Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Згідно з позовом, в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 286 891,02 грн. за період 29.05.2006 по 01.09.2024р.р. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що відповідач є платником аліментів на утримання спільної з позивачем неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська у справі №2-1558/2006, в розмірі його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2006 р.н., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач свої зобов`язання з утримання дитини та сплати аліментів не належним чином не виконував, періодично сплачував аліменти не в повному обсязі, і заборгованість зі сплати аліментів погасив лише у вересні 2024 р. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що відповідач є платником аліментів на утримання дитини згідно з Рішенням Індустріального суду м.Дніпропетровська у справі №2-1558/2006, яким на утримання неповнолітнього [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2006 р.н., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення було звернуто позивачем до виконання, у зв`язку з чим відкрите виконавче провадження №61061431 згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2008 р., винесеною державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Лісовою А.М. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №61061431, складеного державним виконавцем Амур-Нижньодніпровським відділом ДВС у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лісовим О.О., відповідач мав заборгованість по аліментам, яку сплачував періодично, і повному обсязі погасив борг лише у вересні 2024 р. Перевіривши розрахунок неустойки (пені), виконаний позивачем, суд встановив, що він є арифметично правильним, ґрунтується на письмових доказах, що надані позивачем та містяться в матеріалах справи. Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні, та відповідальності боржника (відповідача) за виникнення заборгованості зі сплати аліментів та регулюються ч. 1 ст. 196 СК України. Суд, дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Як встановлено судом на підставі довідки - розрахунку державного виконавця, відповідач мав заборгованість за аліментами, а тому вбачається факт порушення прав позивача, які він просить захистити у відповідний до закону спосіб. Стосовно розподілу судових витрат. Позивач має пільги щодо сплатисдуоовго збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved