З 14.03.2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року у справі №757/15356/15-ц, змінене рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, яке залишене без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року перебуває на примусовому виконанні в Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору та відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Футбольний клуб «Динамо Київ» та отримує щомісячний дохід. В межах виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №757/15356/15-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва від 01.03.2017 року розмір сплачених Позивачем аліментів перераховувався 20.12.2025 року та 11.04.2025 року. Аліменти Позивач сплачує щомісячно самостійно. На час розгляду справи відомостей щодо наявної та не сплаченої заборгованості по сплаті аліментів немає. Неповнолітня [PERSON] наразі проживає з [PERSON] в Італії. Згідно договору оренди для туристичних цілей та договору оренди для туристичного використання [PERSON] на період з 1 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року винаймала житло у [ADDRESS] та з 01 грудня 2022 року по 30 грудня 2022 року у комуні П`єтрасанта, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Інших відомостей щодо місця проживання [PERSON] з дитиною в матеріалах справи немає. У 2023-2024 навчальному році неповнолітня [PERSON] відвідувала приватну Міжнародну школу Едука Версілія в Італії. У 2024-2025 навчальному році відвідувала платну приватну школу та проходила приватний курс на умовах відповідно до договору від 17.01.2025 року, у 2025-2026 році на умовах відповідно до договору від 30/09/2025 року. Згоду на навчання [PERSON] Відповідач давала одноосібно. Окрім доньки Позивач має на утриманні непрацездатну матір [PERSON] , 1947 року народження, доходи якої не дозволяють забезпечити їй належне лікування. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно частини першої статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Чинне законодавство не наділяє будь-кого з батьків пріоритетним правом здійснювати таке утримання. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частиною другою статті 186 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У 2024-2025 році в Україні для дітей віком від 6 до 18 років встановлено розмір прожиткового мінімуму на рівні 3 196 грн. Позивач належним чином сплачує аліменти на утримання дитини та надав відповідні докази, з яких вбачається, що розмір аліментів, присуджений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у справі № 757/15356/15-ц, який стягується з [PERSON] починаючи з 05 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перевищує норми, встановлені частиною другою статті 182 СК України. У частині третій статті 183 СК України закріплено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 1 першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. У частині дев`ятій статті 10 ЦПК України зазначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) вказано, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Водночас, аналіз положень частини третьої статті 183 СК України не містить імперативної заборони для встановлення меж розміру аліментів, що стягуються не за судовим наказом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до положень частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною другою статті 76 ЦПК України встановлено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Стаття 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до зібраних матеріалів справи, середній розмір сплачених Позивачем у 2024, 2025 році аліментів наутримання [PERSON] , 2009 року народження перевищує десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, водночас твердження Відповідача, що у випадку зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/14 всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] буде недостатнім для утримання неповнолітньої [PERSON] не знайшли свого підтвердження. Судом також встановлено перебування матері Позивача на його утриманні, яка в період з 2021 по 2024 рік неодноразово перебувала на санаторному лікуванні, зверталась до лікарів та була госпіталізована. Доводи Відповідача про те, що витрати на утримання дитини зросли після переїзду до Італії, зокрема на проживання та відвідування приватної школи не заслуговують на увагу, оскільки мають характер додаткових витрат та не є предметом розгляду справи. Судом не встановлено обставин, які б вказували на неможливість зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/14 всіх видів заробітку (доходу) стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] , відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На переконання суду, вказані обставини свідчать також про наявність підстав для стягнення з Позивача аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Outcome: approved