Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просять стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 983140717 від 09.12.2021 року в розмірі 35709,52 грн. та судові витрати. В обґрунтування вказує, що 09.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 983140717 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора MNV8U68Z. 22.09.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 11900,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , таким чином відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019. В подальшому строни погодили продовжити строк дії договору рядом додаткових угод до 31.12.2021. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеногом проміжку часу, а саме 28.11.2018-31.12.2024. Так, 15.11.2022 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 172 від 08.02.2022 до договору факторингу № 28/1118/01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 16 082,55 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до витягу з реєтру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу ід ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Враховуючи вказане, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 983140717 від 09.12.2021 становить 35709,52 грн., яка складається з: 11900,00 грн.- заборгованість по кредиту, 23809,52 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач належним чином не сплачував кредитні кошти, а тому утворилась вказана заборгованість. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідмолення сторін. Відповідач у справі направила до суду відзив, в якому зазначила, що за кредитним договором, який є предметом спору, нею було здійснено часткову сплату боргу та відсотків близько 4 років тому. На даний момент документальних підтверджень цих платежів у неї немає, однак вони повинні відображатися у бухгалтерському та банківському обліку первісного кредитора та/або позивача. Разом з тим, позивач є колекторською компанією, яка заявляє про набуття права вимоги за цим договором. Відповідно до вимог статей 512-514 ЦКУ, належним підвтердженням права вимоги є договір відступлення права вимоги (цесії) між первісним кредитором і новим кредитором. Ненадання такого документа унеможливлює задоволення позову. Просить суд витребувати від позивача належні та допустимі докази на підтвердження його права вимоги за кредитним договором та від позивача детальний розрахунок заборгованості із зазначенням сум, фактично сплачених нею, залишку боргу та дат його нарахування. Врахувати фактично сплачені нею суми при розгляді справи, щоб уникнути подвійного стягнення, застосувати строк позовної давності та врахувати, що частина заборгованості виникла понад три роки тому. У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона здійснювала оплата боргу. Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходять у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Таким чином, позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованими, оскільки базується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитнної лінії № 983140717, в якому міститься відмітка про його підпис одноразовим електронним ідентифікатором MNV8U68Z. За умовами договору кредитодавець зобов?язується надати позичальникові Кредит, у вигляді кредитної лінії на суму 11900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». В п 1.7 Договору вказано, що кредитна лінія надається стркоом на 30 днів від дати отриманнякредиту позичальником, а саме до 08.01.2022.. У пункті 1.9 Договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку виключно на період сроку ,визначеного в п. 17 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюєтся щоденно за дисконтною процентною ставкоюв розмірі 306,60 процентів річних, що станвоить 0,84 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23.05.2025 вбачається, що на виконання кредитного договору № 983140717 від 09.12.2021, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога`кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавача фінансових платіжних послуг платіжної інструкції за наступними реквізитами: платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримувач [PERSON] , платіжна картка [NUMBER] , сума 11900,00 грн. Факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 09.12.2021 та випискою АТ КБ «Приватбанк», з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] за період з 09.12.2021 14.23.2021, яка містить зарахування на суму 11900,00 грн. За умовами договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 у редакції зі змінами внесеними додатковою угодою №19 від 28.11.2019 року, додатковою угодою № 26 від 31.12.2020, додатковою угодою № 27 від 31.12.2021, додатковою угодою № 31 від 31.12.2022, додатковою угодою № 32 від 31.12.2023, слідує, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти їх та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених чим договором. До справи долучено витяг з реєстру прав вимоги №172 від 08.02.2022 року у якому вказано, що розмір боргу [PERSON] становив 30390,22 грн., з яких заборгованість по основному боргу 11900,00 грн., заборгованість за відсотками 18490,22 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «Онлайн Фінанс» права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти їх та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених чим договором. У витязі з Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, вказано, що розмір боргу [PERSON] становить 35709,52 грн., з яких заборгованість по основному боргу 11900,00 грн., заборгованість за відсотками 223809,52 грн. 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а останній відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. У долученому витягу з реєстру прав вимоги від 04.06.2025 року вказано, що розмір боргу [PERSON] становив 35 709,52 грн., з яких заборгованість по основному боргу 11900,00 грн., заборгованість за відсотками 23809,52 грн. Як зазначено у розрахунку заборгованості складеному ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором № 983140717 від 09.12.2021 року, позичальник [PERSON] за період з 09.12.2021 року до 08.02.2022 року має заборгованість в розмірі 30035,60 грн., з яких: тіло кредиту 11900,00 грн; проценти 18490,22 грн. У розрахунку заборгованості складеному ТОВ «Таліон Плюс» вказано, що [PERSON] за період з 08.02.2022 року до 30.05.2023 року має заборгованість в розмірі 35709,52 грн., з яких: тіло кредиту 11900 грн., проценти 23809,52 грн. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2021 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії в електронному вигляді, який підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису MNV8U68Z. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит шляхом перерахування на її банківську картку грошових коштів у розмірі 11 900 грн., що підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк». Крім того, копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Однак, відповідачем не на надано будь-яких доказів щодо не отримання ним кредитних коштів чи доказів, які б підтверджували б сплату нею кредитних коштів. Таким чином первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором від 09 грудня 2021 року виконав в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість право вимоги за яким прейшло до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Щодо стягнення відсотків суд зазначає таке. Оскільки, надання першого траншу відбулося в день укладення договору 09.12.2021, то строк дії кредитної лінії автоматично не продовжився та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 2998,80 грн за період з 09.12.2021 до 08.01.2022, виходячи з розрахунку: 11900 грн (тіло кредиту) х 0,84 % х 30 днів (строк позики). Відтак, заборгованість [PERSON] за несплаченими відсотками у сумі 23809,52 грн є необґрунтованою та не відповідає умовам укладеного кредитного договору. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», заборгованості у розмірі 14898,80 грн., яка складається з: заборгованосіт по кредиту 11900 грн; заборгованості по несплаченим процентам 2998,80 грн, тому позов підлягає частковому задоволенню. Щодо строків застосування позовної давності суд зазначає таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Також, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні`було введено воєнний стан в Україні із 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом Українивід 15.03.2022№2120-ІХ«Про внесеннязмін доПодаткового кодексуУкраїни таінших законодавчихактів Українищодо діїнорм наперіод діївоєнного стану» (далі - Закон №2120-ІХ) розділ «Прикінцевіта перехідніположення» Цивільногокодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії. Закон №2102-IX набрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 №3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон№ 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.04.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Законом Українивід 14.05.2025№4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Закон №4434-IX набрав чинності 04.09.2025. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. З 04.09.2025 перебіг позовної давності відновився. Як вбачається з матеріалів справи, договір кредитної лінії №983140717 від 09 грудня 2021 року був укладений на 30 днів, тобто до 08 січня 2022 року. Враховуючи, що строк позовної давності розпочався у спірних правовідносинах з 09 січня 2022 року, тобто наступного дня після закінчення строку кредитування, то строк позовної давності мав би сплинути до 09 січня 2025, однак перебіг позовної давності до 04.09.2025 був зупинений, а позивач звернувся до суду 07.07.2025 року, таким чином позовна давність у спірних правовідносинах щодо стягнення заборгованості за договором не пропущена. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 7 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь. В матеріалах справи наявний договір надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткова угода № 25770499253 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01, акт прийому передачі наданих послуг від 25.06.2025, ордер на професійну правничу допомогу. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 2422,40 коп. Враховуючи викладенне на підставі ст. ст. 509, 512, 526, 625, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України і

Outcome: partial