Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

07 липня 2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», подана його представником до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6305771 від 26.01.2023 у розмірі 27061,65 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №6305771 про надання споживчого кредиту. Загальний розмір кредиту складав 5500,00 грн. строк кредиту 364 дні, переодичність платежів - кожні 14 днів, з процентною савкою 1,99% в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобовязання перед відповідчем за кредитним договором виканоло та надало йому кредит в сумі 5500,00 грн., шляхом зарахування кредетних коштів на платіжну картку відповідача. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до якого право кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до нового стягувача. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 5500,00 грн. - тіло кредиту, 8099,30 грн. - нараховані проценти та нараховані Позивачем проценти за 123 календарних дні - 13462,35 всього - 27061,65 грн. В порядку, ч.10,11 статті 265 ЦПК України забов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, за результатами розгляду позову, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних. Крім того, позов містить клопотання про витребування доказів, відповідно до яких, для всебічного та повного розгляду справи просить суд витребувати у АТ «Універсал Банк» (04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 15.04.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», у сумі 4000 грн., за ініціативою ТОВ «Слон Кредит» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». До позовної заяви представником позивача надані клопотання про витребування доказів, відповідно до яких, для всебічного та повного розгляду справи просить суд витребувати у АТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 26.01.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 5500 грн., за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 08 липня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Новобаварського районного суду міста Харкова. Згідно супровідного листа Основ`янського районного суду міста Харкова від 05.08.2025 справа надійшла до Новобаварського районного суду міста Харкова 06.08.2025 року. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2025 року для розгляду вказаної справи було визначено головуючого суддю Рубіжного С.О. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 07.08.2025 року позов залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 07.08.2025 року представником позивача вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про витребування доказів - задоволено. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»про витребування доказів - задовольнити. Витребуватиу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 26.01.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 5500 грн., за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». 01 грудня 2025 року на адресу суду надішйла інформація АТ КБ «Приватбанк» В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Вматеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Столітній М.М., який дії на підставі ордеру серії АІ №1969603 від 12.08.2025 про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 18.12.2025 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 26 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальеістю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 6305771 про надання споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) №С2732 (а.с. 43-47). Згідно п.1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Пунктом 1.2 договору визначено, що умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. За умовами п. 1.3 договору сума кредиту складає 5500,00 грн. Згідно п. 1.4 строк кредиту 364 дні. Переодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. Детальні терміни повернення кредиту та плати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Згідно п. 1.5. тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно до п.1.6 договору метою кредиту є споживчі (особисті) потреби. Згідно порядку та умов надання кредиту, п.2.1. визначено що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . П.2.2. передбачено, що сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладання цього Договору. Дати надання кредиту: 26.01.2023 року або 27.01.2023 року. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не день укладання Договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає корегуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.4 Договру, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується Товариством в особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Споживача. Відповідно до п. 2.4. кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Пунктом 3.1 визначено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». За змістом п. 5.6 кредитного договору погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту. Додатком №1 до Договору визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с. 48). Так, зазначений вище договір укладений в електронній формі. Крім того, строни підписалаи і паспорт споживчного кредит (а.с. 50 -28). Відповідно до листа директора ТОВ «Пейтек Україна» Докучаєвої Н. від 10.10.2022 року вбачається, що відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 № 21/990-РК), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між Товариством та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16.02.2022. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна»: 26.01.2023 13:40:21 на суму 5500,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 17-19). Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251118/62438-БТ від 21.11.2025, підтверджено факт належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтверджено факт зарахування коштів 26.01.2023 на дану платіжну картку у сумі 5500,00 грн. (а.с. 113). Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, [PERSON] станом на 24.09.2023 року має заборгованість за кредитним договором № 6305771 від 26.01.2023 року в розмірі 13599,30 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5500,00 грн.; нарахованих відсотків на дату продажу у розмірі 8099,30 грн. (а.с. 53-58). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ-документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст.11Закону України" Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 2 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та «ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 6305771 від 26.01.2023 року. Пунктом 1.1. договору факторингу визначено, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. (а.с. 29 -33). На підтвердження фінансування долучено копії платіжних інструкцій (а.с. 40-42). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 25.09.2023 до Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 13599,30 грн., яка складається з: 5500,00 грн. тіло кредиту; 8099,30 грн. нараховані відсотки (а.с. 64). Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» перейшли права щодо права вимоги до [PERSON] за договором № 6305771 від 26.01.2023 року. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач відповідно до норм діючого законодавства має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право на таке нарахування, умови, розміри та періоди дії ставок, строки їх сплати визначено умовами договору. Відповідно до розрахунку заборгованості процентів з 25.09.2023 по 25.01.2024, доданого до позовної заяви, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідачу [PERSON] за кредитним договором № 6305771 від 26.01.2023 року нарахованих процентів у розмірі 13462,35 грн. (а.с. 59-60).Позивач зазанчив, що нимнараховано проценти за 123 календарних днів (25.09.2023 - 25.01.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 5500 грн * 1,99% = 109,45 грн*123 календарних днів = 13462,35 грн. Проте суд не може погодитись з розрахунком позивача, оскільки відповідно до договору № 6305771 від 26.01.2023 року строк кредитування - 364 дні, тобто останній день нарахування 24.01.2024. Таким чином, нарахування процентів за 25.01.2024 суперечить умовам договору та законодвства. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено 26952,20 грн., з яких: 5500,00 грн. - тіло кредиту; 8099,30 грн. - сума процентів за коритсування кредитом; 13352,90 грн. - нараховані позивачем проценти за 122 календарних днів. Щодо позовної вимоги про застосування судом частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), та зобов`язати особу, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, то вони є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Як передбачено частинами десятою, одинадцятою статті 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченомурозділом VIIцього Кодексу. Частинам десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України кореспондують норми частин одинадцятої, дванадцятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. Правила частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22. За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому враховуючи вищезазначені обставини вимога позивача про застосування ст.625 ЦК України та 265 ЦПК України є необґрунтованою та в цій частині позову суд відмовляє в її задоволенні. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, у загальному розмірі 10 000 грн. представником позивача надано: копія Договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; заявка № 9845 на виконання доручення до Договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024; копія акту № 9134 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунок на оплату №9134-16/06-2025 від 16 червня 2025 року на 10000,00 грн. (а.с. 20-21, 63, 52). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 10 000 грн. є завищеним, аналіз чинного законодавства, судової практики ВС - 0,5 год - 440,00 грн., аналіз чинного законодавства ВС - 0,5 год - 440,00 грн. є складовою юридичної консультації та підготовкою позициії по захисту клієнта, складання та оформлення інших документів, додатки до позовної заяви - 1 год. - 840,00 грн. є невідємною частиною подання позову, письмова юридична конультація , складання консультаційного висновку - 840,00 грн., представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства, складання та оформлення процесуальних документів (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання) - 2 год - 1640,00 грн., суд не приймає до уваги, оскільки ані відповіді на відзив, а ні письмових пояснень надано не було, судові засідання були проведені без участі адвоката, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі адвоката, а тому вимоги за представництво інтересів, в тому числі участь у судових засіданнях - 2 години - 1640,00 грн. суд не приймає до уваги. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню на суму 5840,00 грн. та обгрунтований розмір витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 4160,00 грн. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, обґрунтовані належними доказами та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] ,. на користь позивача заборгованості за кредитним договором №6305771 від 26.01.2023 року у розмірі 26952,20 грн.., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн., та нарахованих процентів в розмірі 21452,20 грн. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за подання позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.76). Згідно ч.ч.1 ,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов суд задовольняє частково, тобто на 99,60 %, судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у сумі 2412,71 грн. Витрати на правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог складають 4143,36 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial