Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідача на користь стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за Договором №30048-06/2024 від 26.06.2024 р. у розмірі 34 800 грн. та судові витрати у розмірі 9 422,40 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 30048-06/2024. 30 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 30048-06/2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. У п. 1.2. Кредитного договору вказано, що кредит надається строком на 120 днів, а датою надання кредиту є 26 червня 2024 року . Дата погашення кредиту 24 жовтня 2024 року. Згідно з п. 1.4. Кредитного договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. У п. 1.4.1. Кредитного договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 1.5% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168 - 75xx - xxxx - 8935 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Видача кредиту Відповідачу було здійснено Товариством онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт Товариства: https://starfin.com.ua (надалі- Сайт Товариства). (п. 2.2. Кредитного договору). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://starfin.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту Позичальником оферти Товариства, що є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», Товариство наклало на оригінал Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал Договору був завантажений в Особистий кабінет Клієнта. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Факт перерахування коштів за договором №30048-06/2024 від 26 червня 2024 року підтверджується квитанцією про зарахування №70d88556-6f77-4653-8298-9df3e53d32c1 від 26 червня 2024 року, з якої вбачається, що 26 червня 2024 року через систему IPay платником ТОВ STARFINANCEGROUPLLC, було перераховано 8 000 грн. на картку 5168 - 75xx - xxxx - 8935, реквізити якої було надано позивачем як власної карти. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 26 червня 2024 року на платіжну картку 5168 - 75xx - xxxx - 8935, що підтверджується квитанцією про зарахування №70d88556-6f77-4653-8298-9df3e53d32c1 від 26 червня 2024 року. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №30048-06/2024 становить 34 800 гривень, яка складається з: 8000 грн. - заборгованість за кредитом; 10 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 16 000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн., та судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, яка попередньо становить 7 000 грн., а загалом 9 422, 40 грн. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 31 березня 2025 року, позовну заяву ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до [PERSON] , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» в судове засідання не з`явилась, згідно змісту позовної заяви, прохала розглядати справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26 червня 2024 року року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 30048-06/2024. Згідно до п. 1.1., договору клієнт отримав кредит у розмірі 8 000 грн. Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надається строком на 120 днів, датою надання кредиту є 26 червня 2024 року, дата погашення кредиту 24 жовтня 2024 року. Згідно з п. 1.4. договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. У п. 1.4.1 договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 1.5% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168 - 75xx - xxxx - 8935 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало взяті на себе зобов`язанні та видало відповідачці кредит у розмірі 8 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250226-3102 від 26 лютого 2025 року. Відповідно до договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року, між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» як фактором було укладено даний договір, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» свої права вимоги, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту та став кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками. Згідно з витягом з акту приймання-передачі прав № 1 до Договору Факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року, до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 30048-06/2024, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості складає 34 800 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за кредитом; 10 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 16 000 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» є правонаступником ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач скористалась наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості відповідачки становить 34 800 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за кредитом; 10 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 16 000 грн. - сума заборгованості за пенею. Таким чином судом встановлено, що відповідачкою було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Отже, суд вважає, що нарахування пені в сумі 16 000 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 30048-06/2024 від 26 червня 2024 року в сумі 18 800 грн., з яких 8000 грн. - заборгованість за кредитом; 10 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial