Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,06 га для будівництва і обслуговування житлових будинків і 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані останньому у приватну власність рішенням 5 позачергової сесії 22 скликання Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області (далі Гончарівська сільська рада) від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування громадянам Гончарівської сільської ради народних депутатів». Вказану спадщину прийняла його дружина [PERSON] (мати позивача), оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом, вступила у фактичне управління спадковим майном після смерті чоловіка, проте за життя не оформила свої права на це спадкове майно. Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на зазначені вище земельні ділянки, які позивач прийняв, звернувшись у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На замовлення позивача на підставі вищевказаного рішення Гончарівської сільської ради також розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га та 0,0600 га з кадастровими номерами 6124282000:02:001:0691, 6124282000:02:001:0690, 6124282000:02:001:0710 та 6124282000:02:001:0684 відповідно. Проте Монастириська міська рада відмовила йому в завершенні процедури приватизації зазначених земельних ділянок у зв`язку із неможливістю підтвердження факту, що він є спадкоємцем [PERSON] . Окрім того, позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно, оскільки [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивач покладає на себе. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача про зміну предмета позову. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо їх задоволення не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд встановив такі обставини. 02.10.1948 року[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу мати позивача змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з витягом з рішення 5 позачергової сесії 22 скликання Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів» [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення особистого підсобного господарства згідно з додатком № 1 (запис № 243) площею 0,61 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га і для особистого підсобного господарства площею 0,55 га. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2000 року. За змістом довідки № 156 від 10.06.2025 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований і проживав у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною - [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадковим майном. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 307/01-16 від 12.07.2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. Поряд з цим, як відомо зі змісту довідки державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 564/01-16 від 03.12.2024 року, спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформила своїх спадкових прав. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.05.2019 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 18.12.2003 року секретарем виконкому Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області Жилавою О. М. (реєстровий № 35), відповідно до якого вона заповіла усе майно своєму синові [PERSON] , 1961 р. н. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 307/01-16 від 12.07.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 179 за 2019 рік. Як відомо з матеріалів вищевказаної спадкової справи, 05.11.2019 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] . 25.10.2024 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . 25.10.2024 року [PERSON] зареєстрував право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 401016791 від 25.10.2024 року. Поряд з цим, зі змісту листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 272/01-16 від 27.06.2025 року відомо, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки, які були передані у приватну власність [PERSON] рішенням Гончарівської сільської від 08.02.1996 року № 23. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступила у фактичне управління спадковим майном. Проте [PERSON] за життя не розробив технічну документацію на ці земельні ділянки та не зареєстрував речове право на них. Зі змісту інформаційного листа ТОВ «Терзем Груп» від 02.12.2025 року відомо, що земельним ділянкам площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га та 0,0600 га, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, які були передані у власність [PERSON] рішенням Гончарівської сільської ради від 08.02.1996 року, на підставі розробленої технічної документації були присвоєні кадастрові номери 6124282000:02:001:0691, 6124282000:02:001:0690, 6124282000:02:001:0710 та 6124282000:02:001:0684 відповідно. Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100350402025 від 24.03.2025 року, № НВ-6300977302025 від 11.04.2025, № НВ-5601009822025 від 04.11.2025 року та № НВ-7401252372025 від 28.10.2025 року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га та 0,0600, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), присвоєно кадастрові номери 6124282000:02:001:0691, 6124282000:02:001:0690, 6124282000:02:001:0710 та 6124282000:02:001:0684 відповідно. Інформаційним листом Монастириської міської ради № 469/02-16 від 27.03.2025 року позивачу відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки поданими документами не підтверджується, що він успадкував вказані земельні ділянки після смерті [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивачу рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Як вбачається зі змісту ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, що передбачено ч. 1 ст. 1235 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.02.1996 року передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,61 га, зокрема, земельні ділянки площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га, призначені для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,0600 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, кадастрові номери 6124282000:02:001:0691, 6124282000:02:001:0690, 6124282000:02:001:0710 та 6124282000:02:001:0684відповідно. Разом з тим, [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину, до складу якої входять вищевказані земельні ділянки, прийняла його дружина [PERSON] , яка за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за заповітом, спадщину прийняв. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування.

Outcome: approved