Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в Іршавський районний суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Довжанської сільської ради та Комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги [PERSON] мотивував таким. Предметом позову є захист порушеного відповідачем права позивача, яке полягає в тому, що відповідач набув право власності на майно - ставок площею 8 564 кв.м., що розташований в урочищі «Пустар» на території Загатянської сільської ради Хустського р-ну, яким з 2003 р. добросовісно користується позивач і який володіє першочерговим правом реєстрації прав на цей об`єкт. Право власності відповідача зареєстроване державним реєстратором виконкому Довжанської сільради після отримання технічного паспорта, виготовленого КП Виноградівське РБТІ. Саме при виготовленні технічного паспорта відбулися протиправні дії та сталася помилка, яка і призвела до реєстрації прав відповідача на ставок та порушення прав позивача. 31.08.2021 року сертифікований інженер КП «Виноградівське районне БТІ» [PERSON] зареєстрував на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва технічний паспорт на об`єкт, що розташований в урочищі «Пустар» 1 за межами с. Загаття Іршавської територіальної громади Хустського р-ну з реєстраційним номером в ЄДЕССБ ТІ01:2424-3970-8783-6021. Інженер в техпаспорті вказав назву об`єкту - цех (картоплесховище), до якого входять інші існуючі об`єкти нерухомого майна, що складають цілісний майновий комплекс (надалі - ЦМК). Отже, в паспорті зазначено об`єкти ЦМК з такими показниками площ в кв.м.: - Картоплесховище: площа забудови - 1360,4 кв.м., загальна площа будівлі - 1360,4 кв.м., площа приміщень - 1 256,6 кв.м., Трансформатор без площі, Пожежний резервуар - 8564 кв.м. - найбільший об`єкт у складі ЦМК, Навіси - 426,8 кв.м., 372 кв.м., 151,2 кв.м., 308 кв.м., 253 кв.м., Вбиральня - 3,9 кв.м., Вбиральня - 2,3 кв.м. та Зерносховище - 223,2 кв.м. Сума площ цих всіх об`єктів складає 11664,8 кв. м., що відповідає 1,1665 га. Одночасно саме відповідач подав до матеріалів іншої цивільної справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №276852807 від 27.09.21 р., сформований реєстратором Довжанської сільської ради Хустського р-ну Турок В.В., в якому вперше з`являється повна інформація про площі всіх складових ЦМК, що належить відповідачу на праві власності. До того часу в попередніх витягах, як і у свідоцтві про право власності на ЦМК серії [NUMBER] від 27.05.2008 р., була вказана виключно загальна площа Цеху картоплесховища 1256,6 кв.м. Витяги сформовані виключно по номеру об`єкту нерухомого майна, тому в них не був зазначений кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований ЦМК. Отже, саме реєстратор Довжанської сільської ради Турок В.В. здійснив реєстраційну дію в реєстрі, внаслідок якої відповідач набув право власності на пожежний резервуар площею 8564 кв.м. та трансформатор, які, де факто, розміщені на сусідній земельній ділянці і перебувають у користуванні позивача. Як випливає з коментованого витягу №276852807, заявником на вчинення реєстраційної дії був [PERSON] , який подав заяву реєстратору №48117396. Тому [PERSON] як набувач прав є відповідачем. Предмет позову не стосується прав відповідача на всі об`єкти ЦМК, а лише ті два об`єкти, які розташовані на сусідній земельній ділянці, перебувають протягом 20-ти років у користуванні позивача і права на які незаконно набув відповідач. В оформленому Виноградівським БТІ технічному паспорті вказано, що ЦМК, що належить відповідачу, розташований на земельній ділянці №2121983600:10:001:0148. Аналогічна інформація міститься у всіх витягах та документах. Всього у власності відповідача перебувають 4 земельні ділянки загальною площею 5 га з кадастровими номерами: 2121983600:10:001:0147 - площа 1.1 га , 2121983600:10:001:0148 - площа 1.2 га, 2121983600:10:001:0149 - площа 0.7 га та 2121983600:10:001:0150 - площа 2,0 га. Вони розташовані в урочищі Пустар 1 одна за одною і напівколом оточують ту земельну ділянку, на якій розташований ставок площею 1 га, яким користується позивач, її номер - 2121983600:10:001:0216, права в реєстрі речових прав не зареєстровані. Отже, ЦМК, у складі якого, нібито, є ставок площею 8564 кв.м., а загальна площа всіх об`єктів якого складає 1,1665 га, повинен фактично займати всю територію ділянки № [NUMBER] , що має площу 1,2 га, оскільки вільної від будівель території залишається лише 0,0335 га. Насправді об`єкти ЦМК розташовані на території на відстані одна від одного, до кожного є під`їзд, і проїзди біля кожного, оскільки значні споруди картоплесховища і навісів будувалися раніше та використовувалися агропідприємством для обробки та зберігання сільськогосподарської продукції, куди її звозила масивна вантажна техніка. Одночасно є зрозумілим, що гідротехнічна споруда, якою є ставок, призначений для рибогосподарських потреб, не існує у строгих координатах самої лише водойми, оскільки ця водойма площею 8564 м.кв., як вказано у водному паспорті на об`єкт, розташована на заплаві річки Іршава. Гребля ставка знаходиться на відстані 1.5 км на півночі від с. Загаття, відстань до гирла річки - 22 км. У водному паспорті також вказано, що обсяг стоку води за рік в створі греблі складає близько 100 600 м.куб., а витрати води до 171 м.куб./с. У водному паспорті крім характеристик греблі, водоскидної споруди та відвідного каналу, які споруджував та частково переобладнав [PERSON] за власні кошти, також наведено характеристики прибережної захисної смуги, де вказано: площу залуження (трав`яний покрив на схилах ставка) - 9300 м.кв., площу залісення - 2100 м.кв., ширину прибережної смуги - 25 м. Отже, у водному паспорті встановлено крім площі водяного дзеркала 8564 м2, також існуючі додаткові площі по периметру ставка, що складають в цілому 11 400 м.кв., що відповідає 1.14 га. На цих залужених та залісених площах розташовані під`їзди до ставка, під ними та на поверхні - гідротехнічні споруди ставка, а також альтанки для рибаків, будиночок і інші допоміжні споруди для рибогосподарських потреб, споруджені позивачем за власний рахунок. Таким чином, площа самого ставка з прилеглими територіями складає 8 564 + 9 300 + 2 100 = 19 964, що відповідає 1,99 га, тобто вона більша на 0.7 га ніж вся земельна ділянка № [NUMBER] , де розташований ЦМК зі всіма об`єктами, загальна площа яких складає 3 156.6 м.кв. (з врахуванням дійсної площі пожежного резервуару 55.8 м. кв. замість 8 564 м.кв.). У первинній (материнській) інвентаризаційній справі № 511/22/27943852, яка зберігається в КП «Іршавське РБТІ», містяться відомості про першу інвентаризацію, яка в 2008 р. була проведена на замовлення самого відповідача. Площа всіх об`єктів ЦМК за журналом зовнішніх обмірів складає 3386,1 м.кв. і лише на 229 м.кв. відрізняється від обмірів, здійснених Виноградівським БТІ, що очевидно спричинено знесенням частин об`єктів. Однак, площа пожежного резервуару (поз. II) складає 55,8 м.кв. - 6,0*9,3 м, що відповідає дійсності, на противагу технічному паспорту Виноградівського БТІ, де площа пожежного резервуару (названого інженером ставком) складає 8 564 м.кв. Навіть ці наведені відомості підтверджують, що відповідач привласнив те, що знаходиться поза межами належного йому ЦМК та орендованих ним земельних ділянок. Як саме пожежний резервуар площею 55.8 кв.м. став ставком площею 8 564, що у 153,5 разів перевищує площу належного раніше відповідачу об`єкту - є предметом дослідження у цивільному процесі з метою відновлення порушеного права позивача. Ще до виготовлення техпаспорту Виноградівським БТІ, 23 січня 2018 р. інженер з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] виготовив технічний паспорт (інвентарна справа 18-17) на майновий комплекс, що розташований в урочищі Пустар 1, колишнього Іршавського району Закарпатської області. Технічний паспорт був виготовлений на замовлення власника майнового комплексу [PERSON] , як і у випадку з [PERSON] та Іршавським БТІ. Необхідно зауважити, що відповідач вчиняв цілий ряд дій протягом багатьох років для того, щоб досягти бажаного результату і прихопити чужий ставок - три рази замовляв виготовлення технічних паспортів, дарував ЦМК своєму сину і син знову йому, подавав різним реєстраторам документи на вчинення реєстраційних дій, все, щоб сховати сліди незаконної оборудки з чужим майном. Отже, інвентаризаційна справа на цей об`єкт вже існувала в КП «Іршавське БТІ» під № 511/227943852. Вона була виготовлена на замовлення Лендела 14.04.2008 р. У цій інвентаризаційній справі за 2008 р. наявна дійсна схема розташування та розмірів об`єктів, що склали майновий комплекс, права на який [PERSON] набув напередодні. Зокрема, справа від картоплесховища (літ. А) і на рівні навісу Д та ближче до картоплесховища А, ніж вбиральня Г та навіси Ж та 3, міститься пожежний резервуар. Вказано також лінійні розміри пожежного резервуара - 9,3x6,0 м, що складає 55,8 м.кв. Всі ці об`єкти ЦМК розташовані на земельній ділянці №2121983600:10:001:0148, яку орендує [PERSON] , право зареєстровано в реєстрі речових прав 16.04.2021 р. Натомість в технічному паспорті від 23.01.18 р. [PERSON] зазначив також Пожежний резервуар, поз II, однак його місце розташування на схемі вказав не в межах ділянки №2121983600:10:001:0148, де він розташований на схемі попередньої інвентаризаційної справи, а набагато правіше, на вільній земельній ділянці № 2121983600:10:001:0216, на яку не встановлені речові права. У виготовленому [PERSON] технічному паспорті за 2018 р., дійсний пожежрезервуар II відсутній. Натомість, на його схемі з`являється під символом II великий ставок поза межами розташування та набагато правіше всіх об`єктів - А, Д, Г, Ж, 3, а об`єкт III - трансформатор суттєво лівіше від об`єкту II, а не правіше, як це було в попередньому техпаспорті на сусідній земельній ділянці. Отже, інженер [PERSON] зробив нову схему розташування об`єктів ЦМК, що належав позивачу за свідоцтвом про право власності за 2008 рік, та перемістив пожежний резервуар з території ЦМК на сусідню віддалену земельну ділянку та вказав ставок, який має площу 8564 кв.м., замість дійсного пожежного резервуару площею 55,8 м.кв., завдяки чому [PERSON] набув права на чужий об`єкт, який у 153 рази більший, ніж пожежний резервуар, що фактично перебуває у власності [PERSON] . Однак, відповідач [PERSON] не використав цей технічний паспорт для реєстрації прав на всі об`єкти ЦМК, а в серпні 2021 р. знову звернувся за черговою, вже третьою технічною інвентаризацією до Виноградівського БТІ. З документів видно, що саме площі об`єктів ЦМК, визначені Виноградівським БТІ, стали підставою для реєстрації його прав на ці площі в державному реєстрі 27.09.2021 р. Факт порушень законодавства обома інженерами, які проводили дві технічні інвентаризації, є очевидним, як і наслідок - втрата позивачем права користування на майно, яке понад 20 років перебувало у його володінні та добросовісному користуванні. Згідно вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 р. (надалі Інструкція), інженери, які виготовляли техпаспорти у 2018 та 2021 роках, були зобов`язані звірити свої ескізи, які виготовили на місцевості, з ескізами, описами, журналами тощо, що містяться в материнській первинній інвентаризаційній справі, розпорядником якої є Іршавське БТІ. Крім того, вони не мали права заводити ще одну інвентаризаційну справу, а могли лише надати власнику інвентаризаційної справи - Іршавському БТІ нові ескізи і описи, а власник міг внести виправлення до самої інвентаризаційної справи № 511/227943852. Зрозуміло також, якби інженери [PERSON] та [PERSON] з Виногардівського БТІ у встановленому Інструкцією порядку звернулися до Іршавського БТІ, вони не виготовили би технічні паспорти в 2018 р. та 2021 р., в яких до складу ЦМК увійшов в 153 рази більший, ніж існуючий, пожежний резервуар, оскільки площа пожежного резервуару була встановлена в первинній інвентарній справі. З метою введення в оману і інженерів, які здійснювали технічну інвентаризацію, і геодезистів, які проводили зйомку на місцевості, [PERSON] засипав сміттям пожежний резервуар площею 55 кв.м., що і надало йому можливість стверджувати інженерам, що ставок є пожежним резервуаром. Ще одне підтвердження того, що пожежний резервуар і ставок це різні об`єкти полягає в тому, що за материнською інвентаризаційною справою і технічним паспортом за 2008 р., пожежний резервуар укладений бетонними плитами, а основа ставка - суглинисті ґрунти. Крім того, [PERSON] намагався також приватизувати земельну ділянку з номером 2121983600:10:001:0216, на якій розташований ставок, і з цією метою виготовив проект землеустрою, натомість поки що не зміг зареєструвати права. Чергове підтвердження того, що ставок і пожежний резервуар - різні об`єкти полягає в тому, що цільове призначення земельних ділянок №№ 0147-0150, які орендує відповідач для обслуговування свого ЦМК, це землі сільськогосподарського призначення і за призначенням принципово відрізняються від земель водного фонду, до яких відноситься ставок. Це вказано у проекті землеустрою, виготовленому на земельну ділянку №0216 для відповідача, категорія земель - 800 - землі водного фонду, класифікація видів цільового використання - 10.07 - для рибогосподарських потреб. Натомість в проекті землеустрою, виготовленому для нього ще в грудні 2011 р., йдеться про те, що з усіх земельних ділянок (№№ [NUMBER] ) загальною площею 5 га, пасовища складають 0,700 га, а забудовані землі - 4,30 га. Всі 4 земельні ділянки [PERSON] відносяться до земель сільськогосподарського призначення, угіддя - пасовища, під господарськими будівлями та дворами, цільове призначення - для ведення фермерського господарства. Далі в документах, що містяться в проекті йдеться про те, що відповідачу надаються землі під викупленим нерухомим майном на господарському дворі Колоднянської бригади КСП «Карпати» загальною площею 5 га, а саме: площею 0.7 га в контурі № 1052, площею 0.3 га в контурі № 1057, 0,8 га в контурі № 1058, 1,2 га в контурі № 1056, площею 2.0 га в контурі № 1078. Натомість земельна ділянка площею 1 га, на якій міститься ставок і яка перебуває у користуванні позивача, це контур 1054, цей факт встановлений в договорі оренди земельної ділянки від 10.06.2003 р., яким позивач орендував у Загатянської сільської ради земельну ділянку площею 0.9 га - ставок в запущеному стані. На аркуші 20 проекту землеустрою [PERSON] містяться відомості про вирахування площ угідь, де вказано, що на ділянці №2, що відповідає кадастровому №0148, господарські будівлі займають площу 1861 м.кв., а господарський двір - 10139 м.кв., що в сумі складає 1,2 га. Позивач не має наразі можливості оформити будь-які права на земельну ділянку, оскільки проект землеустрою виготовлений для [PERSON] , земельна ділянка № [NUMBER] сформована на кадастровій карті, повторне формування не допускається. Відповідач також виготовив водний паспорт для себе і позивач не може подати документи на його виготовлення на той самий об`єкт. Крім того, [PERSON] оскаржує в суді продовження дії договору оренди позивача на 49 років. Під час реєстрації 27.09.21 р. державний реєстратор бачив розмір земельної ділянки, на якому розташований об`єкт нерухомого майна - 1.2. га. Натомість відповідач надав йому для реєстрації технічний паспорт Виноградівського БТІ, згідно з яким площа всіх об`єктів нерухомого майна на цій земельній складає 1,1665 га, тому реєстратор повинен був порівняти відомості про технічну інвентаризацію і площі складових об`єкту хоча б з розміром земельної ділянки. Саме тому Державний реєстратор, відповідно ст. 10 ч.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинен був перевірити всі документи перед ухваленням рішення про державну реєстрацію: витребувати документи (первинну інвентаризаційну справу) в Іршавському БТІ, оскільки він бачив в попередньому вже не діючому реєстрі, що первинна реєстрація права власності на ЦМК за [PERSON] була проведена Іршавським БТІ 03.08.2009 р. на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] і лише на один об`єкт - цех - картоплесховище, площа якого складала 1256 м.кв. А заявник звернувся за реєстрацією прав на 10 об`єктів, крім картоплесховища з визначенням площ кожного з них. Отже, реєстратор перед ухваленням рішення про реєстрацію прав на всі 11 об`єктів ЦМК, які раніше не були зареєстровані в реєстрі, був зобов`язаний проаналізувати всі документи, що стосувалися переходу прав та реєстрацій на ЦМК, особливо документи стосовно площ об`єктів, які не були зареєстровані з 03.08.2009 р. За висновком земельно-технічної експертизи №13 від 02.08.19 р., виконаного ТОВ «Екперт інвест», водойма (ставок), яку орендує [PERSON] , розташована за межами земельної ділянки № 0148 площею 1.2 га. За приписами ст. 5 Водного кодексу України, води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. До позову додано копію водного паспорта та Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для рибогосподарських потреб. В цьому Проекті вказано форму власності земельної ділянки - державна власність, форма речового права - оренда, цільове призначення земельної ділянки - землі водного фонду для рибогосподарських потреб. У водному паспорті міститься назва водного об`єкту - ставок площею 0,8564 га, що розташований на заплаві річки Іршава, що відноситься до басейну річки Боржава. Крім того, вказано характеристики греблі, що складається з суглинистих ґрунтів - непереливна, ґрунтова; характеристики залізобетонної водоскидної споруди з шахтним водоскидом, металевою засувкою та шлюзом регулятором; характеристика відвідного каналу, захисної смуги. Отже, як було вказано в позовній заяві, ставок - це не створений у викопаній ямі, що обкладена бетонними плитами, пожежний резервуар, який не має жодного зв`язку з річками для його наповнення, греблі, водоскидної споруди, відвідного каналу та прибережної захисної смуги. За аналогією з приписами ст. 191 ЦК України: підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Частина 2 визначає: правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором. Пожежний резервуар, права на які набув відповідач у 2008 р., є складовою частиною цілісного майнового комплексу з переробки рослинної сільськогосподарської продукції, який включав картоплесховище, навіси для скошеного сіна, для гасіння можливої пожежі на яких і був облаштований цей резервуар невеликої площі. Він не є окремим об`єктом речових прав, оскільки майно в цьому комплексі не виділене окремо і при укладенні правочинів, які [PERSON] укладав у 2018 році та в 2019 році, всі об`єкти ЦМК переходили до нового власника лише як додаток, складова частина картоплесховища. Однак ставок, власником якого є держава за визначенням ст. 4 Водного кодексу України, це водний об`єкт, поєднаний з річкою, на відміну від пожежного резервуара. Водний об`єкт - ставок не може бути окремим об`єктом речових прав, ніхто не може набути його у власність, речове право поширюється виключно на користування водоймою на умовах оренди. Натомість, як випливає з витягу, ставок набутий [PERSON] у власність як окремий об`єкт речових прав, що виключається коментованими нормами. Навіть земельна ділянка, на якій ставок розташований, набувається лише в оренду на визначені терміни, на відміну від інших об`єктів речового права, які можна набути у власність. Наведене обґрунтування є ще однією підставою скасування державної реєстрації права власності відповідача на ставок, як окремий об`єкт речового права. Позивач [PERSON] просив скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на дві складові частини об`єкту нерухомого майна №1567117221219, що розташований в урочищі «Пустар», №1, Загатянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, а саме: пожрезервуар, позиція II загальною площею 8 564 кв.м., та трансформатор позиція III, відомості про які внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.09.2021 р. державним реєстратором виконавчого комітету Довжанської сільської ради Турок В.В. на підставі рішення №60608720 та які розташовані на земельній ділянці №2121983600:10:001:0216. Ухвалою Іршавського районного суду від 26.10.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено на підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 30 листопада 2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву (т.1 а.с.152-161), в якому заперечив позовні вимоги, вважаючи, що такі не ґрунтуються на дійсних обставинах та нормах матеріального права, тому просив відмовити в їх задоволенні, з таких підстав. [PERSON] просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на дві складові частини об`єкту нерухомого майна № 1567117221219, що розташований в урочищі «Пустар», № [NUMBER] , Загатянської сільської ради, а саме: пожрезервуар, позиція II загальною площею 8564 кв.м. та трансформатор позиція III, відомості про які внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.09.2021 р. та які розташовані на земельній ділянці № 2121983600:10:001:0216. Обґрунтовуючи порушення своїх прав, позивач вказує, що він є добросовісним користувачем земельної ділянки, на якій знаходиться водний об`єкт - пожежний резервуар (ставок) та власне ставка і володіє першочерговим правом реєстрації прав на цей об`єкт. Жодних інших обґрунтувань та підтверджень у позивача будь-яких речових прав щодо предмету спору ним не наведено, суду не надано. Доводи позивача зводяться до не згоди з реєстраційними діями, проведеними державними реєстраторами щодо майна відповідача, а також проведеними технічними інвентаризаціями щодо такого майна. Однак, першочергове значення для правильного вирішення спору має питання, які ж правовідносини склалися між сторонами спору, який зміст таких правовідносин та яке їх матеріально-правове регулювання. Відповідач просить звернути основну увагу на те, що жодних правовідносин між позивачем та відповідачем не має, що підтверджується матеріалами справи. Твердження позивача про добросовісне користування тривалий час земельною ділянкою, на якій знаходиться гідротехнічна споруда відповідача, є безпідставними. Крім того, такі обставини визнаються і самим позивачем, який вказує, що жодних належним чином оформлених прав ні на земельну ділянку, ні на гідротехнічні споруди (ставок), ні на інше майно, яке може знаходитись на такій ділянці не має, такі права у встановленому порядку ним не набувались, їх державна реєстрація не проводилась. Тому перше і основне питання - за захистом яких прав, які могли б бути порушені відповідачем, зокрема оспорюваними реєстраційними діями, позивач звернувся до суду. Таких прав в правовій площині в нього просто не існує. Твердження позивача про те, що в нього є першочергове право на реєстрацію речових прав на майно за ним, є необґрунтованим. [PERSON] не надано жодних доказів наявності у нього будь-якого речового права на нерухоме майно, не надано доказів про надання йому дозволів на спорудження нерухомого майна, не надано доказів виділення [PERSON] земельної ділянки для цілей будівництва, доказів знаходження належного позивачу нерухомого майна на земельній ділянці, на якій знаходиться гідротехнічна споруда відповідача. Якщо аналізувати фактичні обставини, за яких виник спір, то вони є такими. Відповідач набув у власність цілісний майновий комплекс колишнього КСП «Карпати», що підтверджується документально. На підставі рішення виконкому Загатянської сільської ради від 27.05.2008 року №53 [PERSON] було видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на нерухоме майно - цех картоплесховище. Відповідно до вказаного свідоцтва, відповідач є власником об`єкту нерухомого майна - ЦМК, розташованого в урочищі Пустар №1 Загатянської сільської ради, до складу якого входять такі об`єкти: «А» - Цех картоплесховища площею 1256,6 кв.м, «Б» - зерносховище, «В» - вбиральня, «Г» - вбиральня, «Д» - навіс, «Е» - навіс, «Є» - навіс, «Ж» - навіс. «З» - навіс, «І» - мощення, «II» - пожежрезервуар, «III» - трасформатор. Наявним у справі Проектом роздержавлення земель КСГП «Карпати» зафіксовано розташування ставка площею 0,9 в контурі 1054. Згідно довідки, виданої ТОВ «Карпати» [PERSON] , в урочищі «Пустар», на території господарського двору товариства, серед яких і пожежна водойма входить до складу відокремленого цілісного майнового комплексу та до балансової вартості цеху - картоплесховища, отриманого [PERSON] в якості майнового паю. Відповідач є власником відокремленого цілісного майнового комплексу КСП «Карпати» з визначеними у свідоцтві об`єктами нерухомого майна і жодних інших власників майна та неврахованих об`єктів нерухомості на земельних ділянках, не має і не було. Твердження позивача про те, що всі належні відповідачу об`єкти нерухомості, в тому числі, і пожежний резервуар знаходяться на двох земельних ділянках, які вже надані відповідачу у користування, є безпідставними та необґрунтованими. Будучи власником гідротехнічної споруди з переліку об`єктів нерухомого майна за свідоцтвом про право власності, [PERSON] звернувся до уповноваженого органу виконавчої влади для відведення земельної ділянки під належним йому нерухомим майном. Це обумовлено тим, що об`єкт власності - гідротехнічна споруда знаходиться поза межами земельних ділянок, які вже були виділені відповідачу під частиною майна, яке входило до ЦМК. У матеріалах справи наявний технічний паспорт на майновий комплекс. На плані римською цифрою - II позначено ставок, який згідно експлікації вказаний як пожежний резервуар. Так само і в інших документах технічного паспорту на майновий комплекс ставок ідентифікований як пожежний резервуар. Даний документ є належним доказом про обставину у справі, а саме ідентифікацію гідротехнічної споруди (ставка) в якості пожежного резервуара та його геопросторове розташування. Доводи позивача, по суті зводяться виключно до того, що пожежний резервуар мав би знаходитись в іншому місці та має інші характеристики, що нібито було відображено в первинній інвентарній справі. На думку позивача, суб`єкти технічної інвентаризації при виконанні робіт неправомірно не врахували матеріали первинної інвентарної справи, а тому помилково кваліфікували пожежний резервуар (ставок), як об`єкт нерухомого майна, який входить до складу належного відповідачу ЦМК. Однак, такі твердження є помилковими, спростовуються іншими доказами у справі, зокрема тими, які визначають статус земельної ділянки, на якій знаходиться пожежний резервуар. Як підтверджено матеріалами справи, саме [PERSON] замовив виготовлення Паспорту водного об`єкта «Ставок площею 0,8564 га, розташований за межами населеного пункту в урочищі «Пустар» на території Загатянської сільської ради Іршавського району». В супровідних документах питання належності гідротехнічної споруди саме відповідачу вже було предметом перевірки органів басейного управління водного господарства, обласної державної адміністрації та навіть центральних органів державної влади, що підтверджується письмово листами та висновками таких органів, долучених до цього відзиву. У зв`язку з наявністю у власності [PERSON] нерухомого майна, а саме: гідротехнічної споруди на земельній ділянці, він звернувся до уповноваженого органу - Закарпатської ОДА з заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки. За заявою [PERSON] Закарпатською ОДА було прийнято розпорядження від 13.10.2017 року №523, яким йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою з наданням в оренду для рибогосподарських потреб земельної ділянки, на якій знаходиться пожежний резервуар. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для рибогосподарських потреб. Розпорядження № 523 від 13.10.2017 року прийнято у зв`язку з наявністю у власності [PERSON] нерухомого майна - пожежного резервуару, що знаходиться поза межами ділянок, які вже виділялися [PERSON] у зв`язку із знаходженням на них інших об`єктів нерухомості з переліку вказаного у свідоцтві про право власності. Законність розпорядження № 523 від 13.10.2017 року Закарпатської ОДА підтверджена рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року по справі №0740/931/18, яке набуло законної сили та знаходиться у матеріалах даної справи. Вказане рішення суду підтверджує той факт, що (1) земельна ділянка, на якій знаходиться пожежний резервуар, не відносилась до компетенції Загатянської сільської ради, (2) жодних речових прав на таку ділянку у встановленому порядку не виникало ні в [PERSON] , ні в інших осіб, належної реєстрації таких прав не було; (3) земельна ділянка відноситься до компетенції Закарпатської ОДА, яка вправі розпоряджатись нею і яка, провівши перевірку її статусу, надала дозвіл саме відповідачу на розробку проекту землеустрою щодо надання її в оренду останньому. Відсутність будь-яких прав в позивача щодо спірного майна, а відтак і реєстраційних дій щодо такого майна, вже досліджувались та були предметом перевірки судами в інших справах за участі позивача та відповідача. Єдині доводи, якими позивач у інших справах обґрунтовує свій зв`язок з пожежним резервуаром та ділянкою, на якій він знаходиться - це договір оренди, стороною якого він був у минулому та який закінчився. Слід наголосити, що судами було встановлено, що такий договір був укладений Загатянською сільською радою поза межами компетенції та з перевищенням повноважень. Однак, оскільки такий договір вже давно закінчився, а речові права позивача не були зареєстровані, то відповідно і не могли виникнути. Прийняття 13-ю сесією 6-го скликання Загатянської сільської ради Іршавського району рішення № 280 від 19.03.2013 року, яким продовжено [PERSON] строк дії договору оренди (ставок) № 46 від 10.06.2003 р. на 49 років на тих самих умовах, які були передбачені договором - не було реалізовано, додаткова угода за таким рішенням укладена та зареєстрована не була, а тому воно не породило зміну та продовження будь-яких прав для сторін договору оренди, який закінчився. Відповідні обставини були встановлені рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №0740/931/18 за позовом [PERSON] , у якій судом надавалася оцінка доводам [PERSON] щодо підставності виділення йому земельної ділянки на підставі рішення Загатянської сільської ради, які мають відповідно преюдиційне значення у цій справі. Так, судом встановлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,90 га, розташована за межами населеного пункту, урочище «Пустар», на території Загатянської сільської ради Іршавського району, яка була передана у користування [PERSON] у 2003 році Загатянською сільською радою, належить до державної форми власності. У справі №0740/931/18 судом встановлено, що Загатянська сільська рада прийняла рішення 14 лютого 2003 року, яким розпорядилася земельною ділянкою площею 0,9 га та надала її в оренду [PERSON] , а в подальшому рішенням від 19.03.2013 року №280 продовжила строк дії договору оренди землі на 49 років, чим вийшла за межі своїх повноважень. В частині доводів позивача про наявність в нього переважних прав на користування пожежним резервуаром та переважного права на реєстрацію речових прав на такі об`єкти за ним, слід наголосити на такому. Саме відповідач був замовником розробки Паспорту водного об`єкту, саме відповідач звернувся до повноважного органу, який вправі розпоряджатись земельною ділянкою, на якій знаходиться пожежний резервуар, що зареєстрований за відповідачем. Закарпатська обласна державна адміністрація надала відповідачу дозвіл на розробку проекту землеустрою та відповідне розпорядження Закарпатської ОДА було реалізовано відповідачем. На підставі розробленого відповідачем проекту землеустрою було виготовлено проектну документацію та сформовано земельну ділянку, яка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Крім того, не можна погодитись із доводами позивача про те що він є володільцем спірної земельної ділянки. Договір оренди поновлений не був, додаткова угода укладена між сторонами договору також не була, такий договір припинив свою дію в 2013 році, а речові права позивача на земельну ділянку на даний час не зареєстровані, тому позивач не може вважатись володільцем спірної земельної ділянки, а його доводи про тривале володіння такою ділянкою є необґрунтованими. Окремо слід наголосити, що між сторонами розглядається інший спір - справа №301/2305/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Загатянської сільської ради Іршавського району (правонаступником якої є Іршавська міська рада) про визнання недійсним та скасування рішення Загатянської сільської ради Іршавського № 280 від 19 березня 2013 р. «Про продовження договору оренди» та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 46 від 10 червня 2003 р., яка розглядається Закарпатський апеляційним судом. Рішенням Іршавського районного суду у вказаній справі позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: визнано незаконним і скасовано рішення тринадцятої сесії шостого скликання Загатянської сільської ради №280 від 19 березня 2013 року «Про продовження договору оренди», оскільки Загатянська сільська рада розпорядилася землею державної власності та перевищила свої повноваження, визначені п. 12 розділу X "Перехідні положення" ЗК України та ст. 122 ч.1, ч.3 та ч.4 ЗК України. Не підтвердженими є доводи позивача і в частині трансформатора, який, нібито, належить позивачу. Жодного доказу на підтвердження таких обставин позивачем не надано. Трансформатор (ІІІ) знаходиться не на спірній земельній ділянці, на якій розміщений пожежний резервуар, а на суміжній ділянці. Такий трансформатор відповідач набув у власність в складі цілісного ЦМК, що було підтверджено наведеним вище свідоцтвом про право власності. Відповідач вважає, що доводи позивача про недотримання положень діючого законодавства при проведені інвентаризації майна відповідача не ґрунтуються на фактичних обставинах, є припущеннями та не заслуговують на увагу, оскільки не можуть порушувати неіснуючих прав позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] 10.04.2025 року представником позивача подано до суду додаткову правове обґрунтування права на позов (т.3 а.с.156-162). Факт добросовісного користування позивачем ставком, починаючи з лютого 2003 року, був досліджений у попередній справі № 301/2305/19 та не оспорюється сторонами цього спору. Вказана справа та справа, що перебуває на розгляді, тісно пов`язані між собою засобами доказування. Іршавський райсуд при розгляді справи №301/2305/19 встановив ряд обставин, які не підлягали б повторному доказуванню з огляду на приписи ч.4 ст.82 ЦПК України, якби рішення у цій справі набуло законної сили. Однак ця справа зупинена ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.11.2023 року. В мотивації ухвали апеляційний суд вказав: «в цивільній справі №301/3671/23 за позовом [PERSON] вирішується питання щодо оскарження набуття [PERSON] права власності на спірне майно (ставок), тобто оспорюються речові права [PERSON] , на підставі яких у справі №301/2305/19 було задоволено його позовні вимоги. Відтак, вирішення спору у справі №301/3671/23 буде прямо впливати на предмет та підстави заявленого позову, яка зараз переглядається апеляційним судом». Відповідач по справі №301/3671/23 [PERSON] 27.09.2021 року набув право власності на ставок, яким понад 22 роки користується позивач, факт користування ставком [PERSON] є безспірним. Натомість Іршавський райсуд ухвалив рішення по справі №301/2305/19 до моменту реєстрації прав за [PERSON] - 28.07.2020 року. Отже, на момент ухвалення цього рішення суб`єктивне право [PERSON] на володіння і користування ставком, не було порушене, що є окремою підставою для відмови у позові. Отже, апеляційний суд при вирішенні питання про зупинення провадження у справі №301/2305/19 надав оцінку не тільки обом позовам, але і встановив причинно-наслідковий зв`язок між справами та вказав, що при розгляді справи №301/3671/23 оспорюються речові права, на підставі яких було задоволено позовні вимоги. Як випливає з доказів, здобутих по справі №301/3671/23, твердження відповідача [PERSON] про те, що він був власником ставка та гідротехнічних споруд на час розгляду попередньої справи №301/2305/19, є очевидним введенням суду в оману. Також з наведеної мотивації суду випливає, що відповідач у справі №301/2305/19 [PERSON] належним чином не захистив свої права і не надав суду необхідні докази, щоб спростувати факт наявності права [PERSON] на ставок та факт порушення його суб`єктивного права власника. Одне є очевидним з цих двох справ - [PERSON] і [PERSON] - належні суб`єкти оспорюваних існуючих правовідносин, оскільки обоє вважають, що їх суб`єктивні права на право володіння і користування ставком порушені і обоє звернулися за захистом власних суб`єктивних прав до суду. Стосовно суб`єктності права [PERSON] на позов про скасування державної реєстрації права власності на ставок за [PERSON] ч. 5.6. Постанови від 21.09.2022 року по справі №908/976/19 Верховний Суд роз`яснив: Власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67)). Інакше кажучи, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Позивач звернувся до суду за захистом власного цивільного інтересу та порушеного відповідачем права, яке перешкоджає позивачу не тільки надалі володіти і користуватися ставком, як він це здійснював протягом останніх 20-ти років, але і набути право на користування земельною ділянкою, на якій ставок розташований. Крім іншого, правомірність заявленого позову, що свідчить про порушення цивільного інтересу [PERSON] , доводиться і рішенням Іршавського райсуду від 25.06.2019 року по справі №301/1262/19, яким за [PERSON] визнано право власності на збудовану дамбу, підсобне господарське приміщення (будиночок розміром 6x4 м), фундамент під будинок розміром 9х6 м, бетонні зливні кільця у кількості. Тобто, суд визнав права на об`єкти, споруджені [PERSON] в межах земельної ділянки, на якій розміщений ставок. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.02.2020 року провадження в справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №301/2305/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Загатянської сільської ради про визнання недійсним і скасування рішення та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Отже, дві зупинені справи в апеляційному суді очікують на завершення розгляду саме цього спору по справі №301/3671/23, оскільки апеляційний суд вирішив, що ці справи пов`язані між собою змістом спірних правовідносин, що існують між [PERSON] та [PERSON] . Сам факт наявності цих судових справ свідчить про намір [PERSON] захистити свій законний цивільний інтерес, інше питання - вибір способів захисту. Власне, у правовідносинах між [PERSON] і [PERSON] останній займав активну позицію, звертаючись до органів з заявами про виготовлення документів, внаслідок чого для нього був виготовлений Водний паспорт Басейновим управлінням та Проект землеустрою на земельну ділянку під ставком. Про порушення цивільних прав [PERSON] діями [PERSON] , свідчать ряд документів, зокрема: 1. Заява [PERSON] від 05.10.2018 року Голові Закарпатської ОДА Москалю Г.Г., в якій він просить змінити розпорядження №523 від 13.10.2017 року, яким надано дозвіл [PERSON] і надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на землю під ставком [PERSON] . 2. Відповідь Закарпатської ОДА в листі №6341/06-21 від 02.11.2018 року. 3. Наказ №780-ДК від 01.11.2018 року на перевірку порушень земельного законодавства при користуванні [PERSON] земельною ділянкою №21321983600:10:001:0148. 4. Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №779-ДК/748/АП/09/01/-18 від 13.11.2018 року, здійсненої ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області за наслідками розгляду заяви [PERSON] , в якому йдеться про те, що на орендованій [PERSON] земельній ділянці №2121983600:10:001:0148 розташований пожежний резервуар площею 30 кв.м.; 5. Клопотання ГУ Дежгеокадастру у Закарпатській області від 24.04.2019 року №779-ДК/0023/КВ/06/01/19, в якому з огляду на факти, встановлені в Акті від 13.11.2018 року, викладено прохання Голові Закарпатської ОДА привести у відповідність до закону Розпорядження №523 від 13.10.2017 року, наслідком чого було ухвалення нового розпорядження №286 від 29.05.19 року, яким розпорядження №523 скасовано. 6. Звернення до поліції з заявою про кримінальне правопорушення №12021071100000109 від 27.03.2021 року, предметом якої є незаконне набуття [PERSON] прав на ставок. 7. Звернення до поліції з заявою про кримінальне правопорушення 25.08.2023 року стосовно протиправних дій інженерів, що виготовили технічний паспорт для [PERSON] з підробленими відомостями, та додаткової кваліфікації діянь [PERSON] за ч.2 ст.190 КК України. 8. Звернення до поліції з заявою від 23.08.2023 року про визнання [PERSON] потерпілим в КП №12021071100000109 від 27.03.2021 року. 9. Постанова слідчого СВ ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Репарюка В.І. від 25.08.2023 року про залучення [PERSON] до КП №12021071100000109 від 27.03.2021 року в якості потерпілого. Зміст коментованих документів однозначно свідчить про дії, намір та намагання [PERSON] захистити власний цивільний інтерес та порушене [PERSON] право. Прийняття державними органами відповідних рішень свідчить про те, що заявлене порушення цивільного інтересу та прав [PERSON] мають місце і підлягають захисту в суді. 30.04.2025 року відповідачем [PERSON] подано заперечення на додаткове правове обґрунтування позовних вимог [PERSON] (т.3 а.с.208-211). Позивач посилається на дві інші справи за участі сторін даного спору (301/3671/23 та 301/2305/19), які перебувають в провадженні Закарпатського апеляційного суду, а їх розгляд зупинений до вирішення цього спору. Також позивач вкотре вказує, що в нього існує охоронюваний інтерес щодо спірного майна - ставка II (пожежного резервуара) площею 8564 кв.м., розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №2121983600:10:001:0216 (далі - спірне майно) та трансформатора, оскільки він раніше на умовах оренди використовував ставок, а відтак має переважне відносно відповідача право на укладення нового договору оренди. Вважає, що він є правомірним володільцем спірного майна, а відповідач, оформивши своє право власності, діє неправомірно, тим самим порушує його охоронюваний законом інтерес, який позивач намагається захистити в судовому порядку. Відповідач заперечує щодо таких доводів та вважає, що вони не ґрунтуються ні на фактичних обставинах справи, ні на приписах матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Тому за наявних обставин, позивач не має жодних правових підстав для володіння чи користування спірним майном та земельною ділянкою, на якій він знаходиться, а тому не є її володільцем в розумінні вказаних вище положень діючого законодавства. Твердження позивача про те, що відповідно до правових висновків Верховного Суду реєстрація речових прав є володінням нерухомим майном, яке може бути як правомірним, так і не правомірним, тоді як у власника право володіння не припиняється, слід зауважити таке. Оскільки позивач не є власником спірного майна - гідротехнічної споруди, ставка II (пожежного резервуару), то титульним володільцем такого майна є саме відповідач. З наведеного вище та обставин справи вбачається, що позивач не є титульним володільцем ні спірного майна, ні земельної ділянки, на якій воно знаходиться. Твердження позивача про те, що він і після закінчення строку дії договору оренди продовжував користуватись ставком II, вкладав кошти в облаштування дамби, а також інших споруд - слід оцінювати критично, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та заперечуються відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що власником земельної ділянки є Іршавська територіальна громада в особі Іршавської міської ради, яка реалізовує права власника такої ділянки, тобто саме вказаний орган місцевого самоврядування наділений правом володіння та розпорядження щодо спірної ділянки, не залежно від реєстрації в силу приписів діючого законодавства та адміністративної реформи. Тому позивач не має ні права володіння щодо спірного майна та земельної ділянки, а також не є її титульним володільцем. Тому твердження, що у позивача існує охоронюваний інтерес за таких обставин є необґрунтованим та безпідставним. Також відповідач звернувся до повноважного органу, який вправі розпоряджатись земельною ділянкою, на якій знаходиться пожежний резервуар, що зареєстрований за відповідачем. Закарпатська ОДА надала відповідачу дозвіл на розробку проекту землеустрою. Відповідач вже реалізував таке рішення, замовив проект землеустрою, який був виготовлений землевпорядною організацією, спірна ділянка була сформована з ініціативи відповідача, тому виключно у відповідача є першочергове право на отримання такої ділянки в користування, а відтак саме у відповідача наявних охоронюваний інтерес, який підлягає захисту, а не у позивача, як вказано ним. Ухвалою Іршавського районного суду від 01.02.2024 року за клопотанням представника позивача Стецяк Т.І. витребувано від КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» матеріали Інвентаризаційної справи №511/22/27943852 на «Цех картоплесховище», що розташований в урочищі «Пустар» будинок №1, Загатянської сільської ради Іршавського району, та належить на праві власності [PERSON] . Крім того, витребувано від КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» матеріали Інвентаризаційної справи по технічній інвентаризації «цеху картоплесховище», що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 в урочищі «Пустар» №1, Хустський район, (територія Загатянської сільської ради колишнього Іршавського району), що була виготовлена на замовлення [PERSON] , реєстраційний номер в ЄДЕССБ - ТІ01:2424-3970-8783-6021. Також даною ухвалою суду зобов`язано [PERSON] надати суду належним чином завірені копії: договору дарування за 2018 рік цілісного майнового комплексу «цеху картоплесховище», що розташовано в урочищі «Пустар» будинок №1, Загатянської сільської ради; договір дарування №3117 від 07.11.2019 року цілісного майнового комплексу «цех картоплесховище», що розташовано в урочищі «Пустар» будинок №1, Загатянської сільської ради. На виконання ухвали суду від 01.02.2024 року про витребування доказів по справі, 19.02.2024 року КП «Іршавське БТІ» подало до суду оригінал інвентаризаційної справи №511/22/27943852 на «цех картоплесховище», що належить на праві власності [PERSON] 23.02.2024 року КП «Виноградівське РБТІ» подало до суду копію інвентарної справи будівлі цеху картоплесховища, що розташоване в урочищі «Пустар», №1 (територія Загатянської сільської ради колишнього Іршавського району). [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 03.04.2024 року надав суду копію нотаріально посвідченого договору дарування від 07.11.2019 року цеху (картоплесховище), що розташований під №1 в урочищі «Пустар», Загатянська сільська рада, а в підготовчому судовому засіданні 11.04.2024 року - надав суду копію нотаріально посвідченого договору дарування від 18.07.2018 року цеху (картоплесховище), що розташований під №1 в урочищі «Пустар». Ухвалою Іршавського райсуду від 03.04.2024 року за клопотанням відповідача [PERSON] витребувано від Іршавської міської ради належним чином завірену копію рішення 13 сесії 6 скликання Загатянської сільради Іршавського району №280 від 19.03.2013 року. На виконання ухвали суду від 03.04.2024 року, 09.04.2024 року від Іршавської міської ради надійшла засвідчена копія рішення Загатянської сільської ради від 19.03.2013 року №280 «Про продовження договору оренди». Ухвалою Іршавського райсуду від 11.04.2024 року за клопотанням представника позивача [PERSON] призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам СП «Західно-Український експертно-консультативний центр». На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення судово-технічної експертизи документів та будівельно-технічної експертизи відмовлено. 30 січня 2025 року до суду надійшло клопотання судового експерта Латковського П.П. від 29.01.2025 року за №17 про надання експерту додаткових матеріалів для проведення судової земельно-технічної експертизи, у зв`язку з чим ухвалою Іршавського райсуду від 03.02.2025 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою Іршавського райсуду від 17.02.2025 року задоволено клопотання судового експерта та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надати суду: координати поворотних точок окружної межі земельної ділянки, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148, площею 1,2 га; координати поворотних точок окружної межі земельної ділянки, кадастровий номер 2121983600:10:001:0216, площею 1 га. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 19 березня 2025 року Іршавським райсудом отримано висновок №20 судової земельно-технічної експертизи від 05 березня 2025 року, тому ухвалою Іршавського райсуду від 19.03.2025 року провадження у справі поновлено і справу призначено на підготовче судове засідання. Ухвалою Іршавського райсуду від 10.04.2025 року за клопотанням сторін залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Іршавську міську раду. Ухвалою Іршавського райсуду від 06.05.2025 року задоволено заяву представника позивача Стецяк Т.І. про забезпечення позову шляхом заборони Іршавській міській раді вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою для рибогосподарських потреб з кадастровим номером №2121983600:10:001:0216, площею 1 га, що розташована в урочищі «Пустар», с. Загаття, до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №301/3671/23. 20 травня 2025 року відповідач [PERSON] подав клопотання про призначення по даній справі додаткової судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, проведення якої просив доручити судовому експерту Павличу О.В. Ухвалою Іршавського райосуду від 11.06.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення додаткової судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Іршавського райсуду від 11.06.2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 11.12.2025 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про відмову від позову в частині вимог про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на складову частину об`єкту нерухомого майна №1567117221219, що розташований в урочищі «Пустар», №1, Загатянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, а саме: трансформатор позиція III. Ухвалою Іршавського райсуду від 15.12.2025 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на складову частину об`єкту нерухомого майна №1567117221219, що розташований в урочищі «Пустар», № [NUMBER] , Загатянської сільської ради Хустського району Закарпатської області трансформатор, позиція III - закрито. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Пояснив, що у 2003 році разом з [PERSON] взяв в оренду ставок, що розташований в с. Загаття, урочище «Пустар», для рибогосподарських потреб. Рішення про передачу ставка в оренду приймала Загатянська сільрада та договір оренди укладався із вказаною сільрадою строком на 10 років. Коли він отримав у користування ставок, на земельній ділянці все було запущено: дамба розрушена, на місці ставка фактично залишилося тільки болото. Він за власні кошти засипав дамбу, облаштував її задвижками для постачання води, вирив колодязь, поставив трансформатор та завів лінії електропостачання, виготовивши технічні умови для цього, сам ставок очистив, у ставок запустив воду та рибу, навколо ставка посадив біля 2000 дерев, облаштував берег бесідками. З 2003 року він постійно відкрито користується ставком та вкладає в нього свої кошти. У 2013 року сільська рада продовжила строк дії оренди ставка на 49 років. З тих пір він одноособово орендує ставок та користується ним, оскільки [PERSON] через свій похилий вік не бажав продовжувати договір оренди ставка. Весь час він сплачував орендну плату у сільраду, не сплачує орендну плату з 2020 року, коли землі вийшли з підвідомчості Загатянської сільради та почалися судові спори з [PERSON] щодо прав на ставок та земельну ділянку під ставком. З 2003 року він відкрито володіє ставком на підставі рішення сільради та договору оренди, ніяких звернень компетентних органів щодо звільнення ним земельної ділянки, на якій розташований ставок, або сплати коштів за користування ставком, не було. Вважав, що відповідач [PERSON] незаконно зареєстрував за собою право власності на ставок, видавши його за пожежний резервуар, який насправді знаходиться на іншій земельній ділянці біля цеху картоплесховища, споруджений з бетонних плит та закиданий відповідачем камінням, з метою його приховання. Представник позивача Стецяк Т.І. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з таких підстав. У 2008 році [PERSON] набув у власність цілісний майновий комплекс картоплесховище, до складу якого входили, у тому числі, пожежний резервуар (ІІ) та трансформатор (ІІІ), без зазначення площ складових частин. У 2008 році на замовлення [PERSON] БТІ був виготовлений технічний паспорт на ЦМК, під час якого було проведено заміри всіх об`єктів, що входять до складу ЦМК, і схеми їх розташування відносно картоплесховища та встановлено, що пожежний резервуар збудований з бетонних плит, має розміри 6х9.3 м та площу 55,8 кв.м. Згодом [PERSON] для обслуговування ЦМК передано в оренду чотири земельні ділянки з кадастровими номерами 2121983600:10:001:0147, 2121983600:10:001:0148, 2121983600:10:001:0149 та 2121983600:10:001:0150. Однак, у 2018 році на замовлення [PERSON] інженером [PERSON] був виготовлений новий технічний паспорт, в якому замість пожежного резервуара (ІІ) площею 55.8 кв.м. був зазначений ставок (названий пожежним резервуаром) площею 8564 кв.м. На підставі вказаного техпаспорту відомості щодо площ складових частин до державного реєстру внесено не було, не зважаючи на укладення у 2019 році щодо ЦМК ряду правочинів щодо переходу права власності. Не містили вказівки на площі об`єктів і самі договори дарування. Вважала, що відповідач [PERSON] у 2021 році незаконно набув у власність ставок площею 8564 кв.м., на підставі технічного паспорта, виготовленого за його замовленням Виноградівським РБТІ, в якому замість пожежного резервуара з бетонних плит площею 55,8 кв.м., який входить до складу ЦМК і розташований поруч із картоплесховищем та на одній з ним земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, вказали ставок площею 8564 кв.м., який фактично розташований на земельній ділянці з кадастровим номером №2121983600:10:001:0216 з цільовим призначенням землі водного фонду, назвавши його пожежним резервуаром. Згідно цього ж техпаспорту, всі складові частини ЦМК розташовані на земельній ділянці 2121983600:10:001:0148. Оскільки спірний ставок насправді є водним об`єктом, а не пожежним резервуаром, він може перебувати тільки в державній власності і не міг бути переданий у власність [PERSON] . Вважала, що реєстрацією за [PERSON] права власності на ставок площею 8564 кв.м. порушено законний інтерес [PERSON] , який з 2003 року відкрито володіє ставком на підставі договору оренди, однак, у зв`язку з наявними судовими спорами між сторонами, не може оформити договір оренди ставка з уповноваженим органом та отримати земельну ділянку, на якій розташований ставок, в оренду. Відповідач [PERSON] в судового розгляду позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що у 2008 році набув право власності на майно, яке належало КСП «Карпати»: цілісний майновий комплекс, що розташований в урочищі Пустар №1 Загатянської сільської ради, до складу якого входять: «А» - Цех картоплесховища площею 1256,6 кв.м, «Б» - зерносховище, «В,Г» - вбиральня, «Д,Е,Є,Ж,З» - навіс, «І» - мощення, «II» - пожежрезервуар, «III» - трансформатор. У власність відповідача було передано все майно, яке належало ТОВ «Карпати» та відносилося до господарського двору товариства, хоча деякі складові майна, як наприклад, дамба не обліковувалися і не були зазначені у свідоцтві про право власності. Згодом відповідачу для обслуговування ЦМК було передано в оренду чотири земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 2121983600:10:001:0147, 2121983600:10:001:0148, 2121983600:10:001:0149 та 2121983600:10:001:0150, які були сформовані з присвоєнням кадастрових номерів за його замовленням та на які він виготовив проектну документацію із землеустрою. У 2016 році він, будучи власником гідротехнічної споруди дамби, а також пожежного резервуару (ІІ), на підставі дозволів уповноважених органів, замовив виготовлення Водного паспорта об`єкта - ставка площею 8564 кв.м., а також за його замовленням був виготовлений проект землеустрою на земельну з кадастровим номером №2121983600:10:001:0216, на якій розташований цей ставок. Будучи власником гідротехнічної споруди дамби, а також пожежного резервуару (ІІ) площею 8564 кв.м., він мав право на отримання в оренду земельної ділянки, на якій розміщені ці об`єкти, без конкурсу, тому звертався до уповноважених органів із заявою про надання йому землі №2121983600:10:001:0216 в оренду, однак, дане питання не вирішено через наявність судових спорів. Заперечив існування біля цеху картоплесховище засипаного камінням пожежного резервуару з бетонних плит площею 55.8 кв.м. Вважав, що у [PERSON] відсутнє будь-яке право на ставок чи земельну ділянку, на якій розташований ставок, оскільки у 2003 році ставок передано в оренду [PERSON] . Загатянською сільрадою, яка не мала права розпоряджатися землями водного фонду, що розташовані за межами населеного пункту. Так само у 2013 році Загатянська сільрада не мала повноважень приймати рішення про продовження договору оренди з [PERSON] на 49 років. Весь цей час [PERSON] незаконно користується ставком, який належить [PERSON] , та земельною ділянкою водного фонду, тому ніякі права позивача не порушено. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вважав, що позивач [PERSON] не має і ніколи не мав ніякого суб`єктивного права на ставок і земельну ділянку, на якій той розташований, тому ніякі права [PERSON] відповідачем не можуть бути порушені і не підлягають захисту. Укладений з [PERSON] у 2003 році Договір оренди земельної ділянки, на якій розташовано ставок, закінчився у 2013 році і продовжений не був. Рішеннями суду підтверджено, що ні у 2003 році, ні у 2013 році Загатянська сільрада не мала права розпоряджатися землями водного фонду і передавати землю в оренду. Позивач [PERSON] ніяких прав на земельну ділянку не оформляв та не реєстрував, ніхто не сприймав [PERSON] як законного користувача земельною ділянкою та ставком, тому всі дозволи на розробку проекту землеустрою та Водного паспорта були надані саме відповідачу [PERSON] , якого вважали власником розташованого на земельній ділянці нерухомого майна. [PERSON] не є добросовісним користувачем ставком і земельної ділянки та не має ніякого законного інтересу, який підлягав би захисту, тому просив відмовити у позові у повному обсязі. Представники третіх осіб - КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» та виконавчого комітету Довжанської сільської ради у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце його проведення були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, пояснень на позовну заяву не подали. Представник третьої особи - Іршавської міської ради Куртинець Л.О. у судовому засіданні пояснила, що спірний ставок розташований на землі, яка перебуває у комунальній власності Іршавської міської ради з 2020 року. З Іршавською міською радою Ломага О. договір оренди землі не укладав. [PERSON] звертався до міської ради з заявами про передачу йому землі в оренду, як і [PERSON] , але їх заяви не були вирішені через наявні в суді між сторонами спори щодо ставка та земельної ділянки. Вважала, що реєстрацією за [PERSON] права власності на пожежний резервуар права Іршавської міської ради ніяким чином не зачіпаються, Іршавську міськраду цікавить тільки доля земельної ділянки під ставком (пожежним резервуаром), право розпорядження якою належить до компетенції міської ради, тому залишила вирішення спору на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду показала, що є корінною мешканкою с. Загаття та протягом багатьох років працювала в місцевому колгоспі, тому вона обізнана із розташуванням картоплесховища та ставка. Їй відомо, що біля цеху картоплесховища завжди існувала бетонна яма пожежний резервуар, який за часів колгоспу використовувався і для гасіння вапна. Цей пожежний резервуар знаходиться ближче до картоплесховища, далеко від ставка, який орендує [PERSON] , і існує і на даний час, тільки закиданий камінням. За часів колгоспу на місці ставка був невеликий ярок, болото. Цей ставок ніколи не входив до складу ЦМК картоплесховище і не входив до складу майнового паю. Після розпаду колгоспу греблю розібрали люди. Ставок із болота зробив [PERSON] , який відновив греблю, розчистив ставок, облагородив територію навколо ставка і утримує все в належному стані більше 20 років. [PERSON] до того ставка ніякого відношення не має. Свідок [PERSON] суду показав, що з 1989 року по 2005 рік працював начальником районного підрозділу екологічної інспекції, з 2006 року по 2020 рік працював державним інспектором з контролю за використанням земель, до повноважень якого входило і контроль за водними об`єктами, тобто більше 30 років він вів контроль, у тому числі, за водними об`єктами Іршавського району. Йому відомо, що у 2000 році директор місцевого колгоспу Яцура передав в оренду [PERSON] та ще одному чоловіку спірний ставок. На той час ставок був без води. У 2003 році був оформлений договір оренди ставка з [PERSON] на 10 років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему. Тоді [PERSON] почав приводити ставок до ладу, оскільки раніше ставок був повністю замулений та занедбаний. До 2010 року [PERSON] провів із ставком серйозну роботу: побудував дамбу, почистив ставок, обсадив деревами, облагородив, поклав альтанки тощо. У 2013 році [PERSON] продовжити строк дії оренди. З цього приводу проводилася перевірка і було установлено, що земля із ставком розташована за межами населеного пункту, але до 2003 року сільська рада мала повне право розпоряджатися ставком. У 2015-2016 роках [PERSON] , як власник картоплесховища, почав оформляти в оренду землі для фермерського господарства навколо ставка загальною площею 5 га. Територія ставка у ці землі не входила. Ні дамба, ні ставок не відносилися до колгоспного двору ЦМК картоплесховище, вони розташовані в іншому контурі. 13.11.2018 року за скаргою [PERSON] держкомземом було здійснено перевірку законності землекористування [PERSON] ході перевірки було встановлено, що землі [PERSON] не використовуються і ніякої господарської діяльності на них не ведеться. Було обстежено стан земельних ділянок і установлено, що на земельній ділянці, що прив`язана до картоплесховища з номером 0148, знаходиться частково зруйнована будівля цеху картоплесховище, мощення, вбиральня, зруйнований фундамент, а також пожежний резервуар площею біля 50 кв.м., який розміщений на відстані біля 15 метрів від картоплесховища. Цей пожежний резервуар був з бетонних плит, з водою, огороджений та не був закиданий сміттям. На вказані споруди у [PERSON] було оформлено право власності і такі були відображені у технічному паспорті. Все було сфотографовано, знято на відео та складено відповідний акт, який на місці підписав сам [PERSON] і не оскаржував його. Ствердив, що пожежний резервуар та ставок це два різні об`єкти. Пожежний резервуар облаштований з бетонних плит і знаходився поблизу цеху картоплесховище, щоб у разі пожежі швидко можна було достатися до води, а ставок розташований далеко від картоплесховища. Свідок [PERSON] суду показав, що будучи депутатом Загатянської сільради, пам`ятає, як сільська рада у 2003 році приймала рішення про передачу [PERSON] та [PERSON] в оренду ставка в урочищі [PERSON] строком на 10 років. Після розпаду колгоспу спірний ставок був занедбаний, зарослий та без риби. [PERSON] привів до ладу ставок, облагородив територію навколо ставка. З 2010 року по 2015 рік свідок був головою Загатянської сільради. У 2013 році [PERSON] відмовився від подальшої оренди ставка, тому договір оренди ставка був продовжений на 49 років тільки для [PERSON] . З 2003 року ставок перебуває в оренді [PERSON] , який сплачував всі необхідні платежі. В оренду передавався ставок, а не земельна ділянка, тому сільська рада діяла в межах повноважень. У ті часи ще існував прокурорський нагляд та було б відповідне реагування з боку прокуратури, якби сільрада прийняла незаконне рішення. Свідку відомо, що [PERSON] набув право власності на ЦМК картоплесховище, до складу якого входив пожежний резервуар, який був розміщений поблизу самої будівлі цеху. Під обслуговування ЦМК [PERSON] було передано в оренду 5 га землі, на яких ставка не було. Пожежний резервуар ЦМК та спірний ставок це два різні об`єкти. Спірний ставок не входив до складу ЦМК та після розпаду колгоспу разом з гідротехнічною спорудою був переданий у комунальну власність Загатянської сільради. Свідок [PERSON] суду показав, що є мешканцем села Загаття та протягом 15 років працював у місцевому колгоспі. Йому відомо, що у 2000 році [PERSON] отримав в оренду ставок, який на той час був занедбаний, на місці колишнього ставка залишилося тільки заросле бур`яном болото. [PERSON] привів ставок до ладу, відновив стару зруйновану після розпаду колгоспу дамбу, очистив ставок, запустив рибу, обсадив ставок деревами. [PERSON] на ставку ніяких робіт ніколи не проводив, це відомо всім місцевим мешканцям. Свідку також відомо, що пожежний резервуар, який відносився до ЦМК картоплесховище, розміщений біля самого цеху. При колгоспі у тому резервуарі гасили вапно, а на даний час пожежний резервуар закиданий сміттям. А спірний ставок знаходиться далі від цеху картоплесховище та ніколи не відносився до ЦМК. Свідок [PERSON] суду показала, що працюючи техніком Виноградівського БТІ, у 2021 році на замовлення [PERSON] робила технічну інвентаризацію ЦМК в с. Загаття, власником якого він був. [PERSON] подав до Виноградівського БТІ технічний паспорт, який був виготовлений Ужгородським БРІ у 2018 році, і просив зареєструвати його в Єдиному реєстрі. Крім техпаспорту [PERSON] надав також Витяги з державного реєстру прав на нерухоме майно, договори дарування, схеми. Вона могла б внести в систему техпаспорт за 2018 р. і без виїзду на місце, але за згодою [PERSON] вона виїхала на місце, щоб оглянути об`єкти. На місці [PERSON] указав на бетонні плити (гідротехнічну споруду) та ставок (пожежну водойму), а також на інші об`єкти майже всі будівлі були зруйновані, але їх розташування відповідало схемі, яка містилася в технічному паспорті Ужгородського БТІ за 2018 рік, тому був виготовлений новий техпаспорт з аналогічними схемами розташування споруд та зазначенням тих самих площ. Після чого новий технічний паспорт за 2021 рік був зареєстрований у системі. Щодо пожежного резервуару та його площі у неї не виникало ніяких підозр, оскільки указаний [PERSON] ставок був вже відображений у техпаспорті за 2018 рік, а іншого резервуару на земельній ділянці вона не помітила, оскільки там все заросло бур`яном. Трансформатора (ІІІ) на земельній ділянці фактично не існувало, на його місці залишилися тільки залишки з цегли, однак, вона внесла його у техпаспорт, як було вказано у попередньому технічному паспорті за 2018 рік. Підтвердила, що не робила запит на отримання копій інвентаризаційної справи з Іршавського БТІ, не бачила інвентаризаційну справу на ЦМК та не звіряла інформацію щодо площ, складових частин майна та схеми розташування, що міститься у справі з відомостями, які надав [PERSON] та які виявила на місці. Вона поклалася на техпаспорт Ужгородського БТІ за 2018 рік. В даний час, порівнявши інформацію, яка міститься в інвентарній справі Іршавського БТІ, з виготовленим нею техпаспортом, розуміє, що зробила помилку, оскільки пожежний резервуар, який є частиною ЦМК, не є тим ставком площею 8564 кв.м., на який вказав [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. З урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог, позивач [PERSON] просив скасувати державну реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на таку складову частину належного йому нерухомого майна, як пожежний резервуар ІІ площею 8564 кв.м. Позов мотивував тим, що до складу нерухомого майна Цеху (картоплесховище), який належить [PERSON] на праві власності, входить пожежний резервуар (ІІ) площею 55.8 кв.м., що розташований на земельній ділянці сільськогосподарського призначення площею 1.2 га з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 та розташований поблизу картоплесховища. А вказаний у технічному паспорті та зареєстрований у 2021 році за [PERSON] пожежний резервуар ставок ІІ площею 8564 кв.м. насправді є ставком для рибогосподарських потреб, який був переданий [PERSON] у 2003 році в оренду та розташований на земельній ділянці площею 1 га, що відноситься до земель водного фонду, з кадастровим номером 212983600:10:001:0216. Вважав, що [PERSON] неправомірно включив до складу цілісного майнового комплексу пожежний резервуар ставок ІІ площею 8564 кв.м. Відповідач [PERSON] свої заперечення на позов мотивував тим, що є власником цілісного майнового комплексу «Цех (картоплесховище)», до складу якого входить і спірний пожежний резервуар ІІ площею 8564 кв.м. В його власність перейшло все нерухоме майно, яке знаходилося на території господарського двору бувшого КСГП «Карпати», для обслуговування якого та ведення фермерського господарства йому було передано в оренду чотири земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 5 га. Оскільки в його власність у складі ЦМК перейшла і гідротехнічна споруда дамба, яка розташована уздовж ставка (пожежного резервуару), йому був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду землі площею 1 га, на якій розташований ставок. Саме наявність на землі, що відноситься до категорії «землі водного фонду», нерухомого майна дамби, дозволило [PERSON] претендувати на передачу йому вказаної земельної ділянки в оренду без конкурсу. Стверджував, що ніякого пожежного резервуару (ІІ) площею 55.8 кв.м. на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 на даний час не має, а до складу ЦМК входить саме ставок площею 8564 кв.м., до якого позивач [PERSON] ніякого відношення не має, оскільки Загатянська сільрада, передаючи ставок [PERSON] в оренду, вийшла за межі своїх повноважень. Вважав, що ніяких прав позивача відповідачем порушено не було, тому його позов не підлягає задоволенню. Отже, предметом доказування у даній справі є: - чи належить відповідачу [PERSON] на праві власності пожежний резервуар (ставок) ІІ площею 8564 кв.м., що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2008 року; - чи порушено цивільне право позивача [PERSON] державною реєстрацією права власності [PERSON] на пожрезервуар, позиція II, загальною площею 8564 кв.м., як складової частини об`єкту нерухомого майна №1567117221219, що розташовано в урочищі «Пустар» Загатянської сільради, відомості про який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.09.2021 р. державним реєстратором Турок В.В. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2008 року, що видано виконкомом Загатянської сільради, відповідач [PERSON] є власником Цеху (картоплесховище), розташованого за адресою: Іршавський район, Загатянська сільська рада, урочище «Пустар» №1, в цілому. Згідно вказаного свідоцтва, до складу цілісного майнового комплексу (ЦМК) входять: А - цех (картоплесховище) загальною площею 1256.6 кв.м., Б - зерносховище, В та Г вбиральні, Д та Е - навіси, І - мощення, ІІ пожежний резервуар, ІІІ трансформатор. Згідно витягу КП «Іршавського РБТІ», право власності на вказане майно було зареєстровано в реєстрі за [PERSON] (том 1 а.с.25,24). З Інвентаризаційної справи №511/22/27943852 на об`єкт нерухомості (оригінал якої надано на запит суду) Цех (картоплесховище), розташованого в урочищі Пустар №1, Загатянської сільради, що виготовлена КП «Іршавське РБТІ» на замовлення самого власника [PERSON] (заява від 17.03.2008 року), вбачається, що до складу майна входить: А- Цех (Картоплесховище), Б- зерносховище, В та Г вбиральні, Д,Е,Є,Ж та З навіси, І мощення, ІІ пожрезервуар, ІІІ трансформатор (Зведений акт вартості будівель і споруд від 14.04.2008 року). Площі будівель у Зведеному акті не зазначено, однак, такі зазначено в Оціночному акті: у Технічному описі і оцінці внутрідворових споруд та Технічному описі і оцінці господарсько-побутових споруд. Згідно Технічного опису і оцінки внутрідворових споруд, що міститься в Оціночному акті, під номером ІІ зазначений пожрезервуар з бетонних плит площею 55.8 кв.м. Згідно Журналу зовнішніх обмірів, позиція під номером ІІ має заміри 6.0х9.3 метрів і його площа становить 55.8 кв.м. На Схематичному плані Цеху (картоплесховище), що міститься на 5 аркуші Інвентаризаційної справи, пожежний резервуар (ІІ), розміром 6.0х9.3м розташований неподалік від цеху (картоплесховище), правіше за нього. За заявою [PERSON] від 03.07.2009 року, на підставі проведеної технічної інвентаризації та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.05.2008 року, Іршавським РБТІ 03.08.2009 року було проведено реєстрацію за [PERSON] права власності на нерухоме майно - Цех (картоплесховище), що розташоване на території Загатянської сільради в урочищі Пустар 1 (Інвентарна справа а.с.48,53,54). Отже, не зважаючи на те, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2008 року вказано тільки площу самого цеху картоплесховище, а площі інших будівель і споруд, що входять до складу ЦМК, у тому числі, пожежного резервуару ІІ не зазначено, такі вказані в Інвентаризаційній справі №511/22/27943852, що виготовлена КП «Іршавське РБТІ» у 2008 році на замовлення самого власника [PERSON] , за результатами проведених інженерами огляду та обмірів. Саме після вказаної технічної інвентаризації, Іршавським БТІ була проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на ЦМК. Отже, згідно Інвентаризаційної справи №511/22/27943852, площа пожежного резервуару ІІ, який входить до складу Цеху (картоплесховище) становить 55.8 кв.м. (його розміри 6.0х9.3 м) і такий виготовлений з бетонних плит. Згідно Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2023 року (том 1 а.с.26-29), [PERSON] передано в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Загатянської сільради, власником яких є Іршавська міська рада: -площею 1.1 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0147, в урочищі «Пустар» №1; -площею 1.2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148, в урочищі «Пустар» №1; -площею 0.7 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0149, контур 1052; -площею 2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0150, контур 1078. Вказані земельні ділянки були передані [PERSON] в оренду за його заявою на підставі розпорядження голови Іршавської РДА №97 від 15.02.2010 року, з урахуванням змін, внесених розпорядженням №120 від 23.03.2011 року (том 4 а.с.79-94, 139). Згідно вказаного розпорядження та матеріалів, на підставі яких було таке видано, [PERSON] передано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення під викупленим ним нерухомим майном (цілісним майновим комплексом) загальною площею 5 га: площею 0.7 га в контурі №1052, площею 0,3 на в контурі №1057, площею 0,8 га в контурі №1058, площею 1.2 га в контурі №1056, площею 2 га в контурі №1078 на території Загатянської сільради, згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] . Згідно Договору оренди землі №34/57-18-ДО від 16.05.2018 року (том 4 а.с.171-190), [PERSON] передано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства загальною площею 5 га: -площею 1.1 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0147, в урочищі «Пустар» №1 під господарськими будівлями і дворами; -площею 1.2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148, в урочищі «Пустар» №1 - під господарськими будівлями і дворами; -площею 0.7 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0149, контур 1052 - пасовища; -площею 2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0150, контур 1078 - під господарськими будівлями і дворами. Згідно п.2.4 Договору оренди №34/57-18-ДО від 16.05.2018 року, на земельних ділянках за адресою урочище «Пустар» №1 Загатянської сільради, згідно Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] розташований об`єкт нерухомого майна: цех (картоплесховище) загальною площею 1256.6 кв.м., Б зерносховище, В та Г вбиральні, Д,Е,Є,Ж,З навіси, І- мощення, ІІ пожрезервуар, ІІІ трансформатор (том 4 а.с. 171-185). Вказані земельні ділянки передані в оренду [PERSON] на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Загатянської сільради в урочищі «Пустар» та в контурах №1052, №1078. Згідно пояснювальної записки до Проекту, земельні ділянки надаються в оренду за рахунок земель колишнього КСП «Карпати» на господарському дворі Колоднянської бригади, в контурах №1056,1057,1058 (урочище Пустар №1), а також контури №1052 та №1078, загальною площею 5 га, на яких знаходиться нерухоме майно, що згідно Свідоцтва про право власності має адресу: Загатянська сільрада, урочище «Пустар» №1. Вказана проектна документації виготовлялася на підставі Розпорядження голови Іршавської РДА №120 від 23.03.2011 року, згідно якого [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки в оренду загальною площею 5 га під викупленим нерухомим майном колишнього КСП «Карпати» на господарському дворі Колоднянської бригади загальною площею 5 га: площею 0,7 га в контурі №1052, площею 0,3 га в контурі №1057, площею 0,8 га в контурі №1058, площею 1.2 га в контурі №1056, площею 2 га в контурі №1078, згідно із Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства. Вказаний Проект землеустрою був затверджений розпорядженням голови Іршавської РДА №569 від 06.11.2012 року (зі змінами, внесеними розпорядженням голови Іршавської РДА №586 від 14.11.2012 року щодо строку договору оренди). Отже, викуплене [PERSON] нерухоме майно, що складає цілісний майновий комплекс Цех (картоплесховище), право власності на яке посвідчено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , розташоване на чотирьох земельних ділянках сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 2121983600:10:001:0147, 2121983600:10:001:0148, 2121983600:10:001:0149, 2121983600:10:001:0150. Судом встановлено, що з 2008 року по 2019 рік Цех (картоплесховище) двічі змінював власників. Згідно Договору дарування від 18.07.2018 року, відповідач [PERSON] подарував [PERSON] [PERSON] (картоплесховище), що розташований в урочищі «Пустар» №1, Загатянської сільради, до складу якого входить, у тому числі, пожрезервуар під номером ІІ без зазначення його площі. Згідно вказаного Договору дарування, предмет дарування розташований на земельній ділянці, що надана для ведення фермерського господарства площею 1.2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148 (том 2 а.с.193-194). Згідно Договору дарування від 07.11.2019 року, [PERSON] подарував [PERSON] Цех (картоплесховище), до складу якого входить, у тому числі, пожрезервуар під номером ІІ без зазначення його площі. Згідно вказаного Договору дарування, предмет дарування розташований на земельній ділянці, що надана для ведення фермерського господарства площею 1.2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148 (том 2 а.с.176-177). З даних Договорів дарування вбачається, що площі складових частин ЦМК, у тому числі, пожежного резервуару ІІ, не вказані, однак зазначено, що об`єкт нерухомого майна - предмет дарування розташований на земельній ділянці, що надана для ведення фермерського господарства площею 1.2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148. Судом встановлено, що 22.01.2018 року на замовлення [PERSON] техніком [PERSON] був виготовлений новий Технічний паспорт на майновий комплекс в с. Загаття, урочище «Пустар»№1 (том 2 а.с.146-151), де на Схематичному плані земельної ділянки під №ІІ вказано ставок, а на Експлікації під номером ІІ вказано пожрезервуар. В Описі складових частин нерухомого майна під номером ІІ пожрезервуар - вказано його площу 8564 кв.м. Однак, після проведення [PERSON] технічної інвентаризації вказані дані щодо площ не були внесені до державного реєстру прав на нерухоме майно. Не знайшли вони відображення і в Договорах дарування від 18.07.2018 року та від 07.11.2019 року. Згодом на замовлення відповідача [PERSON] 31.08.2021 року Виноградівським РБТІ був виготовлений новий Технічний паспорт виробничого будинку за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.134-141, том 2 а.с.69-74). Згідно вказаного техпаспорту, об`єктом інвентаризації є Цех (картоплесховище), до складу якого входять: А - Цех (картоплесховище) загальною площею 1256,6 кв.м.; Б -зерносховище площею 223.2 кв.м.; В та Г - вбиральні площами 3.9 кв.м. та 2.3. кв.м.; Д,Е,Є,Ж,З - навіси площами 253 кв.м., 308 кв.м., 151.2 кв.м., 372 кв.м. та 426.8 кв.м.; І - вимощення без зазначення площі; ІІ - пожежний резервуар (ставок) площею 8564 кв.м. та ІІІ - трансформатор без зазначення площі, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, площею 1.2 га. У Додатку - Схема розташування будівель і споруд, під №ІІ вказано ставок. Вказана інформація внесена до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що підтверджується відповідним Витягом (том 1 а.с.20-21), згідно якого до складу Цеху (картоплесховище), що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить, у тому числі, пожежний резервуар площею 8564 кв.м., який розташований на земельній ділянці для ведення фермерського господарства площею 1.2 га, кадастровий номер 2121983600:10:001:0148. Аналогічна інформація на вказаний об`єкт міститься в Інформаціях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.09.2021 року та від 03.08.2023 року. Згідно вказаної Інформації, власником нерухомого майна є [PERSON] на підставі договору дарування №3117 від 07.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом (том 1 а.с.22, 23, 133). Згідно п.27, 28 Розділу І Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 р., в редакції, що діяла на момент виготовлення технічних паспортів у 2018 та 2021 роках (надалі Інструкція): - Інвентаризаційна справа формується і ведеться на кожен об`єкт нерухомого майна на весь час його існування та зберігається у зберігача за місцезнаходженням (адреса) такого об`єкта у паперовому вигляді. -Перед виконанням робіт з технічної інвентаризації суб`єкт господарювання звертається до зберігача із запитом про надання копій матеріалів технічної інвентаризації, крім випадку наявності відомостей про об`єкт нерухомого майна у Реєстрі об`єктів нерухомого майна. -Після проведення технічної інвентаризації суб`єкт господарювання, що її проводив, протягом тридцяти календарних днів передає матеріали технічної інвентаризації до зберігача, про що на другому екземплярі матеріалів технічної інвентаризації, які зберігаються у суб`єкта господарювання, проставляються відповідна відмітка та підпис уповноваженої особи зберігача. -Інформація, яка міститься в технічних паспортах, має відповідати матеріалам технічної інвентаризації. - Якщо за результатами проведення технічної інвентаризації встановлено, що на об`єкті нерухомого майна відсутні зміни порівняно з матеріалами технічної інвентаризації, що зберігаються в інвентаризаційній справі, суб`єкт господарювання, що проводив технічну інвентаризацію, протягом п`яти календарних днів передає до зберігача повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна з інформацією про відсутність змін та дату проведення технічної інвентаризації з підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив технічну інвентаризацію (для юридичних осіб). -Замовники технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна забезпечують повноту і достовірність надання відомостей і документів, необхідних для здійснення технічної інвентаризації. Згідно п. 6 Розділу ІІІ Інструкції, під час виконання технічної інвентаризації в першу чергу необхідно вивчити документи інвентаризації. А нормами розділу XI Інструкції передбачено, що: -Внесення змін до інвентаризаційних справ проводиться зберігачем. -За наявності змін у складі, плануванні та технічному стані об`єкта виготовляється новий технічний паспорт. -Усі матеріали мають бути пронумерованими за порядком їх розміщення в інвентаризаційній справі та внесеними до опису інвентаризаційної справи. -Зміни у схематичних планах територій, основних будинках, допоміжних (господарських) будівлях і спорудах установлюються шляхом зіставлення даних, відображених у наявних планах та описах, зі справжнім станом об`єктів під час безпосереднього обстеження на місці. - Виявлені зміни заносяться до нових абрисів (ескізів) з подальшим виготовленням нових планових і текстових матеріалів (інвентаризаційні плани, журнали, експлікації тощо). Судом було встановлено, що, не зважаючи на відсутність відомостей про об`єкт нерухомого майна у Реєстрі об`єктів нерухомого майна, ні інженер [PERSON] , ні інженери Виноградівського РБТІ перед виготовленням 22.01.2018 року та 31.08.2021 року нових технічних паспортів на об`єкт нерухомості цех (картоплесховище), всупереч вимогам Інструкції, не зверталися до Іршавського РБТІ, де з 2008 року зберігається Інвентаризаційна справа на майно, за отриманням копій матеріалів справи, не звірялися з наявною в Інвентаризаційній справі інформацією щодо площ, складових частин майна та схеми розташування об`єктів, не направили до зберігача інвентаризаційної справи Іршавського РБТІ відомості про результати проведеної інвентаризації Цеху (картоплесховища). Дані обставини в суді підтвердила допитана в якості свідка [PERSON] працівник Виноградівського РБТІ, яка виїжджала в урочище «Пустар» та проводила на місці огляд та обміри нерухомого майна з метою виготовлення нового Технічного паспорту на об`єкт Цех (картоплесховище). Зокрема, [PERSON] суду показала, що на місці [PERSON] указав на бетонні плити, назвавши їх гідротехнічною спорудою, та на ставок, назвавши його пожежною водоймою, а також на інші об`єкти майже всі будівлі були зруйновані, але їх розташування відповідало схемі, яка містилася у технічному паспорті Ужгородського БТІ за 2018 рік, виготовленого [PERSON] , тому [PERSON] не запідозрила ніяких не відповідностей. Указаний [PERSON] ставок був вже відображений у техпаспорті за 2018 рік, а іншого пожежного резервуару на земельній ділянці вона не помітила, оскільки там все заросло бур`яном. В даний час, порівнявши інформацію, яка міститься в інвентарній справі Іршавського БТІ, з виготовленим нею техпаспортом, розуміла, що зробила помилку, оскільки пожежний резервуар, який є частиною ЦМК, не є тим ставком площею 8564 кв.м., на який вказав [PERSON] ході розгляду даної справи Виноградівським РБТІ двічі вносилися зміни до Технічного паспорту від 31.08.2021 року: 02.09.2025 року - після ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи Іршавського БТІ, було виключено зі складу Цеху картоплесховище таку складову частину як пожежний резервуар (ставок) ІІ площею 8564 кв.м. (том 5 а.с.49-60, 75-79), а 25.09.2025 року такий знову включено до складу ЦМК (том 5 а.с.90-96). Твердження відповідача [PERSON] про те, що до складу викупленого ним Цеху (картоплесховище) входить саме ставок (пожежний резервуар ІІ) площею 8564 кв.м., який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216 та що ніякого пожежного резервуару ІІ площею 55.8 кв.м., який би входив до ЦМК та фактично знаходився на земельній ділянці сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, не існує, спростовуються також показами свідків, висновками експертиз, Актами перевірок, проведених спеціалістами Держгеокадастру, Хустського РУ ГУ ДСНС та Іршавської міської ради. Згідно з висновком експерта №20 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 05 березня 2025 року (том 3 а.с.111-134): 1.Пожежний резервуар ІІ, площею 55.8 кв.м., фактично розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148. Встановлено координати поворотних точок пожежного резервуару, які наведено у Таблиці №1 додатків до висновку. 2.Встановлено фактичне розташування ставка ІІ (пожежного резервуару) площею 8564 кв.м. на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216 та встановлено координати поворотних точок його окружної межі, які наведено у Таблиці №2 додатків до висновку. 3.Координати поворотних точок окружної межі «пожежного резервуару ІІ» площею 55.8 кв.м. та координати поворотних точок окружної межі «ставка ІІ (пожежного резервуару)» площею 0,8564 га не накладаються та знаходяться на відстані одна від одної на 17.22 м (найкоротша відстань). 4.Ставок ІІ (пожежний резервуар)» площею 8564 кв.м. не входить до складу цілісного майнового комплексу «Цех (картоплесховище)», що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, так як ставок ІІ (пожежний резервуар)» розміщений поза межами вказаної земельної ділянки. Зокрема на ситуаційному плані в Додатку №1 зображені як ставок ІІ (пожежний резервуар» площею 8564 кв.м., який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, так і «пожежний резервуар ІІ» розмірами 6.00х9.3 метрів, площею 55.8 кв.м., який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 поблизу цеху картоплесховище (том 3 а.с.127). Згідно висновку №13 судової земельно-технічної експертизи від 16.08.2019 року, що була проведена на замовлення позивача, площа водойми в складі землекористування площею 0,9 га, що орендує [PERSON] на території Загатянської сільради с. Колодне, Іршавського району, складає 0,7780 га. Вказана водойма розташована за межами земельної ділянки з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, площею 1.2 га (том 1 а.с.57-59). Наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №780-ДК від 01.11.2018 року, начальнику відділу Батрину В.В. було доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель шляхом проведення позапланової перевірки земельної ділянки з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, яка розташована в урочищі «Пустар» та яку орендує [PERSON] (том 3 а.с.166). На виконання вказаного наказу, старшим державним інспектором ГУ Держгеокадастру Батриним В.В. 13.11.2018 року було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельна ділянка з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148. В ході перевірки був складений Акт №780-ДК/747/АП/09/01/-18 від 13.11.2028 року, в якому зазначено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1.2 га, з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, контур 1056, розташована на території колишнього господарського двору КСГП «Карпати» та перебуває в оренді [PERSON] строком на 49 років для ведення фермерського господарства. Обстеженням встановлено, що на земельній ділянці знаходяться частково зруйнована будівля цеху (картоплесховище) площею 1256.6 кв.м., пожежний резервуар площею 30 кв.м., мощення, залишки фундаменту навісу, вбиральня. Право власності [PERSON] на вказані будівлі підтверджуються Свідоцтвом про право власності від 27.05.2008 року (том 3 а.с.167-168). Вказаний акт підписаний [PERSON] . За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства [PERSON] , голові Закарпатської ОДА винесено Клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельна ділянка від 24.04.2019 року №779-ДК/0023/КВ/06/011-19, в якому було запропоновано привести у відповідність з вимогами земельного законодавства розпорядження голови Закарпатської ОДА №523 від 13.10.2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою площею 1 га для рибогосподарських потреб (том 3 а.с.169-170). Клопотання мотивовано тим, що в преамбулі розпорядження голови Закарпатської ОДА №523 від 13.10.2017 року зазначено, що при прийнятті розпорядження враховано наявність на земельній ділянці нерухомого майна згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Однак, перевіркою встановлено, що під майном (у тому числі пожежним резервуаром), що належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , відведено земельні ділянки: площею 1.1 га з кадастровим номером 2121983600:10:001:0147 та площею 1.2 га з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, на яких виявлено залишки двох зруйнованих споруд (фундаменти), частково зруйнована будівля цеху (картоплесховище) площею 1256.6 кв.м., пожежний резервуар площею 30 кв.м., мощення, залишки фундаменту навісу, вбиральня; а на земельних ділянках площею 0.7 га з кадастровим номером 2121983600:10:001:0149 та площею 2 га з кадастровим номером 2121983600:10:001:0150 майно не виявлено. Земельні ділянки для сільськогосподарських потреб не використовуються. Таким чином, у разі відсутності розташованого на земельній ділянці об`єкту нерухомого майна, що перебуває у власності фізичної особи, земельна ділянка для рибогосподарських потреб надається в користування відповідно до вимог ст. 51 Водного кодексу України, ст. 134 ч.1, 122 ЗК України, ЗУ «Про аквакультуру», «Про оцінку земель», «Про державну експертизу землевпорядної документації» (том 3 а.с.169-170). За наслідками розгляду вказаного клопотання від 24.04.2019 року №779-ДК/0023/КВ/06/011-19, Розпорядженням №286 від 29.05.2019 року було визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Закарпатської ОДА №523 від 13.10.2017 року (том 3 а.с.171). Згідно листа Хустського РУ ГУ ДСНС України Закарпатській області №522801-865/52 28-01 від 28.07.2023 року, пожежне водоймище за адресою [ADDRESS] не зареєстроване і на обліку не перебуває. В ході обстеження даної території виявлено, що на відкритій території знаходиться бетонна конструкція, захаращена різним сміттям. Для експлуатації даного водоймища необхідно його розчистити від сміття, обладнати відповідними показниками, твердим покриттям, боковими загородженнями та упорним бордюром (том 3 а.с.234). Згідно Акту комісії Іршавської міської ради з вирішення земельних спорів та додержання громадянами правил добросусідства від 25.11.2025 року, було визначено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 було встановлено пожежну водойму, поворотні точки якої визначено висновком експерта, яка на день огляду повністю засипана камінням та ґрунтом, з проведенням вирівнювання поверхні. Також було обстежено зруйновану бетонну тумбу з анкерними болтами, яка в минулому могла слугувати опорою під трансформатор, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0147. Комісією також встановлено, що існуючий трансформатор, який розміщений на бетонній опорі та від якого підключено живлення (освітлення) водойми (ставка), яким користується [PERSON] , не знаходиться на жодній із земельних ділянок, які перебувають у користуванні на умовах оренди у [PERSON] . До вказаного Акту приєднано схематичне зображення земельних ділянок, які перебувають у користуванні [PERSON] з проведеними інженером-землевпорядником обмірами. Зокрема, на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 указаний пожежний резервуар (за наявними в експертизі поворотними точками), а на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0147 тумба з анкерними болтами, на якій був колись розміщений трансформатор, вказаний в технічному паспорті позначкою «ІІІ». Також на схемі вказаний трансформатор [PERSON] , який розміщений на опорі поза межами орендованих [PERSON] земельних ділянок (том 5 а.с.211-216). Наявність поблизу Цеху (картоплесховище) пожежного резервуару з бетонних плит, що відносився до складу викупленого [PERSON] ЦМК, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які суду показали, що пожежний резервуар з бетонних плит існував як за часів колгоспу, так і після викупу ЦМК [PERSON] . Однак, в останні роки пожежна водойма була закидана сміттям та камінням. А згідно Акту комісії Іршавської міської ради від 25.11.2025 року, на день проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148 встановлено, що пожежна водойма, координати поворотних точок якої були встановлені експертом, повністю засипана камінням та ґрунтом, з проведенням вирівнювання поверхні. Отже, судом встановлено, що пожежний резервуар ІІ площею 55.8 кв.м., який входив до складу викупленого [PERSON] (картоплесховище) та вказаний у Технічному паспорті за 2021 рік як ставок ІІ (пожежний резервуар) площею 8564 кв.м. це два різні об`єкти, що розташовані на різних земельних ділянках, з різним цільовим призначенням земельних ділянок. Тобто, на підставі належних та допустимих доказів судом встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, на якій розміщений Цех (картоплесховище), під час викупу [PERSON] вказаного ЦМК знаходився пожежний резервуар з бетонних плит розміром 6х9.3 метрів площею 55.8 кв.м., який входив у перелік складових частин нерухомого майна Цеху (Картоплесховище) та зазначений у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2008 року під позицією №ІІ як пожрезервуар без зазначення його площі, а в Інвентаризаційній справі Іршавського РБТІ за 2008 рік як пожрезервуар (ІІ) площею 55.8 кв.м. На час розгляду справи цей пожежний резервуар з бетонних плит розміром 6х9.3 м площею 55.8 кв.м., що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148, безпосередньо поблизу Цеху (картоплесховище), так само існує, тільки закиданий камінням. Відповідач [PERSON] на підтвердження належності йому на праві власності на підставі Свідоцтва серії [NUMBER] від 27 травня 2008 року саме ставка ІІ (пожежний резервуар) площею 8564 кв.м., а також гідротехнічної споруди дамби, що розташована уздовж ставка, посилався як на доказ на Довідку ТзОВ «Карпати» №76 від 17.01.2009 року та на Проект роздержавлення земель з виготовленням державних актів КСГП «Карпати» Загатянської та Брідської сільських Рад стверджуючи, що в його власність було передано все нерухоме майно, яке відносилося до господарського двору колишнього КСГП «Карпати». Згідно Довідки ТзОВ «Карпати» №76 від 17.01.2009 року, в урочищі «Пустара» на території господарського двору ТзОВ «Карпати» Загатянської сільради, господарські будівлі (телятник, зерносховище, мощення, електричний трансформатор, вбиральні, пожежний водойм, навіси та інші, які знаходяться на території господарського двору в урочищі, окрім силосної ями та вагової, не мають залишкової вартості і входять в балансову вартість цеха Картоплесховище, отриманого [PERSON] в якості майнового паю, як цілісний майновий комплекс (том 1 а.с.162). Отже, вказана довідка не тільки не містить конкретних відомостей щодо складу переданого у власність [PERSON] нерухомого майна (із зазначенням точної назви об`єктів та їх площ), але і видана вже після видачі [PERSON] . Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2008 року та проведення технічної інвентаризації майна. Тобто, вказаний документ не відповідає вимогам щодо доказу, що визначені ст. 77-79 ЦПК України. У Проекті роздержавлення земель з виготовленням державних актів КСГП «Карпати» Загатянської та Брідської сільських Рад (том 4 а.с.107-114) наявна така інформація. Згідно розділу «Польові землі громадського використання» вказано, що господарські двори розташовані в контурі №1056 площею 1.5 га, контурі №1058 площею 0.8 га, в контурі №1076 площею 0.1 га, в контурі №1081 площею 0.6 га, в контурі №1051 площею 0.2 га та в контурі №1078 площею 2 га. Ставок розташований в контурі №1054 площею 0.9 га, а дамба розташована в контурі №1055 площею 0.1 га. Як встановлено судом, [PERSON] було передано в оренду під викупленим згідно Свідоцтва №САА №978272 нерухомим майном тільки земельні ділянки загальною площею 5 га: площею 0,7 га в контурі №1052, площею 0,3 га в контурі №1057, площею 0,8 га в контурі №1058, площею 1.2 га в контурі №1056, площею 2 га в контурі №1078, за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства. Сформованим земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери 2121983600:10:001:0147, 2121983600:10:001:0148, 2121983600:10:001:0149, 2121983600:10:001:0150, а цільове призначення всіх чотирьох ділянок - для сільськогосподарського призначення. В той же час, з Проекту роздержавлення земель вбачається, що спірний ставок площею 0.9 га розташований в контурі №1054, а дамба розташована в контурі №1055. Судом встановлено, що в цих контурах ніяке нерухоме майно [PERSON] у власність не передавалося. Крім того, з висновку експерта №20 від 05.03.2025 року та проектів землеустрою вбачається, що спірний ставок, вказаний у Техпаспорті та витязі з реєстру прав на нерухоме майно як ставок ІІ (пожежний резервуар) площею 8564 кв.м., фактично розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216. Тобто, не на земельних ділянках, які передані відповідачу в оренду і на яких знаходиться викуплене ним згідно Свідоцтва № [NUMBER] майно (у т.ч. пожежний резервуар). Вказана обставина підтверджується як Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, так і Витягом з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, в якій зареєстровано Технічний паспорт на Цех (картоплесховище) під №ТІ01: [NUMBER] , згідно яких належне [PERSON] нерухоме майно Цех (картоплесховище), до складу якого відноситься також пожежний резервуар, розташовані на земельній ділянці для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 2121983600:10:001:0148. У той же час, цільове призначення земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, на якій знаходиться спірний ставок площею 8564 кв.м. для рибогосподарських потреб, категорія - землі водного фонду. Згідно Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для рибогосподарських потреб (том 1 а.с.164-202), земельна ділянка, на якій розташований спірний ставок належить до земель водного фонду, ставки. Згідно листа ГУ Держгеокадастру від 21.07.2023 року №29-7-0.31-3022/2-23, земельна ділянка з кадастровим номером 212983600:10:001:0216 площею 1 га, розташована за адресою: Іршавський район, за межами населених пункту на території Загатянської сільради, урочище «Пустар», зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.11.2021 року на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для рибогосподарських потреб, на підставі розпорядження голови ОДА від 13.10.2017 року №523. Дана земельна ділянка належить до земель водного фонду (том 1 а.с.42). Вказана документація виготовлена на підставі розпорядження голови Закарпатської ОДА №523 від 13.10.2017 року, згідно якої [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 га, розташованої за межами населеного пункту, урочище «Пустар», на території Загатянської сільради, з подальшим наданням її в оренду, для рибогосподарських потреб. Згідно даного розпорядження, таке було прийнято з урахуванням наявності на земельній ділянці нерухомого майна, що належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (том 1 а.с.163). Однак, згідно Пояснювальної записки, що міститься в Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для рибогосподарських потреб, на земельній ділянці відсутнє нерухоме майно, а правовстановлюючим документом, що приєднаний до Проекту та підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно, є копія Сертифікату на право на земельну частку (пай) РН №168584 від 25.02.1997 року, що виданий [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] (том 1 а.с.201). За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства [PERSON] , голові Закарпатської ОДА винесено Клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельна ділянка від 24.04.2019 року №779-ДК/0023/КВ/06/011-19, в якому було запропоновано привести у відповідність з вимогами земельного законодавства розпорядження голови Закарпатської ОДА №523 від 13.10.2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» (том 3 а.с.169-170). Клопотання мотивовано тим, що під майном (у тому числі пожежним резервуаром), що належить [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , відведено земельні ділянки: з кадастровим номером 2121983600:10:001:0147 та 2121983600:10:001:0148 (том 3 а.с.169-170). Тобто, перевіркою дотримання вимог земельного законодавства було встановлено, що на земельній ділянці з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб площею 1 га, якій пізніше було присвоєно кадастровий номер 212983600:10:001:0216, не розміщено ніяких об`єктів нерухомого майна, які б належали відповідачу [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , тому земельна ділянка для рибогосподарських потреб має надаватися в користування відповідно до вимог ст. 51 Водного кодексу України, ст. 134 ч.1, 122 ЗК України, ЗУ «Про аквакультуру», «Про оцінку земель», «Про державну експертизу землевпорядної документації», тобто за результатами конкурсу. За наслідками розгляду вказаного клопотання від 24.04.2019 року №779-ДК/0023/КВ/06/011-19, Розпорядженням №286 від 29.05.2019 року було визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Закарпатської ОДА №523 від 13.10.2017 року (том 3 а.с.171). Згодом судом розпорядження №286 від 29.05.2019 року було скасовано через його реалізацію [PERSON] . Твердження відповідача [PERSON] про те, що спірний ставок площею 0,8564 га, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, є складовою частиною цілісного майнового комплексу Цех (картоплесховище) під номером ІІ з назвою «пожежний резервуар», спростовується, у тому числі, Паспортом Водного об`єкту. Згідно Паспорту Водного об`єкта (том 1 а.с.203-209), яким є «Ставок площею 0,8564 га, розташований за межами населеного пункту в урочищі «Пустар» на території Загатянської сільради Іршавського району», такий розташований в заплаві річки Іршава, що належить до басейну р. Боржава. Призначення водного об`єкта (водосховища, ставка) для розведення риби. Згідно вказаних у Паспорті характеристик: гребля ставка непереливна, ґрунтова, з кріпленням посівом багаторічних трав укосами; прибережна смуга має площу 9300 кв.м. залуження, 2100 кв.м. залісення, з шириною прибережної смуги відповідно до ст. 88 Водного кодексу України 25 м; вказано також характеристики водоскидної споруди та відвідного каналу. Отже, спірний ставок площею 0,8564 га, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, є природнім водним об`єктом, правовий режим якого регулюється нормами Водного кодексу України, та не є пожежним резервуаром з бетонних плит площею 55.8 кв.м., розміром 6х9.3 м, який входив/входить до складу ЦМК Цеху (картоплесховище), власником якого є відповідач [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] . Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом статей 186, 190, 316 ЦК України право власності особи виникає на окрему, самостійну річ. Отже, розглядаючи відповідні спори, суди мають враховувати, що приналежність головної речі не може бути окремим об`єктом права власності, а лише слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/8903/16). Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі. У постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 401/2975/20 зазначено, що приналежність до головної речі самостійно не реєструється, як окремий об`єкт нерухомого майна. У такому випадку державному реєстратору необхідно відмовити у державній реєстрації права власності на об`єкт, який є приналежністю головної речі. Таким чином, важливе значення для вирішення судами справ, пов`язаних з виникненням, зміною та припиненням права власності, відповідно до чинного законодавства, має правильне визначення правового режиму майна. Згідно ст. 1 та 6 Водного кодексу України: -водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт); водойма - безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об`єкт; - води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. За таких обставин, враховуючи положення Водного кодексу України, спірний ставок площею 8564 кв.м. є водним об`єктом, який не міг бути переданим у власність фізичної особи відповідача [PERSON] , оскільки водний об`єкт може перебувати тільки у власності Українського народу, який здійснює право власності через Верховну Раду України та місцеві ради і може бути переданий фізичній особі тільки у користування разом із земельною ділянкою, на якій розташований. Крім того, суд вважає безпідставним твердження відповідача [PERSON] про набуття ним у власність у складі Цеху (картоплесховище) гідротехнічної споруди дамби уздовж спірного ставка (що стало підставою для надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки водного фонду площею 1 га без конкурсу), крім вищевказаних, і з таких підстав. Як встановлено судом, дамба не входить до складу нерухомого майна, що було передано [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , право власності на вказаний об`єкт не зареєстровано за відповідачем [PERSON] і жодний документ на майно, у тому числі, Свідоцтво та техпаспорт, не містять вказівку про дамбу, як складову частину ЦМК. Згідно Проекту роздержавлення земель, вказана дамба уздовж спірного ставка знаходиться на земельній ділянці площею 0,1 га в контурі №1055, яка не передавалася [PERSON] в користування і на якій згідно матеріалів справи не розміщено ніякого належного відповідачу нерухомого майна. Згідно статті 1 Закону України "Про аквакультуру": - гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури; - Гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - об`єкти нерухомого майна державної власності (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод. Відповідно до пункту 1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених Наказом МНС України 03 квітня 2012 року N 661, гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод. Відповідно до Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відводів та хвостів, затвердженої наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 10 вересня 1996 року N 165, гідротехнічні споруди - споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд. З наведеного вбачається, що незалежно від цільового призначення будь-яка гідротехнічна споруда - це інженерна споруда, розташована на водному об`єкті та призначена для керування ним, а також для запобігання шкідливій дії вод. Використання гідротехнічної споруди без втрати її правового статусу з іншою метою аніж обслуговування водного об`єкту є неможливим, тобто вона є приналежністю до водного об`єкту. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі N 903/906/16 вказано, що водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки та бути самостійним (окремо від земельної ділянки, на якій він розташований) об`єктом прав та обов`язків, а право розпоряджатись водним об`єктом належить власнику земельної ділянки, на якій розташований цей водний об`єкт. Враховуючи вищенаведене, а також правовий статус спірного ставка площею 8564 кв.м. та гідротехнічної споруди дамби, як приналежності водного об`єкту, власником і ставка, і гідротехнічної споруди - дамби може виступати лише особа, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований водний об`єкт з гідротехнічною спорудою. Встановлено, що ставок в урочищі «Пустар» Загатянської сільради площею 8564 кв.м. та гідротехнічна споруда дамба розташовані на земельній ділянці водного фонду, яка належить до земель комунальної власності. Згідно листа №01-60/1019 від 07.04.2025 року Іршавської міської ради, розпорядником земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, що розташована в урочищі «Пустар» №1, за межами населеного пункту, є Іршавська міська рада. Вказана земельна ділянка сформована та відомості про неї внесено до ДЗК, але у зв`язку з відсутністю рішення про затвердження проекту землеустрою, реєстрація права комунальної власності на ділянку неможливо (том 3 а.с.177). Враховуючи наведене, оскільки гідротехнічна споруда нерозривно пов`язана з водним об`єктом і не може бути відокремлена від нього без втрати цільового призначення, а водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки, яка відноситься до категорії земель водного фонду, тому не може перебувати у власності фізичних осіб, крім випадків, визначених законом. Дана позиція суду узгоджується з позиціями ВС від 05 червня 2024 року у справі N 125/1227/22, від 05 березня 2025 року у справі № 291/255/23. Статтями 83, 84 ЗК України визначено, що до земель комунальної/державної форми власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. За змістом пункту 24 Розділу XX "Перехідні положення" ЗК України, що набрав чинності 27 травня 2021 року, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Враховуючи правовий статус ставка площею 8564 кв.м., який є водним об`єктом, його власником може виступати лише особа, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований водний об`єкт. Судом встановлено, що спірний ставок ІІ площею 8564 кв.м. (названий пожежним резервуаром) розташований на земельній ділянці водного фонду та нерозривно пов`язаний з нею, не може бути відокремлений від землі без втрати цільового призначення, тому відповідач не мав правових підстав для набуття його у власність і до складу викупленого [PERSON] ЦМК такий не входив і не входить. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] набув право власності на водний об`єкт ставок площею 8564 кв.м., який вказаний в описі відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна Цеху (картоплесховище), що розташований в урочищі «Пустар», № [NUMBER] , Загатянської сільради - як «пожрезервуар, ІІ», 27.09.2021 року. Як встановлено судом, відомості про площу даного «пожрезервуара, ІІ» було внесено саме державним реєстратором виконкому Довжанської сільради Турок В.В. 27 вересня 2021 року на підставі поданого [PERSON] технічного паспорту від 31.08.2021 року, виготовленого Виноградівським РБТІ. До цього часу, у Державному реєстрі нерухомості містилися тільки відомості про право власності [PERSON] на Цех (картоплесховище), складовою частиною якого є «пожрезервуар, ІІ» без зазначення його площі. Під час реєстрації 27.09.21 р. державний реєстратор бачив розмір земельної ділянки, на якому розташований об`єкт нерухомого майна - 1.2. га. Натомість відповідач надав йому для реєстрації технічний паспорт Виноградівського БТІ, згідно з яким площа всіх об`єктів нерухомого майна на цій земельній складає 1,1665 га, тому реєстратор повинен був порівняти відомості про технічну інвентаризацію і площі складових об`єкту хоча б з розміром земельної ділянки. Наявність зареєстрованого права власності всупереч вимогам закону на спірний об`єкт нерухомого майна - «пожрезервуар, ІІ» площею 8564 кв.м., який насправді є водним об`єктом (ставком) - позбавляє в подальшому орган місцевого самоврядування приймати рішення про розпорядження вказаним майном, а позивача отримати від компетентного органу вирішення питання передачі йому в оренду земельної ділянки із ставком, яким він безперервно користується з 2003 року. Отже, пред`явлений позов стосується усунення незаконної реєстрації права власності на об`єкт водного фонду за фізичною особою, що прямо суперечить вимогам закону. Щодо порушених прав позивача. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право на даний позов [PERSON] мотивує тим, що понад 20 років добросовісно та відкрито користується ставком для розведення риби, який у 2003 році Загатянська сільська рада передала йому в оренду строком на 10 років з подальшим продовженням строку цього ж договору на 49 років. Однак, через дії відповідача [PERSON] , який безпідставно зареєстрував за собою право власності на цей ставок, назвавши його пожежним резервуаром у складі Цеху картоплесховище, та як «власник» оскаржує передачу позивачу в оренду спірного ставка, позивач позбавлений можливості оформити договір оренди ставка з компетентним органом та провести його реєстрацію. Позивач не має можливості оформити будь-які права на земельну ділянку, оскільки проект землеустрою виготовлений для [PERSON] , земельна ділянка № [NUMBER] сформована на кадастровій карті, повторне формування не допускається. Відповідач також виготовив водний паспорт для себе і позивач не може подати документи на його виготовлення на той самий об`єкт. Відповідач [PERSON] , як на одну з підстав для відмови у позові, посилається на відсутність у позивача [PERSON] яких-небудь законних прав на ставок, а тому і відсутність будь-яких прав, які б підлягали захисту. При цьому вказує на те, що Загатянська сільська рада при передачі ставка в оренду [PERSON] перевищила свої повноваження, тому рішення про передачу ставка в оренду є незаконним, що встановлено рішеннями суду. Згідно Договору оренди земельної ділянки від 10.06.2003 року, між Загатянською сільрадою як орендодавцем та орендарями [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення 5 сесії 4 скликання від 14.02.2003 року, укладено договір оренди земельної ділянки. Згідно вказаного договору, в оренду передано земельну ділянку площею 0,9 га (ставок), яка розташована в контурі №1054, с. Колодне, Загатянської сільради, у запущеному стані. Вказаний договір зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №46 від 10.03.2003 року (том 1 а.с.53-54). Укладений між Загатянською сільрадою як орендодавцем та орендарями [PERSON] і [PERSON] строком на 10 років Договір оренди №46 від 10.03.2003 року посвідчений нотаріально. Рішенням Загатянської сільської ради №280 від 19.03.2013 року, [PERSON] продовжено строк дії договору оренди (ставок) №46 від 10.06.2003 року на 49 років, на тих самих умовах, які були передбачені договором (том 2 а.с.192). Як встановлено судом, окремого договору про продовження строку оренди спірного ставка на підставі рішення Загатянської сільської ради №280 від 19.03.2013 року між [PERSON] та сільрадою не укладалося, однак, [PERSON] продовжував та продовжує і в даний час відкрито користуватися ставком для розведення риби, що розташований в урочищі «Пустар» Загатянської сільради. Він розчистив ставок, який був йому переданий у занедбаному стані, відновив зруйновану дамбу, запустив до ставка воду та рибу, провів залісення території навколо ставка, провів до ставка електроенергію та з 2003 року проводить за власний рахунок утримання ставка. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, колишній голова та депутат Загатянської сільради Бідзіля І.М. ствердив, що [PERSON] був переданий в оренду занедбаний ставок в урочищі «Пустар», за який [PERSON] до 2020 року (до об`єднання громади села Загаття з Іршавською громадою) вчасно сплачував орендну плату та всі необхідні платежі, вважав, що рішення про передачу сільрадою позивачу ставка сільська рада приймала відповідно до вимог закону. Вказані обставини підтверджуються також довідкою Загатянської сільської ради №642/02-04 від 30.09.2020 року, згідно якої [PERSON] з 2003 року користується земельною ділянкою та ставком, який знаходиться на земельній ділянці, на підставі Договору оренди за 2003 рік та сплачує всі необхідні плати по договору, заборгованості по орендній платі не має (том 4 а.с.2). Згідно Договору про постачання електричної енергії №Р06/05-0251 від 12.09.2008 року та Додатку №1.1 до Договору №Р06/05-0251 від 12.09.2008 року, такий укладено на постачання електричної енергії, у тому числі, на ставок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Аналогічні договори на електропостачання до ставка в [ADDRESS] , укладалися з позивачем [PERSON] : №151492 від 18.02.2016 року з Додатком №1.1, №151492 від 10.04.2024 року (том 4 а.с.3-14). Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Таким чином, відповідний орган місцевого самоврядування уповноважений визначати юридичну долю об`єктів, що розташовані на земельних ділянках комунальної власності. З 2003 року (часу укладення [PERSON] договору оренди), неодноразово змінювалося земельне законодавство щодо компетенції різних органів влади на розпорядження землями водного фонду, землями за межами населених пунктів (органи місцевого самоврядування, районі державні адміністрації та обласні державні адміністрації). Будучи не згідним з наданням [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 га в оренду для рибогосподарських потреб, на якій розташований орендований [PERSON] ставок, він звернувся до суду з позовом до голови Закарпатської ОДА, Закарпатської ОДА, третя особа [PERSON] про визнання протиправним і скасування розпорядження №523 від 13.10.2017 року. [PERSON] вважав порушеним своє право оренди на спірну земельну ділянку в урочищі «Пустар», посилаючись на рішення Загатянської сільради №35 від 14.02.2003 року про передачу йому в оренду землі з подальшим продовженням строку оренди рішенням цієї ж сільради №280 від 19.03.2013 року. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду №0740/931/18 від 21.03.2019 року (том 4 а.с.102-106) у задоволенні позову [PERSON] відмовлено з тих підстав, що розпорядження землями державної власності за межами населеного пункту відноситься до компетенції Закарпатської ОДА, а не Загатянської сільради. При цьому, наявність підстав для надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 га в оренду для рибогосподарських потреб, предметом розгляду по даній справі не було. Рішенням Іршавського райсуду №301/2305/19 від 20.07.2020 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Загатянської сільради, третя особа Закарпатська ОДА: визнано незаконним та скасовано рішення 13 сесії 6 скликання Загатянської сільради №280 від 19.03.2013 року «Про продовження договору оренди», яким був продовжений на 49 років договір оренди земельної ділянки (ставка) площею 0,9 га, укладений з [PERSON] . У визнанні недійсним Договору оренди від 10.06.2003 року №46 відмовлено(том 4 а.с.115-127). По даній справі право на позов [PERSON] мотивував тим, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] він з 2008 року є власником Цеху (картоплесховище), до складу якого входить пожежний резервуар ІІ, помічений в схематичному плані до Технічного паспорту як «ставок» площею 0,8564 га. Також [PERSON] посилався на те, що як власник гідротехнічної споруди отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою для передачі землі в оренду, виготовив проект землеустрою та виготовив Паспорт Водного об`єкта - «ставка» площею 0,8564 га. Отже, рішення Іршавського райсуду №301/2305/19 від 20.07.2020 року прийнято з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів (Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та Технічного паспорту на Цех картоплесховище за 2018 рік), згідно яких [PERSON] є власником [PERSON] , до складу якого нібито входив саме пожежний резервуар ІІ ставок площею 8564 кв.м., що свідчило про можливість порушення його прав. Заперечуючи проти позову, [PERSON] стверджував, що належний до Цеху (картоплесховище) пожежний резервуар ІІ та спірний ставок площею 0,8564 га - це два різні об`єкти, а також, що спірний ставок (пожежний резервуар ІІ) площею 8564 кв.м. незаконно включено до складу належного [PERSON] цілісного майнового комплексу. При цьому, доказів обґрунтованості своїх тверджень [PERSON] при розгляді справи №301/2305/19 суду не надав. Рішення Іршавського райсуду №301/2305/19 від 20.07.2020 року не набрало законної сили, оскільки апеляційний перегляд справи зупинено до вирішення судом спору по даній справі (том 1 а.с.127-129). Тому встановлені по цій справі обставини не є преюдиційними. Отже, на даний час Рішення 5 сесії 4 скликання Загатянської сільради «Про передачу ставка в оренду» від 14.02.2003 року, Договір оренди земельної ділянки (ставка) від 10.06.2003 року, укладений між орендодавцем Загатянською сільрадою та орендарями [PERSON] і [PERSON] , а також рішення 13 сесії 6 скликання Загатянської сільради №280 від 19.03.2013 року «Про продовження договору оренди», яким був продовжений на 49 років договір оренди земельної ділянки (ставка) площею 0,9 га, укладений з [PERSON] - не скасовані та не визнані недійсними. Пунктами 32-35 рішення ЄСПЛ від 24 червня 2003 року "Стретч проти Сполученого Королівства" визначено, що майном у зазначеній статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком ЄСПЛ у зазначеній справі, "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила". Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, у такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції". У рішенні ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей. Отже, отримавши у 2003 році від органу місцевого самоврядування Загатянської сільради - в оренду земельну ділянку із ставком для рибогосподарських потреб, будучи орендарем за посвідченим нотаріально договором оренди вказаної землі, а також знаючи про прийняття Загатянською сільрадою у 2013 році рішення про продовження строку дії оренди на тих самих умовах на 49 років, у [PERSON] виникли правомірні очікування мирно володіти майном (право користування). Він мав усі підстави вважати, що рішення органу місцевого самоврядування є дійсним та розраховувати на певний стан речей. Судом встановлено, що з 2003 року [PERSON] на підставі договору оренди, укладеного з органом місцевого самоврядування, на території якого розташовано майно, відкрито користується ставком для рибогосподарських потреб понад 20 років, сплачуючи до початку адміністративної реформи оренду плату на користь Загатянської сільради та утримуючи ставок в належному стані за власні кошти. Органи влади ніколи не ставили питання неправомірного володіння позивачем ставком. Згодом [PERSON] стало відомо, що орендований ним ставок для рибогосподарських потреб безпідставно включений до складу Цеху (картоплесховище), власником якого є [PERSON] , про що внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим [PERSON] з метою передачі в оренду надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, на якій розташований спірний ставок. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. З метою захисту своїх прав [PERSON] протягом багатьох років звертався до різних органів влади з заявами та скаргами, ініціював проведення численних перевірок законності дій [PERSON] з приводу спірного ставка та земельної ділянки, на якій розташовано ставок. Наявність численних судових справ також свідчить про існування протягом тривалого часу між сторонами спору щодо ставка. 05.10.2018 року [PERSON] звернувся до голови Закарпатської ОДА з заявою про скасування розпорядження №523 від 13.10.2017 року, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, просив надати дозвіл на продовження Договору оренди землі, що був укладений 10.06.2003 року між [PERSON] та Загатянськю сільрадою, та надати дозвіл на розроблення Проекту землеустрою земельної ділянки в урочищі «Пустар», на якій розташований ставок, який з 2003 року перебуває в користуванні [PERSON] (том 3 а.с.163-164). Земельна ділянка під ставком №212983600:10:001:0216 була сформована, однак, виготовлений [PERSON] проект землеустрою на земельну ділянку не був затверджений та вказана земельна ділянка не була передана в оренду. Листом №6341/06-21 від 02.11.2018 року, Закарпатська ОДА повідомила [PERSON] про неможливість прийняття рішень щодо спірної земельної ділянки, оскільки така є предметом спору в суді (том 3 а.с.165). Аналогічні звернення [PERSON] направляв на адресу Іршавської міської ради 12.05.2025 року, які не були розглянуті через наявність судового спору (том 4 а.с.42,43). На день розгляду даної справи, право розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером 212983600:10:001:0216, на якій розташований спірний ставок площею 8564 кв.м. належить до компетенції Іршавської міської ради. За наявності відповідного рішення органу публічної влади щодо передання у користування земельної ділянки особі в останньої виникають правомірні очікування мирно володіти майном (право користування). При цьому такі правомірні очікування є об`єктом правового захисту згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Враховуючи наведене, суд вважає, що встановлені судом фактичні обставини вказують на порушення права позивача [PERSON] на мирне володіння майном, які підлягають захисту. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом. В ході розгляду даної справи належними та допустимими доказами доведено, що: - ставок для розведення риби площею 8564 кв.м. (розташований на земельній ділянці №212983600:10:001:0216, категорія землі водного фонду) є водним об`єктом та не є пожежним резервуаром, який згідно Свідоцтва серії [NUMBER] від 27.05.2008 р. входить до складу належного на праві власності відповідачу [PERSON] (картоплесховище) та позначений в переліку складових частин об`єкту під позицією №ІІ; - пожежний резервуар, який згідно Свідоцтва серії [NUMBER] від 27.05.2008 р. входить до складу належного відповідачу [PERSON] . Цеху (картоплесховище) та позначений в переліку складових частин об`єкту під позицією №ІІ, розташований на земельній ділянці сільськогосподарського призначення №2121983600:10:001:0148, виготовлений з бетонних плит, має розміри 6х9.3м та площу 55.8 кв.м.; - ставок для розведення риби площею 8564 кв.м., що розташований на земельній ділянці №212983600:10:001:0216, категорія землі водного фонду, є водним об`єктом, безпосередньо пов`язаний із земельною ділянкою, може перебувати тільки у державній чи комунальній власності та належати на праві власності тільки власнику земельної ділянки на даний час Іршавській міській раді, тому не може перебувати у власності фізичної особи; - оскільки спірний ставок для розведення риби площею 8564 кв.м. не входив до складу Цеху картоплесховище і не передався у власність відповідача [PERSON] в складі ЦМК, підстав включати його до складу нерухомого майна Цеху картоплесховище (номер об`єкта 1567117221219) та зареєструвати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про цей ставок, як складової частини належного відповідачу [PERSON] нерухомого майна №1567117221219, під позицією ІІ пожежний резервуар (ставок), у державного реєстратора Довжанської сільради Турок В.В. не було; - за відповідачем [PERSON] фактично зареєстровано право власності на новий об`єкт нерухомого майна на підставі документів, які не підтверджують факт набуття права власності на майно, та який (новий об`єкт нерухомого майна) не знаходиться на земельній ділянці, що була відведена для обслуговування Цеху картоплесховище; - незаконна реєстрація за відповідачем [PERSON] права власності на водний об`єкт - ставок для розведення риби площею 8564 кв.м., що розташований на земельній ділянці №212983600:10:001:0216, перешкоджає власнику ставка - органу місцевого самоврядування приймати рішення про розпорядження своєю власністю та отримувати відповідний дохід від здачі об`єкта в оренду, а позивачу [PERSON] , який, де-факто, з 2003 року відкрито користується ставком (у тому числі на підставі договору оренди) отримати у компетентного органу місцевого самоврядування вирішення питання про укладення з [PERSON] договору оренди, оскільки відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщено об`єкт. З даним позовом до суду звернувся не власник земельної ділянки та ставка, однак, пасивна позиція власника майна Іршавської міської ради щодо долі ставка та земельної ділянки, на якій ставок розташований, не має перешкоджати захисту "правомірних очікувань" позивача. Відповідно до ст. 1, 5 ч. 4, 26 ч.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень": - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі; - у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Позивач не є і не може бути власником спірного ставка, тому ним не може бути заявлена вимога про визнання за ним права власності на ставок чи про державну реєстрацію права власності за позивачем. З тих же підстав ним не може бути заявлена і вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, крім того судом встановлено, що ставок ніколи не перебував у фактичному володінні відповідача. Оскільки позивач вважає, що його право порушено шляхом реєстрації 27.09.2021 року права власності на ставок за відповідачем [PERSON] , при тому, що право власності на водний об`єкт не підлягає реєстрації за жодною особою, суд вважає, що у спірних правовідносинах належним способом захисту є саме скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірний водний об`єкт, оскільки він не може бути складовою частиною нерухомого майна №1567117221219. Оскільки в Державному реєстрі не відкритий окремий розділ на пожежний резервуар ІІ (ставок), а у розділі окрім права власності на ставок зареєстроване право власності відповідача також на інші будівлі, споруди, то таке судове рішення є підставою для виключення відомостей про пожежний резервуар ІІ (ставок) площею 8564 кв.м. з опису об`єкта нерухомого майна №1567117221219. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на складову частину об`єкту нерухомого майна №1567117221219, а саме: пожрезервуар, позиція II, загальною площею 8564 кв.м., відомості про яку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.09.2021 р. державним реєстратором виконавчого комітету Довжанської сільської ради Турок В.В. підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (том 1 а.с.1).

Outcome: approved