Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника Лоренц М.О., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 54 153 грн 41 коп., пеню в розмірі 1 863 грн 68 коп., інфляційні втрати в розмірі 8 405 грн 97 коп., три відсотки річних в розмірі 2 446 грн 68 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення до житлового приміщення, що по [ADDRESS] , споживачем яких є [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення, внаслідок чого за ним станом на 01 вересня 2025 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 22 грудня 2025 року представник позивача Лоренц М.О. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), власником якого є [PERSON] . Зокрема, як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №443476225 від 15 вересня 2025 року [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг. Згідно оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] відповідачем частково здійснювалась оплата послуг, а саме в грудні 2018 року в розмірі 237 грн 20 коп., у вересні 2019 року в розмірі 1 410 грн 11 коп., в січні 2020 року в розмірі 1 500 грн 00 коп., в січні 2021 року в розмірі 1 000 грн 00 коп., в березні 2021 року в розмірі 500 грн 00 коп., в жовтні 2022 року в розмірі 4 000 грн 00 коп., в жовтні 2024 року в розмірі 1 000 грн 00 коп., в травні 2025 року в розмірі 500 грн 00 коп., внаслідок чого за ним станом на 01 вересня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 54 153 грн 41 коп. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця тощо. Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами), постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами). Отже суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідач користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснював їх оплату частково, в результаті утворилася заборгованість в розмірі 54 153 грн 41 коп., яку слід стягнути з останнього на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями пункту 45 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Згідно з розрахунком позивача, який перевірений судом, за період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2025 року інфляційні нарахування на суму боргу становлять 8 405 грн 97 коп., за період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2025 року 3 % річних 2 446 грн 68 коп., за період з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2025 року пеня 1 863 грн 68 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп.

Outcome: approved