Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років. Обґрунтування позиції сторін В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2006. Шлюб було розірвано рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.07.2024 у справі №443/879/24. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний момент син навчається на 2 курсі освітнього рівня «бакалавр» в Навчально-науковому інституті екологічної економіки і менеджменту Національного Лісотехнічного університету України за спеціальністю «Підприємництво та торгівля» за кошти фізичних осіб. Син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зокрема необхідно нести витрати на канцелярські товари, підручники, навчальні матеріали. Син також потребує коштів на харчування, одяг, засоби гігієни та інші засоби необхідні для комфортного проживання. Враховуючи, що навчання на денній формі займає увесь вільний час, син не має змоги працевлаштуватись та одержати власні доходи. Крім того син проживає в гуртожитку, що також потребує витрат на оплату проживання. Відповідач добровільно матеріально допомагав, проте з весни 2025 року перестав надавати будь-які кошти на утримання сина. У відповідача є фінансова можливість сплачувати аліменти, оскільки останній є здоровою працездатною особою. Працює за кордоном та отримує кошти. Саме тому позивачка вимушена звертатись за захистом в суд. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 30.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.10.2025 /а.с.19-20/. 22.10.2025 цивільна справа №443/1635/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, призначена на 22.10.2025 о 09 год 30 хв знята з розгляду у звязку з тим, що суддя Равлінко Р.Г. перебував на лікарняному /а.с.28/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 18.11.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача справу розглядом відкладено на 18.12.2025 /а.с.33/. Розгляд справи по суті відбувся 18.12.2025 без участі сторін. Позивачка [PERSON] подала заяву у якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1832242 від 30.09.2025 місце реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Судом скеровувались виклики у судові засідання на зазначену адресу, однак конверти поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.12.2025, є дата складення повного тексту судового рішення 19.12.2025 . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з студентським квитком серії [NUMBER] , [PERSON] є студентом Національного лісотехнічного університету України інституту екологічної економіки та менджменту денної форми навчання /а.с.4/. Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиною державної електронної бази з питань освіти №392896 від 30.09.2024, [PERSON] , [INFO] , навчається в Національному лісотехнічному університеті України денної форми здобуття освіти за спеціальністю 076 «Підприємництво та торгівля». Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 /а.с.5/. Згідно з довідкою №1484 від 17.09.2025, [PERSON] навчається на 2-му курсі освітнього рівня «бакалавр» в Навчально-науковому інституті бізнесу, менеджменту та маркетингу Національного лісотехнічного університету України за спеціальністю 076 «Підприємництво та торгівля». Навчається за кошти фізичних осіб. Початок навчання 01.09.2024. Закінчення навчання 30.06.2028 /а.с.6/. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.11.2006, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 23.07.2024 у справі 443/879/24 позов [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) про розірвання шлюбу задоволено повністю. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.06.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Жидачівського РУЮ Львівської області, актовий запис №34. Після розірвання шлюбу залишено за позивачкою прізвище « [PERSON] » /а.с.12-14/. Згідно з договором про навчання в Національному лісотехнічному університеті України №076-24-31, [PERSON] навчається за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб на умовах договору укладеного між закладом та фізичною та/або юридичною особою, яка замовляє платну освітню послугу /а.с.15/. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №076-24-31/1 вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 1 курс (2024/2025) 23 000 грн; 2 курс (2025/2026) 25 300 грн; 3 курс (2026/2027) 27 800 грн; 4 курс (2027/2028) 30 500 грн /а.с.16/. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати свою дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що дитина продовжує навчання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який є студентом Національного лісотехнічного університету України в Навчально-науковому інституті бізнесу, менеджменту та маркетингу Національного лісотехнічного університету України за спеціальністю 076 «Підприємництво та торгівля» денної форми навчання. Надавши оцінку аргументам сторін, суд звертає увагу на те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зазначає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька у розмірі , який вона просить стягувати з відповідача щомісячно як аліменти, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на одну дитину. Також, матеріали справи не містять фактичних даних щодо наявності у відповідача вад здоров`я, які б впливали на його працездатність, а також наявності у нього інших утриманців чи фінансових зобов`язань, що утруднювали б чи робили неможливим виконання ним обов`язку щодо утримання сина, який продовжує навчання. Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1 211,20 грн).

Outcome: approved