Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 1999 року між ним та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 141 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що подружні відносини припинилися з травня 2025 року. З того часу вони утратили повагу один о одного, фактично припинили шлюбні відносини, мають різні бюджети, різні погляди на спільне життя та ведення спільного господарства, через що виникають постійні сварки та суперечки. Взаєморозуміння у шлюбних відносинах втрачене давно, вже близько п`яти років вони з відповідачем перебували на межі розлучення, однак задля виховання сина в повноцінній сім`ї позивач відкладав можливість подання даного позову до суду. Таким чином, між ними втрачена взаємна любов та взаємоповага, а тому збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача. Позивач вважає, що оскільки подальше сумісне життя і збереження шлюбу є не можливим, тому просить суд розірвати шлюб, щодо надання строку на примирення заперечує. Посилаючись на вказані обставини, просив суд розірвати шлюб, укладений 24 квітня 1999 року між ним та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 141. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24 жовтня 2025 року на 09:00 год. 08 жовтня 2025 року до суду надійшла заява вх. № 64459 від позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, у якій позивач підтвердив, що позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. У зв`язку із не явкою відповідача та відсутності даних про його належне повідомлення розгляд справи було відкладено на 24 листопада 2025 року на 10:00 год. У зв`язку із перебуванням головуючого суді на лікарняному розгляд справи було відкладено на 12 грудня 2025 року на 10:00 год. У судове засідання, призначене на 12 грудня 2025 року, сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності вх. № 80595. У зв`язку із тим, що у суда були відсутні дані про належне повідомлення відповідача і він у судове засідання не з`явився розгляд справи було відкладено на 23 грудня 2025 року на 11 год. 00 хв. Ухвала суду про відкриття провадження та судові повістки тричі направлялися на зареєстровану адресу відповідача ( [ADDRESS] ), однак вся поштова кореспонденція повернулася через не вручення адресату із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи на 23 грудня 2025 року об 11 год. 00 хв. шляхом розміщення оголошення на вебсаті судової влади України. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно постанов Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзивів на позовну заяву до суду не надходило. За таких обставин, у відповідності до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved