Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє адвокат, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона з 25.12.1999 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони не мають спільних неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що сімейні стосунки з відповідачем фактично розірвані, вони мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, з приводу чого відбуваються постійні сварки, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Проживати однією сім`єю не видається можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Крім того, за спільним рішенням з відповідачем вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільний побут. Розірвати шлюб в позасудовому порядку не є можливим. Надання строку для примирення вважає недоцільним, оскільки це перешкоджатиме її праву на створення сім`ї з іншою людиною. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 25.12.1999 р. між нею та відповідачем, розглядати позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мерцалов М.Ю. у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов, повернути прізвище позивачу після розірвання шлюбу [PERSON] , судові витрати залишити за позивачем, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову та розірвання їх шлюбу, наслідки визнання позову відомі. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 28 квітня 2021 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 11). З позовної заяви встановлено, що від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають та розірвати шлюб в позасудовому порядку не є можливим. Між сторонами немає взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, мають різні погляди на життя, з приводу чого відбуваються постійні сварки, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає за необхідним після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Питання щодо розподілу судових витрат розгляду не підлягає, оскільки позивач просила не стягувати з відповідача на її користь судовий збір. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved