Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ТСХ-Хімреактив» про виділення їй в натурі частки із майна, що є у спільний частковій власності, а саме 1/10 частину з нежитлового приміщення [ADDRESS] , у приватну власність, припинивши для неї право приватної спільної часткової власності на це майно. На обґрунтування позову зазначила, що 22.05.2008 придбала 1/10 частину вказаного вище нежитлового приміщення, та наразі вирішила його відчужити, для чого необхідна згода інших співвласників, проте деякі з них вже виокремили належні їм частки в окремі одиниці. У результаті позивач позбавлена можливості повноцінно розпоряджатися правом власності, тому звернулася до суду за захистом. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, також задоволено клопотання позивача та витребувано у КП «Шосткинського МБТІ» інформацію чи дійсно [PERSON] має на праві власності 1/5 частину нежитлового приміщення за [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні прохала позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача ТОВ «ТСХ-Хімреактив» у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, правом на подачу відзиву не скористалися. На підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішила розглянути справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши подані належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно з копією договору купівлі-продажу від 22.05.2008 (сторони: [PERSON] і ТОВ «ТСХ-Хімреактив»), посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Ломако С.П. і зареєстрованим в реєстрі за №1570, позивач є власником 1/10 частини нежитлового вбудованого приміщення площею 123,6 кв.м по [ADDRESS] . Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19076216, право власності на вказану вище частку нерухомого майна зареєстроване 04.06.2008, реєстраційний номер 18535199. На замовлення позивача станом на 03.04.2025 ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на належну їй частину нежитлового вбудованого приміщення за адресою [ADDRESS] , згідно з яким вона розташована на І поверсі та позначена на плані літерою А1, складається з коридору, з двох туалетів, трьох виробничих приміщень, технічного приміщення, що становить загальну площу 121,8 кв.м. Вказане підтверджується копією технічного паспорта, що міститься в матеріалах справи. З копії довідки, виданої ФОП [PERSON] від 03.04.2025 за № 78-і-2025, встановлено, що станом на 03.04.2025 нежитлове вбудоване приміщення за адресою [ADDRESS] , позначене літерою А1, має площу 121,8 кв.м. Наявні зміни в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна щодо матеріалів технічної інвентаризації, проведеної 11.02.2025, а саме виявлено зменшення загальної площі приміщень на 1,8 кв.м за рахунок уточнення розмірів і перерахунок площ під час проведення технічної інвентаризації; самочинних добудов, прибудов об`єкт не має. Також у матеріалах справи наявна копія висновку ФОП [PERSON] щодо технічної можливості виділення частки об`єкта нерухомого майна, виданого 03.04.2025 на замовлення [PERSON] щодо належної їй вказаної вище частки нежитлового вбудованого приміщення. Висновок: за технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути виділено. 22.05.2025 ФОП [PERSON] видано також довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості, з копії якої встановлено, що нежитлове вбудоване приміщення за адресою [ADDRESS] , загальна площа частки 121,8 кв.м, введене в експлуатацію в 1958 році та розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 5911000000:00:000:0000, призначення землі житлової та громадської забудови, що підтверджується копією вказаної довідки. З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22.04.2025 за № 423561213, вбачаються такі відомості щодо права власності на нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 18535199. [PERSON] належить 1/10 частка та 3/100 частка з 27.03.2008 та з 03.06.2008 відповідно; [PERSON] 1/10 частка з 15.05.2008; [PERSON] 1/10 частка з 04.06.2008; [PERSON] 1/5 частка з 20.06.2008; [PERSON] 2/25 частка з 07.07.2008; ТОВ «ТСХ-Хімреактив» - розмір частки не вказано, з 07.07.2008, форма власності колективна. За доводами позивача, у вказаній вище інформаційній довідці її співвласниками вказані не лише відповідачі по справі, а й інші особи, які на даний момент не мають жодного відношення до об`єкта нерухомості, - [PERSON] та [PERSON] . Так, за твердженням позивача, [PERSON] відчужила належну їй частку, проте з невідомих причин відомості у Реєстрі на даний час збереглися, у зв`язку з чим остання пообіцяла їх виключити як такі, що не відповідають дійсності. Щодо належності [PERSON] частки нерухомого майна, КП «Шосткинське МБТІ» надано листа від 23.12.2025 №1003, згідно з яким вказаною особою зареєстроване право власності на нежитлове приміщення площею 213,4 кв.м, що становить 1/5 частку від будівлі за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2008. З копії даного договору вбачається, шо він посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Ломако А.П. та зареєстрований в реєстрі за №1918. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19261773, право власності на вказану вище частку нерухомого майна зареєстроване 20.06.2008, реєстраційний номер 18535199. Рішенням виконкому Шосткинської міської ради від 26.06.2008 №206 «Про планування, забудову та інше використання територій міста» надано поштову адресу нежитловому приміщенню, належному [PERSON] , - [ADDRESS] , що підтверджено його копією. За відомостями КП «Шосткинське МБТІ» на підставі вказаного вище рішення видане свідоцтво про право власності від 08.09.2008 та вказану частку зареєстровано як окремий об`єкт нерухомості. З копії вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , форма власності приватна, частка 1/1. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20146685, право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] 08.09.2008, реєстраційний номер 24619044. Далі, 28.12.2009 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу відчужив [PERSON] 4/5 частини даного приміщення. Даний факт підтверджено копією вказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Даниленко Є.О. та зареєстровано у реєстрі за №3638. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25119805, право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] 25.01.2010, форма власності приватна спільна часткова, реєстраційний номер 24619044. Крім цього, 01.07.2010 [PERSON] на підставі договору дарування подарував [PERSON] 1/5 частини належного йому приміщення. Даний факт підтверджено копією вказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Спановським М.П. та зареєстровано у реєстрі за №1428. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26825597, право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] 22.07.2010, форма власності приватна спільна часткова, реєстраційний номер 24619044. Ретельно проаналізувавши надані докази суд враховує таке. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.1 ст.355 ЦК України). Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі № 6-130цс 13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. З дослідженої судом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається п`ять співвласників нерухомого майна, реєстраційний номер 18535199. Шляхом зведення належних [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] часток до одного знаменника та складення їх значень встановлено спільну часткову власність вказаних осіб на 61/100 частку нежитлового приміщення. Відомості про розмір у спільній частковій власності частки, належній ТОВ «ТСХ-Хімреактив», в інформації з реєстру на вказано, крім цього формулювання форми власності як «колективна» не відповідає чинному законодавству, адже на даний момент існують три форми власності приватна, комунальна та державна. У цілому відомості щодо розміру частки даного відповідача у матеріалах справи відсутні. Також у суду відсутні відомості щодо власника або власників інших 39/100 частки об`єкта нерухомості. Вказане позбавляє суд можливості встановити всі обставини у справі та надати їм належну правову оцінку, а також з`ясувати коло належних відповідачів у справі. Крім цього, як вже встановлено судом вище, [PERSON] виділив належну йому частку як окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням власної поштової адреси, тим самим припинив спільну часткову власність, проте вказаний у інформаційній довідці як співвласник разом із відповідачами по справі. Що стосується [PERSON] , якій за інформацію з реєстру належить 2/25 частки та яка, за твердженням позивача, відчужила вказану частку, належних доказів такого відчуження позивачем не надано. Отже, з наданих позивачем суду доказів недостатньо для з`ясування всіх співвласників об`єкта нерухомого майна та розміру належних їм часток. За доводами позовної заяви позивач не має можливості забезпечити явку до нотаріальної контори всіх співвласників домоволодіння для укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна відповідно до ч. 4 ст. 364 Цивільного кодексу України, та відповідно надати всі необхідні для посвідчення такого договору документи, оскільки деякі з осіб, вказаних у реєстрі, вже виділили належні їм частки в окремі об`єкти нерухомого майна. Ці обставини позбавляють позивача права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. У постанові від 23.04.2025 у справі №357/3145/20 Велика палата Верховного суду дійшла висновку, що за наявності трьох і більше співвласників майна суд, застосовуючи приписи ст.364 ЦК України, має виділити й зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. Виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства та регулюється Порядком проведення технічної інвентаризації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №488 від 12.05.2023 (далі Порядок). Згідно з пунктом 150 Порядку визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній або спільній частковій власності, проводиться за згодою всіх співвласників. Втім, матеріалами справи не підтверджено факт звернення позивача до співвласників для отримання їх згоди на проведення вказаної процедури, як і не підтверджено проведення судовим експертом будівельно-технічного дослідження. Так, Верховний Суд у постанові від 17.05.2022 у справі № 570/2438/19 зазначив, що виділ з нерухомого майна частки як самостійного об`єкта повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, що, зокрема, встановлюється за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку щодо технічної можливості виділу. На підтвердження можливості виділу спірного майна позивачем надано суду висновок щодо технічної можливості виділення частки об`єкта нерухомого майна, виданий на замовлення [PERSON] фізичною особою-підприємцем [PERSON] . У той же час, беручи до уваги, що вказаний звіт не є експертним висновком в розумінні положень ст.102 ЦПК України, яка визначає вимоги до висновку експерта, то суд відхиляє цей доказ. Таким чином вказаний вище доказ не є належним, тому не може братися судом до уваги під час вирішення спору по суті. Положеннями ч.3 ст.12 ЦПК України визначено основоположних принцип у позовному провадженні принцип змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене вище досліджені судом доказі не дозволяють суду встановити чи дійсно можливий виділ частки з об`єкта нерухомого майна, отже позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд залишає судові витрати щодо сплати судового збору за позивачем.

Outcome: dismissed