Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачкою [PERSON] . В обгрунтування позову зазначено, що 28 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісні характери, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Дружина зрадила йому з іншим чоловіком, із яким зараз спільно проживає. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, розділили побут, мають окремий бюджет, їх сім`я припинила свої існування, відтак перебування у шлюбі має формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явився. Подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, просив проводити розгляд справи за його відсутності, понесені ним судові витрати стягнути з відповідачки. Вказав, що тривалий час вони з відповідчкою живуть окремим життям, оскільки у неї інший чоловік, їх сім`я розпалася, сімейний побут у них відсутній, спільні фінанси відсутні. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з?явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна, строк на примирення не бажає; зазначила, що із відповідачем вони тривалий час не проживають разом, подружніх відносин не підтримують. Розгляд справи просила провести за її відсутності. Частиною 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідачки про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ із таких підстав: Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив такі факти: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб 28 липня 2011 року, зареєстрований у Саранчуківській сільській раді Бережанського району Тернопільської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 липня 2011 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25 січня 2012 року, видане Саранчуківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області. Відповідно до ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із поданої суду заяви, відповідачка позовні вимоги визнала. У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві сторони відповідачки по суті справи. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову у цій справі не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Із врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд встановив, що сторони сімейних відносин не підтримують, їх шлюб розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, сторони взаємно не бажають перебувати у шлюбі. А тому, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягнути з відповідачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved