Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 27 квітня 2007 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 09 грудня 2010 року було розірвано. 25 серпня 2009 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області було стягнуто на користь позивача з [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 10 серпня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття. 19 грудня 2012 року за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області зменшено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з 1/2 на 1/3 частини з усіх його доходів. 12 серпня 2014 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з 01 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. [INFO] старшій донці - [PERSON] виповнилося 18 років, та стягнення аліментів на неї припинено, тому вважає, що матеріальний стан відповідача покращився. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів заодночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було зареєстровано 27 квітня 2007 року, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9), який було розірвано рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2010 року (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] , є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2007 року (а.с. 8) та серії [NUMBER] від 02 лютого 2009 року (а.с.7). Позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27 серпня 2025 року (а.с.13). За рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2009 року (справа №2-670/2009 рік), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 10 серпня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). Як вбачається з рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2012 року, [PERSON] , зменшено розмір стягнутих аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини до 1/3 частини з усіх його доходів. На виконання рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2012 року по справі 440/2772/12, 18 квітня 2013 року було видано виконавчий лист зі зменшеним розміром стягнутих аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини усіх видів його доходів до 1/3 частини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 травня 2012 року, вбачається, що [PERSON] є також батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2014 (справа № 194/987/14-ц) було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2007 року, актовий запис №217, [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. У зв`язку з тим, що старша донька позивача [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, на теперішній час на утримання другої доньки [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх доходів відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з правовими позиціями, викладеними у п.п. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Постановляючи рішення, суд враховує положення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ч.1ст. 81 ЦПК України. Судом встановлено, що після досягнення повноліття старшою донькою [PERSON] , [INFO] , розмір аліментів на утримання молодшої доньки [PERSON] , [INFO] , становить 1/6 частину від заробітку відповідача [PERSON] . Суд вбачає зміну матеріального стану платника аліментів, у порівнянні зі станом на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів у зменшеному розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач на даний час сплачує аліменти на одну дитину від першого шлюбу [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача та на дитину від другого шлюбу [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач будь-яких доказів на спростування вищезазначених обставин суду не надав, а також не надав доказів, що не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач. З урахуванням зазначених обставин та приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, а саме те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та визначає до стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved