Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором та просить стягнути з відповідача за кредитним договором №42160-10/2023 від 30.10.2023 суму заборгованості в розмірі 11242,00 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6242 грн. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що 30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №42160-10/2023. 29.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ«ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема, до відповідача у розмірі 21475,00 грн., з яких: 5000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 16475,00 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаються на те, що всупереч умовам кредитного договору, незаважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав свої зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній здійснив платежі на загальну суму 10233 грн. для погашення існуючої заборгованості. Та має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вищевказаним кредитним договором в розмірі 11242,00 грн., з яких: 5000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 6242,00 грн. - заборгованість за відсотками. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 11242,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 25.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.37). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.40), в позові просив справу розглядати у відсутність представника позивача (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи справи (а.с.41), відповідно до вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Надавши заяву про розгляд справи без його участі. Зазначивши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 42). Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №42160-10/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн., строком на 360 днів, з процентною ставкою 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору (а.с.5-7). Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0780. Одночасно з підписанням цього договору [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0780 паспорт споживчого кредиту (а.с.9-10). Відповідно до графіку платежів (а.с.8 на звороті) загальна вартість кредиту становить 50000,00 грн., з яких сума кредиту 5000 грн.; сума нарахованих процентів за користування кредитом 45000,00 грн. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано, як і не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості. Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Так, судом встановлено, що 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29042024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Аванс Кредит» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 16-18). Відповідно до Реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором №42160-10/2023 - боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 21475,00 грн. (а.с. 21). Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитним договором відповідачем. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач станом на 30.10.2023 року та враховуючи часткову оплату, має заборгованість за кредитним договором №42160-10/2023 від 30.10.2023 в сумі 11242,00 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6242 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.15). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). Вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Так в даному випадку відповідач за договором про надання фінансового кредиту №42160-10/2023 від 30 жовтня 2023 року з ТОВ «Аванс Кредит» отримав кредитні кошти в сумі 5000 грн, строком на 360 днів, процентна ставка 2,50% (а.с.5-7). Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Так, відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві про розгляд справи без його участі зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду, доказів, які спростовують доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості не надав. Таким чином, у зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість за кредитним договором №42160-10/2023 від 30.10.2023 в розмірі 11242 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., заборгованості за відсотками 6242 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) та відсоткам за користування кредитом по вищевказаному договору, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному розмірі. З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved