Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач, 30 липня 2025 року звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованость за договором кредиту №78257824 в розмірі 9000 грн 00 коп. А також просиь стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 березня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики №78257824 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9000 грн 00 коп. на строк 30 днів з (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1,25 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 0% від суми наданого кредиту. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 2,7% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану ним електронну адресу у порядку визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач отримані від позикодавця кошти не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 9000 грн 00 коп., яка складається з 9000 грн 00 коп. заборгованості за основною сумою боргу. 26 червня 2025 року між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія управління активами»" укладено договір факторингу №26/05/25, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором, що підтверджується реєстром прав вимог. 04 листопада 2025 року від представника відповідача Клименко О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву (пояснення), в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог та вказала, що її син [PERSON] (відповідач у справі) стверджує, що вказану суму у ТОВ «Фінпром маркет» не отримував. Ознайомившись з основним доказом від ТОВ «Фінпром маркет», а саме з випискою платіжних послуг АТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) власника рахунку [PERSON] на 20 березня 2023 року вона виявила, що надійшло дві виплати на суму 9000 грн і яка з цих виплат «ТОВ «Фінпром маркет» не вказано. Тому вважає, що факт отримання кредиту в сумі 9000 грн на рахунок її сина [PERSON] від «ТОВ «Фінпром маркет» не має підтвердження. Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачем, 14 листопада 2025 року на відзив на позовну заяву надано відповідь, в якому щодо доказів отримання відповідачем коштів за договором позики вказано, що договір кредиту №78257824 від 20 березня 2023 року було укладено відповідачем не з «ТОВ «Фінпром маркет», а з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Твердження представника відповідача щодо ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий, яким є електронна платіжна інструкція №ab33e513-2104-45ea-bae8-091001c7-8b3 віл 20 березня 2023 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Напіональним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система); довідкою №КД-000036381/ГНПП від 10 липня 2025 року виданою платіжною системою ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією/квитанцією №ab33e513-2104-45ea-bae8-981001c7a8b3 від 20 березня 2023 року; листом №10/07/25-22 від 10 липня 2025 року виданим позикодавцем - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту відповідача - клієнта онлайн-позики на підставі вказаної платіжної інструкції. Таким чином, посилання представника відповідача щодо відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставні, оскільки саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав і має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Саме по собі посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивачем не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, на думку позивача - не заслуговують на увагу. [PERSON] , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов?язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на відповідача відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України. Відзив грунтується на припущеннях. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав вказаних нею у відзиві на позов (поясненнях), просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 березня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №782572824. Відповідно до п.2.1 договору, сума позики становить 9000 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, фіксована базова процентна ставка становить 2,5% в день. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором iq7sHY8sD. Згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно з п.5 договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п.5.3 даного договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. У пункті 20 договору зазначено, що договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцівю». Порядок створення та накладення електронних підписів сторонами Договору. Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Договір містить накладену кваліфіковану електронну печатку позикодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі (п.21 договору). Відповідно до п.22 договору, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. У пункті 28 кредитного договору «Юридичні адреси та реквізити сторін», позичальник вказав свої паспортні дані, адресу, номер телефону, електронну пошту, банківський рахунок: [NUMBER] (а.с. 25-26). Також позичальником електронним підписом одноразовм ідентифікатором підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору позики (а.с. 27). Довідка про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свідчить про те, що клієнт [PERSON] , пройшов ідентифікацію 20 березня 2023 року при укладенні кредитного договору №78257824. Ідентифікація клієнта проведена за посередництвом системи BankID. Одноразовий ідентифікатор яким підписаний кредитний договір відправлено 20 березня 2023 року о 05:08:27 на електронну пошту відповідача (а.с. 28). Отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №782572824 від 20 березня 2025 року підтверджується електронною платіжною інструкцією/операція №ab33e513-2104-45ea-bae8-091001c7-8b3 згідно з якою 20 березня 2023 року на рахунок [NUMBER] , який зазначено позивальником у кредитному договорі, ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Напіональним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система)за допомогою еквайрінгу перераховано 9000 грн 00 коп. Відправник грошових коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 29). Довідкою№КД-000036381/ГНПП від 10 липня 2025 року ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», підтверджено перерахування коштів 20 березня 2023 року в сумі 9000 грн 00 коп. за платіжною інструкцією/квитанцією №ab33e513-2104-45ea-bae8-981001c7a8b3 від 20 березня 2023 року, Отримувач: [PERSON] , номер:[NUMBER] (а.с.29). Повідомленням АТ КБ ПриватБанк» від 11 серпня 2025 року №20.1.0.0.0/7-250804/80782-БТ та долученою до нього випискою за договором №б/н за період: 20 23 березня 2023 року, з яких вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 20 березня 2023 року зараховано 9000 грн. Окрім того зі вказаної виписки за договором вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, зокрема здійснював оплату товарів/ послуг через інтернет та оплату на ігрових сайтах (а.с.81,82). 26 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («клієнт») та ТОВ «Фінпром маркет» («фактор») укладено договір факторингу №26/06/25, за яким клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Сторони погодили, що фактор набуває права на всі суми, які одержить від боржника на виконання прав вимоги (а.с. 30-33). З Реєстру прав вимоги №27/06/2025 від 27 червня 2025 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (п.№180) у сумі 9000 грн 00 коп., за кредитним договором №78257824 від 20 березня 2023 року (а.с.38-43). Відповідно до розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 27 червня 2025 року [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №78257824 від 20 березня 2023 року в сумі 9000 грн 00 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту 9000 грн 00 коп. (а.с.19-24). Інформація щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики відображена у розрахунку заборгованості, виконаного позивачем. Так відповідач має заборгованість за тілом кредиту в сумі 9000 грн 00 коп. (а.с.10.-14). Положенням статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина першастатті 638 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимог) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 19 лютого 2020 у справі № 910/16143/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/1348/16, від 19 листопада 2020 року у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 у справі № 381/1647/21, від 07 грудня 2022 у справі № 298/825/15-ц). Кредитні кошти за вказаним договором надавались на особистий картковий рахунок вказаний позичальником, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Віжповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21). Отже на підставі досліджених доказів, в їх сукупності, судом встановлено, що між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору в електронній формі, а саме договору позики №78257824 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 20 березня 2023 року. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором позики, надало відповідачу кредит в сумі 9000 грн 00 коп. Переказ ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових кроштів за кредитним договором позичальнику відбувся 20 березня 2023 року шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] вказану у кредитному договорі, за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», діючого на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку.При цьому, [PERSON] отримавши грошові кошти у позику в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у ньог виникла заборгованість за основною сумою боргу (тілом кердиту) в сумі 9000 грн. ТОВ «Фінпром маркет» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] за вказаним договором позики. Доказів протилежного матеріали справи не містять, стороною відповідача не спростовнао факту укладення відповідачем кредитного договору №78257824 від 20 березня 2023 року та отримання 20 березня 2023 року грошових коштів за цим кредитним договором в сумі 9000 грн на належний йому банківський рахунок, зазначений у кредитному договорі.Докази виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором також відсутні. За такого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, стягнення з відповідача отриманої та неповернутої суми позики у розмірі 9000 грн 00 коп. на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 01 листопада 2024 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір про надання правової допомоги №01-11/24. Обсяг виконаних робіт виконаних адвокатом підтверджується доданими до суду документами, зокрема витягом з акту №16-П примання-передачі наданої правничої допомоги від 11 липня 2025 року, згідно з яким обсяг виконаних робіт оцінений у 3500 грн. Актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 11 липня 2025 року, ордером про надання правничої допомоги. Відтак, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатом за цією справою складає 3500 грн. Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу у заявленому розмірі. Також у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved