Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №8394566 від 20.06.2025 в розмірі 19472,50 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2025 відповідач [PERSON] уклала з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» кредитний договір №8394566. На підставі укладеного договору, відповідачу надано кредит на платіжну картку в розмірі до 5000,00 грн. строком на 360 днів з дати його надання з датою повернення 14.06.2026, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% за один день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит та комісією за надання кредиту в розмірі 17,25% від суми кредиту, що складає 862,50грн. Вказаний договір було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом його підписання відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 5000,00 грн 20.06.2025 на банківську карту [NUMBER] Відповідача. В подальшому між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №16/10/25 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №16/10/25 від 16.10.2025 до Договору факторингу, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8394566 від 20.06.2025 в сумі 19472,50грн (з яких: 5000,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3610,00грн - заборгованість за відсотками, 862,50грн - комісія, 10000,00грн - заборгованість за пенею/неустойкою). Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки первісного кредитора, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. Просить, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою судді Верховинського районного суду від 05.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 7-ий строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали судді від 05.11.2025, позивачем 12.11.2025 усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з визначенням дати розгляду справи 18.12.2025 о 16.30 год, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідачем у строк встановлений судом відзиву на позов не подано. При цьому, суд звертає увагу на те, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, що зазначена у матеріалах позовної заяви та відповіді з ЄДДР №1977582 від 05.11.2025, однак повернута суду з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, а тому в силу положень ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило та суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. З врахуванням наведеного та положень ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи проводиться судом за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір Кредитної лінії (Надійний) № 8394566, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн., строк кредитування/Строк договору 360 днів, розмір Першого обов`язкового платежу 1575.00 грн., період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 15 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 15 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 15 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 23. Дата сплати Першого обов`язкового платежу 04.07.2025. Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 862.50 грн.) (п.2.2 Договору). Дата повернення Кредиту 14.06.2026; процентна ставка/день (фіксована) 0,95%; орієнтовна загальна вартість кредиту, 22962,50 грн.; неустойка, 250,00грн./день; загальні витрати за кредитом, 17962,50 грн. (п. 2.2.8. Договору). Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно п.9.5. Договору, за порушення Кредитодавцем строків надання Позичальнику Кредиту, визначених Договором, Позичальник має право стягнути з Кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу. Кредитодавець не несе відповідальність за відмову у наданні Кредиту після підписання Договору з підстав, визначених п.п. 8.2.8 п. 8.2. Договору. Відповідно до п. 10.1.2. Договору. позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», що розміщені на веб сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.. Договір укладено із використанням веб-сайту http://clickcredit.ua/. (п. 10.3. Договору). Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікована ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" шляхом використання одноразового ідентифікатора 123340, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору №8394566, 20.06.2025 о 16:52:22год, електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор [INFO]. Відповідно до листа ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" № 16/10/25-17092 від 16.10.2025, ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» № КД-000002796 від 15.10.2025, копії платіжної інструкції/Операція b6d8a9af-0379-4905-85d3-347b5a6593da, суд встановив, що 20.06.2025 здійснило операцію з переказу грошових коштів в сумі 5000,00грн, номер платежу b6d8a9af-0379-4905-85d3-347b5a6593da, отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало свої зобов`язання за умовами кредитного договору №8394566 від 20.06.2025, а саме надало відповідачу грошові кошти на умовах визначених договором. Дані обставини, позивачем підтверджено належними доказами, а відповідачем не оспорюються, а тому підстав для витребування з АТ КБ "ПриватБанк" інформації, що підтверджує факт отримання кредитних коштів відповідачем та містить банківську таємницю, суд не вбачає. Згідно наданого «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості за кредитним договором позики № 8394566 від 20.06.2025 р. за період з 15.10.2025 р. по 24.10.2025 [PERSON] має непогашену заборгованість в сумі 19472,50 грн., з яких: 5000,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3610,00грн. - сума заборгованості за відсотками; 862,50 грн - сума заборгованості за комісією; 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Також, судо встановлено, що 16.10.2025 між TOB «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) та TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) укладено договір факторингу №16/10/25. Відповідно до Реєстру прав вимоги №16/10/25-01 від 16.10.2025 до Договору факторингу №16/10/25, ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №8394566 в сумі 19472,50 грн., з яких: 5000,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3610,00грн. - сума заборгованості за відсотками; 862,50 грн - сума заборгованості за комісією; 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII). Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII). Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи наведене, суд вважає, що представлений стороною позивача Договір факторингу та Реєстр права вимоги є належними та допустимими доказами, які у встановленому законом порядку підтверджують перехід до позивача пред`явлення права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №8394566 від 20.06.2025, оскільки укладаючи договір факторингу сторони узгодила всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договору факторингу в момент його підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Оскільки судом встановлено, що позичальником умови кредитного договору не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитним договором не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків. А тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Однак, суд не може погодитися із законністю нарахування позивачем інших складових суми заборгованості за кредитними договорами, а саме комісією та пенею/неустойкою. Так, комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Також, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Оскільки кредитний договір укладено та зобов`язання за ним прострочено в період дії воєнного стану, тому підстав для нарахування пені/неустойки за прострочення виконання кредитних зобов`язань у позивача не має. Відтак суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення комісії в сумі 862,50грн та пені/неустойки в сумі 10000,00 грн є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при поданні позову в електронній формі у відповідності до вимог ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн та позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1071,09 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 4500,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно з ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з висновків викладених у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц та від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 4500,00грн, представником позивача представлено суду договір про надання правової допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту №7ФП від 24.10.2025 про приймання-передачі наданої правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, платіжну інструкції кредитового переказу коштів 579939290.1 від 27.10.2025, ордер серія АХ №1287257 від 03.09.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ПТ№2099 від 03.04.2018 на ім`я Ткаченко Ю.О. Дійсно як вбачається з представлених позивачем доказів, фактичний розмір понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката становить 4500,00 грн. В той же час оцінивши надані адвокатом послуги та витрачений ним час на складання процесуальних документів, а саме позовної заяви, зважаючи зокрема на складність справи, ціну позову, часткове задоволення позову, суд приходить до висновку, що визначений стороною та його адвокатом розмір витрат на правову допомогу є завищеним щодо іншої сторони спору і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Outcome: partial