Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

19.11.2025 позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі Товариство), звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (далі ТОВ «Укр кредит фінанс») та відповідачкою 03.04.2021 укладено кредитний договір №0665-6184, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 9 000 грн, строком на 70 календарних днів із процентною ставкою 1% за кожен день користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. 26.12.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та Товариством укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, за умовами якого Товариство набуло право вимоги за договорами до боржників, визначених в реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №0665-6184 від 03.04.2021. Взяті на себе зобов`язання відповідачка належним чином не виконувала, а тому станом на 13.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 15 300 грн, з яких 9 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6 300 грн заборгованість за відсотками, у зв`язку з порушенням відповідачкою своїх зобов`язань позивач змушений звернутися до суду. Відповідно до ухвали судді від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 24.01.2025 листом. [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копії ухвали про відкриття провадження, однак згідно з відмітки відділення Укрпошти від 09.04.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 03.04.2021 між позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №0665-6184 (далі Договір), відповідно до умов якого ТОВ «Укр кредит фінанс» надав позичальниці кредит в сумі 9 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Згідно з п.1.4 кредитного договору, строк кредиту складає 70 календарних днів (10 тижнів). Кредит має бути повернутий згідно Графіку платежів до 11.06.2021. Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Кожен з відповідних двотижневих платежів передбачає сплату однієї п`ятої від суми кредиту та суми нарахованих за користування кредитом процентів. За даними п.1.6. Договору, розмір процентів за користування Кредитом складає 1 % від початкової Суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Орієнтовна річна відсоткова ставка складає 365 %. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора (пароля) А950, про що свідчить п.8 договору реквізити сторін. Вказане також підтверджується моніторингом дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, з якого вбачається, що акцепт кредитного договору №0665-6184 від 03.04.2021 позичальницею [PERSON] (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця з використанням одноразового ідентифікатора А950, який було відправлено позичальниці на номер мообільного телефону. Відповідачка також ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №175-П від 03.11.2020, підписавши його шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А950. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №0665-6184 від 03.04.2021, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідно до якої 03.04.2021 у платіжній системі LiqPay здійснено платіж №1610012205 з перерахування грошових коштів у сумі 9 000 грн на картку позичальниці № [NUMBER] , видача коштів за кредитним договором №0665-6184 від 03.04.2021. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №0665-6184 від 03.04.2021, складеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заборгованість [PERSON] станом на 26.12.2024 становить 15 300 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 000 грн; заборгованість за відсотками 6 300 грн. Нарахування заборгованості проводилося за період з 03.04.2021 по 11.06.2021, тобто в межах строку дії кредитного договору. 26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 26.12.2024 до договору факторингу №УКФ-261224-2 від 26.12.2024, ТОВ «Новий колектор» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №0665-6184 від 03.04.2021. З довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №0665-6184 від 03.04.2021, складеної ТОВ «Новий колектор», вбачається, що станом на 13.11.2025 заборгованість [PERSON] не погашена та складає 15 300 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 000 грн; заборгованість за відсотками 6 300 грн. 03.12.2025 до суду надійшли витребувані докази від АТ «Перший український міжнародний банк», у яких зазначено, що в банку відсутні відкриті рахунки на ім`я [PERSON] та для визначення приналежності Банку необхідно зазначити перші 6 цифр номеру карти, проте позивачем зазначений неповний номер карти, у зв`язку з чим не можливо визначити приналежність карти саме АТ «ПУМБ». Крім того, зазначає, що карти які починаються на 5355 можуть належати іншим банкам, не лише АТ «ПУМБ». Отже, суд не бере до уваги витребувані докази, оскільки вони не стосуються предмету доказування. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці кредитні кошти згідно з умовами кредитного договору, однак позичальниця свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, не сплатила проценти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за договором. Вирішуючи відповідність заявлених позовних вимог законодавчим нормам суд зазначає про таке. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, суд вважає, що кредитний договір №0665-6184 від 03.04.2021, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора та є укладеним. Підписавши кредитний договір, [PERSON] посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання кредитних коштів позичальницею, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Позивачем до матеріалів справи додано фото з паспортом [PERSON] , на підтвердження того, що саме відповідачка оформлювала кредитні відносини з ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Кредитодавець свої зобов`язання виконало повністю та видало для відповідачці кредит у встановленій договором сумі. Відповідачка відзив на позов не подала, викладені в позовній заяві обставини належними, достатніми та допустимими доказами не спростувала, доказів сплати заборгованості та власного розрахунку такої заборгованості суду не надала. [PERSON] кредитні кошти за договором отримала, проте не виконала свій обов`язок щодо повернення кредиту, сплати процентів, чим порушила вимоги, встановлені кредитним договором, а відтак позивач має право вимагати стягнення з відповідачки суми кредиту та відсотків за користування ним. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Так, на підставі договору про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024, додаткової угоди №4 від 14.08.2024, додаткової угоди №17 від 03.04.2025, додаткової угоди №19 від 16.04.2025 та звіту про виконану роботу про надання правничої допомоги від 14.11.2025, адвокатом надано клієнту юридичні послуги загальна вартість яких становить 6000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 14.11.2025. Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. У зв`язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у зазначеному вище розмірі. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved