Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» 25.08.2025 р. звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.05.2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та гр. [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансового кредиту № 843220.Відповідно до індивідуальної частини договору № 843220 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 4300 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 843220 від 02.05.2019 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 4300 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС».Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 15419,80 грн., а саме: сума основного боргу - 4300,00 грн., сума боргу за процентами - 9055,80 грн., сума боргу за пенею та штрафами - 2064,00 грн. 12.04.2018 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12.09.2019 року укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 25 від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 843220 від 02.05.2019 р. перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Договір про надання фінансового кредиту № 843220 від 02.05.2019 року укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] 20 180,61 грн. заборгованості по кредитному договору, судовий збір в сумі 2422,40 грн., та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги в частині тіла кредиту визнала повністю, просить зменшити суму судових витрат за правничу допомогу оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02.05.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 843220 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Згідно умов: Сума позики (загальний розмір) складає 4300,00 грн. (п. 1.1. договору); Строк позики 30 днів(п.1.2). Знижена процентна ставка 1,71 % від суми позики за кожен день у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка 1,8% за кожен день користування позикою. Додатком № 1 до договору встановлено Графік платежів яким передбачено сплату відсотків за користування позикою в сумі 2205,90 грн. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за договором виконало та надало їй позику в сумі 4600,00 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну картку Відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 15.07.2025 р.(а.с.60). Факт отримання позики відповідач визнала оскільки визнала заборгованість по позиці в повному обсязі. Відповідач належним чином умови договору не виконував, в зв`язку із цим виникла заборгованість у розмірі 15419,80 грн., а саме: сума основного боргу - 4300,00 грн., сума боргу за процентами - 9055,80 грн., сума боргу за пенею та штрафами - 2064,00 грн. Вказані обставини підтверджують розрахунком заборгованості ТОВ «Авентус Україна», інформацією за укладеним договором ТОВ «Авентус Україна». 12.04.2018 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12.09.2019 року укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 25 від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 843220 від 02.05.2019 р. перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС». За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України). В силу ч.1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 вказаного Законуелектронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтею 525 Цивільного кодексу Українивизначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку щодо доведеності тверджень позивача про укладеність вищевказаного договору № 843220 про надання коштів у позику між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна». За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання позики. Зазначений договір недійсним не визнано. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Виходячи з викладеного, встановивши укладення між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем договору позики від 02.05.2019 р. з врахуванням наданих суду позивачем доказів, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по позиці в сумі 4600,00 грн. підлягають до задоволення. Що ж стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по процентам в сумі 9055,80 грн. то вони, на переконання суду підлягають частковому задоволенню в сумі 2 205,90 грн. як це передбачено Додатком № 1 до договору(Графік платежів). Нарахування процентів за період після 31.05.2019 р. не відповідає умовам договору яким передбачено строк позики 30 днів. Позивачем не надано правового обґрунтування, доказів підтверджуючих пролонгацію договору, що стало б підставою для нарахування процентів до 30.09.2019 р. включно. Не підлягають також до стягнення з відповідача сума боргу за пенею та штрафами в розмірі 2064,00 грн. в зв`язку із необґрунтованістю з посиланням на умови укладеного договору та відсутністю конкретизації що саме є предметом стягнення штраф або пеня та за недоведеністю. За вказаних обставин з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за договором № 842320 від 02.05.2019 р. у розмірі 6505,90 грн. яка складається з: 4300,00 грн. - заборгованість по основному боргу; 2205,90 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Оскільки позов в частині стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а тому відповідно частково підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат. Враховуючи розрахунки представника позивача в позовній заяві з відповідача підлягає до стягнення інфляційні втрати за період з березня 2019 р. по лютий 2022 р. включно в розмірі 1422,84 грн.: Розрахунок індексу інфляції: (100,90 : 100 - березень 2019 р.) х (101,00 : 100) х (100,70 : 100) х (99,50 : 100) х (99,40 : 100) х (99,70 : 100) х (100,70 :100) х (100,70:100)х(100,10 :100) х (99,80 :100) х (100,20 : 100) х (99,70 : 100) х (100,80 : 100) х(100,80 : 100) х (100,30 :100) х (100,20 : 100) х (99,40 : 100) х (99,80 : 100) х (100,50 : 100) х (101,00 : 100) х (101,30 :100) х (100,90 : 100) х (101,30 :100)х(101,00:100) х (101,70: 100) х (100,70 :100) х (101,30 : 100) х (100,20 :100)х(100,10 :100) х (99,80 :100) х (101,20 :100) х (100,90 :100) х (100,80:100) х (100,60 :100) х (101,30: 100) х (101,60 : 100 лютий 2022 р.) = 1.21866444 6505,90 грн. х 1,2187 - 6505,90грн. = 7928,74 грн. - 6505,90грн. = 1422,84 грн. Крім цього з відповідача підлягає до стягнення 3% річних в розмірі 586,07 грн.: з 23/02/2019 до 31/12/2019 за 312 днів: 6505,90грн. х 3 % х 312 : 365 : 100=166,84 грн.; з 01/01/2020 до 31/12/2020 за 366 днів: 6505,90грн. х 3 % х 365 : 365 : 100=195,18 грн.; з 01/2021 до 23/02/2022 за 419 днів: 6505,90грн. х 3 % х 419 : 365 : 100=224,05 грн.; 166,84 грн. + 195,18 грн. + 224,05 грн. = 586,07 грн. Всього з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 842320 від 02.05.2019 р. у розмірі 6505,90 грн. яка складається з: 4300,00 грн. - заборгованість по основному боргу, 2205,90 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам,а також 586,07 грн. - 3 % річних, 1422,20 грн. інфляційні втрати, що разом складає 8514,17 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із цим з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 1022,00 грн. (8514,17 грн. х 2422,40 грн. : 20180,61 грн. = 1022,00 грн.). Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до договору № 33 про надання правової допомоги від 22.03.2025 р., додаткової угоди до Договору № 33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 р. від 22.03.2024 р., акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 21.03.2025 р., детального опису робіт(наданих послуг), виконаних адвокатським бюро розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката по відповідачу становить 5000,00 грн. Відповідачкою в заяві по справі заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, тому суд враховуючи предмет позову, те що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача не приймав участі в розгляді справи, враховуючи сталу судову практику, а тому суд приходить що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягають до зменшення з 5000,00 грн. до 1500 ,00 грн. та враховуючи часткове задоволення позову підлягають до задоволення пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 632,85 грн.: 8514,17 грн. х 1500,00 грн. : 20180,61 грн. = 632,85 грн.). Враховуючи викладене,

Outcome: partial