Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що він, [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Він не був позбавлений батьківських прав та не ухилявся від виконання обов?язків щодо свого сина. Він є непрацюючим пенсіонером похилого віку, 75 років, має ряд захворювань. Його дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Відповідач єйого сином, може надавати йому допомогу, але ухиляється від свого обов?язку. Він є непрацездатним, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати його повнолітній син. На сьогоднішній день син, тільки інколи матеріально допомагає, хоча дохід дозволяє йому стабільно допомагати непрацездатному батьку. Син працює юристом у компанії АЗК «SOCAR Energy» та отримує достатню заробітну плату для того, щоб забезпечити себе та платити аліменти мені, своєму непрацездатному батьку. Має відстрочку від мобілізації (заброньований роботодавцем), а відтак має гарантії отримання ним постійного, стабільного доходу за місцем роботи. Ухвалою суду від 15.08.2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач разом з його представником у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа у судове засідання не з`явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Незважаючи на визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, заслухавши сторони суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповіднодо свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до довідки про доходи №1739797757721715 [PERSON] отримує пенсію щомісяця з березня 2024 року у розмірі 8 706, 44 грн. Суд не враховує як докази рахунки за сплату комунальних послуг, оскільки вони не підтверджують витрати на утримання та лікування саме [PERSON] . Крім того, згідно квитанцій № 289628, № 292084, 294539, 299449,301908,304370,306834,309299,311764,314229,316694 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 3 осіб (а.с. 18-21). Потреба в матеріальній допомозі позивачем обґрунтована необхідністю придбання ліків у зв`язку з наявністю в нього ряду захворювань. Однак позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів призначення йому лікарями певного переліку ліків, які він купував згідно квитанцій. Згідно висновку №31 від 12.06.2023 року [PERSON] має захворювання F32.2 тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів. Згідно огляду лікаря психіатра 29.07.2024 року діагноз підтверджується F32.2 тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів та виписано призначення. Згідно огляду лікаря невролога 29.07.2024 року поставлено діагноз: І67.4 Гіпертонічна енцефалопаті та виписано призначення. Згідно огляду лікаря кардіолога 29.07.2024 року поставлено діагноз: І25.9 Хронічна ішемічна хвороба серця, неуточнена та виписано призначення. Отже, огляд у лікарів [PERSON] проводив 29.07.2024 року та отримав призначення ліків. Проте, згідно квитанцій, наданих позивачем, ліки купувались 15.07.2024 року, 26.06.2024 року, 27.06.2024 року, 28.06.2024 року, 13.06.2024 року, 29.05.2024 року, 03.07.2024 року, 21.07.2024 року, 26.06.2024 року, 06.05.2024 року, 28.06.2024 року, 13.06.2024 року, тобто до огляду у лікарів та призначення йому певного переліку ліків. За таких обставин надані позивачем квитанції аптек щодо придбання ліків не можна розцінювати як докази існування в нього об`єктивної потреби в матеріальній допомозі, яка б зумовлювала надання йому постійних щомісячних виплат зі сторони відповідача у вигляді покладених на нього аліментних зобов`язань. Крім того, [PERSON] у позовній заяві зазначає, що проживає з дружиною, яка є також пенсіонерка та отримує мінімальну пенсію. Проте будь-яких доказів не долучає. Позивач зазначає, що має також іншого сина [PERSON] , проте він зареєстрований як безробітній. Згідно форми ОК-5 [PERSON] за 2024 рік отримав заробіток у розмірі 70187,07 грн, та на дату подачі позовної заяви [PERSON] отримував дохід. Згідно довідки № 2 від 19.02.2025 видана [PERSON] працює в ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» з 01.12.2010 року та займає посаду начальника управління. Дохід за період 01.05.2024 рік по 31.01.2025 рік складає 845 533,63 грн. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначена норма є зобов`язальною, але позивач повинен довести потребу у матеріальній допомозі. Однак, позивачем не надано до суду доказів (належних, переконливих, достовірних) про стан здоров`я позивача, звернення до лікарів не свідчить про важкий стан здоров`я та щомісячний розмір понесених ним витрат на лікування. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2025 році, зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2025 року - 2361 гривень. В той же час розмір щомісячної пенсії позивача з березня 2024 року становить 8 706, 44 грн., що перевищує більше ніж у 3 рази прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць осіб, які втратили працездатність, на 2025 рік. Посилання позивача на те, що розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє йому забезпечити собі гідне існування, а визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму не забезпечує всіх потреб позивача, без надання доказів такої потреби, не може бути підставою для задоволення позову та визначення аліментів у будь-якому розмірі. Рішення суду не може бути прийнято на припущеннях. Також не було надано до суду жодних доказів, що позивач має скрутне матеріальне становище, а інших переконливих доказів, які підтверджували б викладені обставини позивачем, до суду не надано. Таким чином факт потреби матеріальної допомоги позивачем не доведено, що виключає можливість застосування ч.1 ст. 202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свого непрацездатного батька, у зв`язку з чим у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька необхідно відмовити.

Outcome: dismissed