Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення, без надання іншого житлового приміщення. Позов мотивовано тим, що позивачці на праві особистої приватної власності належить 3/20 частки домоволодіння. Яке розташована по [ADDRESS] . Також, на підставі договору купівлі-продажу позивачці на праві особистої приватної власності належить 3/20 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0902 гa, 0510100000:03:033:0686, за адресою [ADDRESS] . Співвласницею інших 17/20 часток вищезазначеного домоволодіння ділянки с тітка Відповідача [PERSON] . З 2003 року позивачка - [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . З червня 2021 року фактичні шлюбні відносини між ними остаточно припинені. Однак, [PERSON] надалі продовжує проживати в належному Позивачці помешканні, в окремій кімнаті, яку визначив своєю. Всі прохання та вмовляння Позивачки залишити помешкання та виписатись Відповідач ігнорує. Разом із позивачкою проживають також її діти дочка, [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] . Запис про батька свідоцтвах про народження дітей здійснених зі слів матерів в порядку ст. 1З5 Сімейного кодексу України. Відповідач не є членом сім`ї Позивачки, жодним чином в утриманні будинку, ремонті та оплаті комунальних послуг участі не бере, чим завдає [PERSON] значних матеріальних збитків; проживання разом з ним для Позивачки та її дітей є нестерпним, він зловживає алкогольними напоями, буянить, чинить сварки, скандали, принижує Позивачку та її дітей, погрожує фізичною розправою. Таким чином, Відповідач порушує права позивачки та її дітей на спокійне життя, завдає моральних та фізичних страждань, що негативно впливає на позивачку, її доньку та неповнолітнього сина, так як відповідач упродовж тривалого часу систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для позивачки та її дітей проживання у цьому помешканні, при цьому усі заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультативними. Наразі позивачка має намір продати належне їй помешкання, однак проживання та реєстрація там відповідача перешкоджає їй це зробити, оскільки вона не хоче створити в подальшому проблеми для потенційних покупців. Таким чином позивачка ні сама не може спокійно проживати в своєму житлі, ні реалізувати своє право як власника на володіння користування та розпорядження майном. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка вимушена звертатись до суду з даною позовною заявою, з проханням усунути їй перешкоди в користуванні вказаним житловим будинком та земельною ділянкою під ним, шляхом виселення відповідача з даного помешкання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2025 призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 17.06.2025 що на електронну адресу суду надійшла заява від [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] перебуває на військовій службі. Разом із тим, зазначена заява не підписана кваліфікованим електронним підписом (КЕП). Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Згідно із ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заяви, клопотання чи заперечення повинні бути підписані особою, яка їх подає, або її представником. Оскільки подана заява не містить кваліфікованого електронного підпису, суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка її подала, у зв`язку з чим суд не бере зазначену заяву до уваги. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Свистун Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення\~оголошення-повідомлення\~на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України, а також шляхом направлення кореспонденції за його зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся до суду з відміткою на довідках «Укрпошти» про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, [PERSON] , на праві особистої приватної власності належить 3/20 частки домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.03.2021 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. за р. № 564. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.03.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1009297205101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.03.2021. На підставі договору купівлі-пролажу, посвідченого 17.03.2021 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. за р. № 565 [PERSON] на праві особистої приватної власності належить 3/20 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0902 гa, кадастровий номер 0510100000:03:033:0686. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності номер запису: 40609324, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2293818205101. [PERSON] є співвласником 17/20 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 21.04.2025, номер інформаційної довідки: 423477293, Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] і [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00050666564 від 15.04.2025 відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] і [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00020111632 від 10.05.2018 відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/004457600, №2025/004592563 від 04.04.2025 [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади №12497 від 04.04.2025 за адресою [ADDRESS] зареєстровано вісім повнолітніх осіб і одна неповнолітня особа. 18.02.2025 відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №095101, строком на 5 діб. З витягу з сайту Судової влади України вбачається, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області розглядались матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення домашнього насильства (справи №127/1514/25, №127/12606/25, №127/5634/25) невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце тимчасового перебування у разі винесення такого припису (справи №127/6103/25, №127/5634/25). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2025 справа №127/7672/25 видано обмежувальний припис терміном 6 (шість місяців), яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладено на нього наступні обов`язки:- заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; - усунути перешкоди у користування майном, що є особистою приватною власністю [PERSON] ; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб. Рішення набрало законної сили 15.04.2025. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.05.2025 (справа №129/1608/25) призначено підготовче засідання у справі за кримінальним провадженням №62024240040000606 про обвинувачення [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (копія ухвали надана позивачем знеособлена, була перевірена судом в ЄДРСР). До матеріалів справи долучено копії квитанції про оплату комунальних послуг за період з грудня 2024 року по березень 2025. Оплату за комунальні послуги здійснювала [PERSON] . Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частинами першою та другою\~статті 319 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права встановлює право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4\~ст. 311 ЦК України\~фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1\~ст. 109 ЖК України\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Вселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17, припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до\~статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною третьою\~статті 156 ЖК України\~передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє особу права користування займаним приміщенням. Відповідно до\~ст.157 ЖК України\~членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом виселення колишніх членів сім`ї та інших громадян із належного йому на праві власності житлового приміщення, але за наявності умов, які передбачені ч. 1\~ст. 116 ЖК України. Згідно із ч. 1\~ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. З вказаної норми можна дійти висновку, що виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення можливе лише у разі: систематичного руйнування чи псування житлового приміщення; використання його не за призначенням; систематичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку. У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатися заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Протиправна винна поведінка - це навмисні дії особи, безпосередньо пов`язані не тільки з явною неповагою до звичайних правил спільного проживання (скандали, дебоші, образи, заподіяння тілесних ушкоджень), але також навмисне ігнорування встановлених правил користування житловим приміщенням і підсобними приміщеннями, невиконання вимог про дотримання тиші в квартирах і на подвір`ї, а також інші навмисні дії, що перешкоджають нормальному проживанню в квартирі або житловому будинку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 4 березня 2019 року у справі № 755/14630/15-ц. В п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 2 квітня 1985 року зазначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі\~ст.116 ЖК України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Мають на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Досліджені докази підтверджують систематичне порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку. На підтвердження заперечень проти позовних вимог відповідач в порушенням вимог ст.12,\~81 ЦПК України\~не надав суду жодного доказу. Беручи до уваги, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим проживання з ним в одному будинку, а заходи попередження, застосовані судом, виявилися безрезультатними, суд вважає за доцільне усунути позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності нерухомим майном шляхом виселення відповідача з будинку без надання іншого житлового приміщення. За таких обставин позов належить задовольнити. Відповідно до ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11. На підставі наведеного та

Outcome: approved