Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2014-2023 років проживала із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу під час якого в них, [INFO] народилася донька [PERSON] . Оскільки відносини між нею та відповідачем припинено та проживають окремо, сама вона не працевлаштована, оскільки доглядає за дитиною яка проживає разом із нею, а відповідач працевлаштований та мав постійний дохід, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, до досягнення їхньою дитиною трирічного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явилася, Втім, від неї до суду надійшла заява згідно якої просила провести розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності. У своєму відзиві надісланому суду відповідач послався на часткове визнання позовних вимог та погодження сплатити позивачці аліментів у розмірі 1/10 частини з усіх видів його доходів з огляду на його матеріальний стан, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі про який просить позивачка. Зокрема, просив врахувати розмір аліментів, який він сплачує на утримання доньки 1/4 частина з усіх видів доходів; додаткові витрати пов`язані з утриманням доньки (придбання одягу, іграшок, продуктів харчування); догляд за братом, [PERSON] , який є інвалідом другої групи та пов`язаних із цим матеріальних витрат. Попри бажання позивачки отримати утримання від нього, остання постійно створює йому перешкоди у побаченні з дитиною, що є свідченням її негідної поведінки. Окрім того, просив врахувати, що за час спільного проживання ними придбано автомобіль марки Фольксваген Гольф, реєстраційний номер [NUMBER] , яким наразі користується особисто позивачка. У відповідь на відзив, позивачка послалася на те, що доводи на які послався відповідач є надуманими на те підтверджено доказами. Сплату аліментів на дитину є обов`язком відповідача та не звільняє його від обов`язку її утримання до трьохрічного віку дитини. Припусукає, що додаткові витрати на утримання дитини на які посилається відповідач, можливо мають місце, однак вони пов`язані із створенням умов та належного утримання доньки за місцем проживання відповідача. Сам відповідач також користується автомобілем марки Фольксваген Пасат, реєстраційний номер [NUMBER] , який був придбаний за час їх проживання. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України рішення не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Судом встановлено\~та підтверджено\~письмовими доказами\~по справі,\~що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі. Як вбачається з Реєстру територіальної громади №2023/005814368 від 31.07.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , що також є зареєстрованим місцем проживання позивачки. Вказану обставину, сторонами не оспорюється. Згідно до частини\~другої\~статті\~91 СК України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої-четвертої статті 84 та статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Статтею\~84 СК України\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. За судовим наказом Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 лютого 2025 року з [PERSON] стягуються\~на користь\~позивачки щомісячно\~аліменти на\~утримання їх\~доньки, [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно листа Герцаївського відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області від 22 вересня 2025 року, сума аліментів сплачених [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини його доходів, за період з лютий 2025 по серпень 2025 року становить 40582 грн. Нормою статті 15 ЦК України гарантовано кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципах змагальності та диспозитивності (п. 4, п. 5 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України). Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Тож, слід зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою зокрема судів першої інстанцій (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка [PERSON] послалася на працевлаштованість відповідача. У свою чергу, відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаного суду не надано. Відтак, обставини щодо сплати відповідачем аліментів на дитину, додаткових витрати які він несе пов`язані з її утриманням, про що свідчать відповідні платіжні доручення, доводять те, що відповідач має дохід. Разом із тим, будь-яких доказів на підтвердження в позивачки [PERSON] доходу за період з часу народження доньки по день звернення до суду із вказаним позовом, за винятком аліментів отриманих від відповідача на утримання доньки, судом не встановлено. У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 194/629/17 (провадження № 61-37792св18) зроблено висновок про те, що особа яка є батьком народженої від нього дитини, яка проживає зі своєю матір`ю, має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). За наведених вище обставин, враховуючи відсутність доходів [PERSON] , за винятком отриманих аліментів, а також те, що [PERSON] , отримує регулярний дохід, суд доходить висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дитиною\~ [PERSON] трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів, якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує працездатний вік відповідача, його спроможність надавати позивачці як колишній дружині матеріальну допомогу, додаткові витрати\~понесенні відповідачем\~на утримання\~доньки за\~період з\~січня по\~вересень 2025\~року який\~складає 44190\~грн.\~та підтверджується\~фіскальними чеками,\~догляд за\~братом, [PERSON] , який є інвалідом другої групи та вважає, за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки стягнувши з відповідача на її користь щомісячно аліменти у розмірі 1/7 частини його доходів, до досягнення донькою трирічного віку Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не надано суду інформації про розмір своїх доходів та дійсну фінансову можливість сплачувати аліменти на користь дружини. Тому, на переконання суду, визначений судом розмір стягнення аліментів на користь дружини є співрозмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати колишню дружину та з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим на 2025 рік. Обставини придбання сторонами під час шлюбу транспортних засобів, не впливає на обов`язок відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки після припинення сімейних відносин із останньою. Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. ст.ст. 79,84, 91 СК України,

Outcome: partial