Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати громадянку [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити опіку та призначити її опікуном. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що вона є рідною матір?ю [PERSON] . Її донька, [PERSON] , зареєстрована та проживає разом з заявником, за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, її донька являється особою з інвалідністю 1 групи А підгрупи, у звязку з інвалідністю з дитинства , потребуєпостійного стороннього догляду. Її донька, [PERSON] має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до адекватного спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, тому заявник не може залишити її саму без догляду та уваги. Внаслідок стійкого розладу здоровя, її донька не здатна самостійно себе обслуговувати. Заявник її одягає,перевдягає, готує їжу для ї їповноцінного харчування та годує її. Донька самостійно переміщуватись по будинку не може, заяник не може залишити її саму без догляду та уваги.Донька має ознаки психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості , а саме спастичний церебральний параліч.У силу чого вона не може розуміти своїх дій і керувати ними, внаслідок чого потребує відповідного медичного догляду та лікування, а також постійного стороннього догляду. Ухвалою суду від 24.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання. Ухвалою суду від 20.03.2025 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану здоров`я громадянки [PERSON] , [INFO] . Від заявника, [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Томаківської селищної ради в судове засідання не з`явився. Так, 27.03.2025 року селищний голова Іван Калашник подав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника ВК Тмаківської селищної ради. Пояснення, що стосуються розгляду даної справи, - відсутні. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Як випливає із змісту абзацу другого ч. 1 ст. 30 ЦК України до змісту цивільної дієздатності входять наступні елементи: а) здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав; б) здатність самостійно здійснювати набуті цивільні права; в) здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки; г) здатність самостійно виконувати цивільні обов`язки; д) здатність нести відповідальність у разі невиконання цивільних обов`язків. Цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Ця ознака суб`єкта цивільного права залежить від психічної зрілості суб`єкта, тобто від ступеня усвідомлення ним значення своїх дій і можливості керувати ними. В свою чергу зрілість психіки залежить від віку і душевного здоров`я людини. Тому, на відміну від цивільної правоздатності, яка є рівною (ч. 1 ст. 26 ЦК України), єдиного для всіх фізичних осіб обсягу цивільної дієздатності - не існує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Згідно ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №453-ц від 19.11.2025 року, наданого Дніпровською філією СП ДУ «Інститут судової психіатрії» МОЗ України, громадянка [PERSON] , [INFO] , виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості дитячого церебрального паралічу. Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, матеріалами цивільної справи, даними медичної документації про відставання іспитованого з раннього віку в психічному розвитку від однолітків, про труднощі в засвоюванні нового матеріалу, неможливість навчання у допоміжній школі-інтернаті; про відсутність здібностей до засвоєння практичних навичок, емоційну неврівноваженість, лабільність, що зумовило його соціальну дезадаптацію, перебування на обліку психіатра за місцем мешкання, інвалідизацію з психічного захворювання. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, її донька являється особою з інвалідністю 1 групи А підгрупи, у звязку з інвалідністю з дитинства , потребуєпостійного стороннього догляду. Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] підтверджується факт родинних відносин заявника, а сам те, що [PERSON] є матірю [PERSON] , [INFO] . Згідно з витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Томаківської селищної ради № 112 від 24.03.2025 року було затверджено висновок комісії з питань опіки та піклування над повнолітніми недієздатними та обмежено дієздатними особами при виконавчому комітеті Томаківської селищної ради від 20 березня 2025 року № 3. Згідно висновку № 3 від 20.03.2025 року Томааківська селищна рада вважає за доцільне призначити громадянку України [PERSON] опікуном над громадянкою України [PERSON] . Відповідно до статей 295, 299 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно вимог ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У разі визнання фізичної особи недієздатною суд, згідно із ст. 41, ст. 58, ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Недієздатна особа не має права вчиняти будь якого правочину, правочини від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє опікун. Згідно ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Статтею 67 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, органом опіки та піклування або психіатричним закладом. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Суд вважає доцільним призначити заявника у цій справі опікуном над [PERSON] при цьому Органом опіки та піклування заперечень щодо цього надано не було. За таких обставин, заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується статтею 294 ЦПК України в якій зазначено, що при ухваленні судом рішення про визнання фізичної особи недієздатною судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved