Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

27 жовтня 2025 року ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза договором №TDB.2021.0022.25633 від 03 вересня 2021 року в розмірі 28 949 грн., з яких: 9 916 грн. 69 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 19 032 грн. 31 коп. - заборгованість за процентами та 2 422 грн. 40 коп. судового збору, а також 11 200 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» вказує, що 03.09.2021 року АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір Заяву-Договір №TDB.2021.0022.25633 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів «todobank», згідно якого АТ «МЕГАБАНК» відкрило для [PERSON] поточний рахунок та встановило на ньому кредитний ліміт у гривні до 200 000 грн. на умовах згідно з Тарифами Банк та Паспортом споживчого кредиту. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Однак, позичальник належним чином умови кредитного договору не виконувала і не сплачувала всі узгоджені платежі на погашення кредитної заборгованості. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, новий кредитор ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2021.0022.25633 від 03.09.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] 27.12.2024 року ТОВ«ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Таким чином, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Відповідно до додатку №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0022.25633 від 03.09.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] .. Загальна сума заборгованості становить 28 949 грн., з яких: 9 916 грн. 69 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 19 032 грн. 31 коп. - заборгованість за процентами. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому - ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги - 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань з повернення кредиту у строки і на умовах, передбачених кредитним договором, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року, скористався. 04 листопада 2025 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, остання просить відмовити в задоволені позивних вимог посилаючись на те, що позивачем не додано до позовної заяви доказів підтверджуючих факту видачі кредитних коштів. Таким чином вважає, що представником позивача не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обгрунтованість нарахування відсотків. З наданих представником позивача документів неможливо встановити по яку дану нараховувалося відсотки за користування кредитом та з якою ставкою. У зв`язку з чим просить зменшити проценти за користування кредитними коштами, а також просить відмовити у стягненні з неї на користь позивача витрат на правничу допомогу. 24 листопада 2025 року від ТОВ «ФК Єврокредит» до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, згідно якого останній просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вважає, що вони є законними та обґрунтованими, а доводи відповідача у відзиві є безпідставними, необґрунтованими належними доказами, та є такими що суперечать приписам чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.09.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір №TDB.2021.0022.25633 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів «todobank». Згідно з умовами якого [PERSON] було відкрито поточний рахунок та встановило на ньому кредитний ліміт у гривні до 200 000 грн. на умовах згідно з Тарифами Банк та Паспортом споживчого кредиту. Строк кредиту 12 місяців. Процентна ставка фіксована 56% річних. Пільговий період 62 дні. Процентна ставка у пільговий період 0,0001 % річних. Тип кредиту кредитна лінія. Мета кредиту споживчі цілі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,30%. Відповідно до п.8. договору, строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість пролонгацій договору є необмежена. Отже строк кредитування за кредитним договором, укладеним з відповідачкою вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість пролонгацій договору є необмежена. Згідно з умовами вищезазначеного договору, підписавши даний договір позичальник: прийняв в повному обсязі публічну пропозицію АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплесне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів «todobank», що розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» та в мережі інтернет. Позичальник надав згоду з умовами Договору, а також положення усіх додатків до нього (п.1 заяви-договору №TDB.2021.0022.25633 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів «todobank»). Відповідно до п.11 заяви-договору №TDB.2021.0022.25633 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів «todobank», [PERSON] підтвердила, що: заява-договір, договір з додатками (в тому числі, тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так і в інших частинах договору; з усіма умовами договору (з урахуванням публічної частини договору, яка розміщена на офіційному сайті банку та / або мережі інтернет, та / або у відділеннях банк, тарифів, тощо), ознайомлена і згідна; ознайомлена з інформацією передбаченою ч.2 та ч.3 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування»; підтвердила що укладання цього договору відповідає її інтересам, внутрішній волі та волевиявленню. До укладення цього договору [PERSON] підтвердила, що: ознайомилася з лімітами (обмеженнями), що застосовуються Банком під час здійснення операцій з Картками; ознайомилася з Правилами (рекомендаціями) користування Картками, які є Додатком 7 до Договору, а також з Тарифами, які є Додатками 4 та 5 до Договору; ознайомилася з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, яка є Додатком 3 до Договору та Паспортом споживчого кредиту, що є Додатком 9 до Договору, які надані йому у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") та отримала їх в редакції, чинній на дату укладання та підписання цієї Заяви-Договору; інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», йому надана в електронній формі шляхом надання доступу до такої інформації на веб-сайті Банку надана http://www.megabank.ua та сторінці в мережі Інтернет www.todobank.ua» або надана у Місці інформування Клієнта. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «МЕГАБАНК» виконав своєчасно і обсязі, а саме [PERSON] було відкрито поточний рахунок та встановило на ньому кредитний ліміт у гривні до 200 000 грн. на умовах згідно з Тарифами Банк та Паспортом споживчого кредиту. В той же час, відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконує. Станом на 03.09.2024 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 28 949 грн., з яких: 9 916 грн. 69 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 19 032 грн. 31 коп. - заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком боргу АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року, випискою АТ «МЕГАБАНК» по особовим рахункам відповідача з 03.12.2022 по 03.09.2024 року, а також за період з 03.09.2021 по 02.12.2022 року. Відповідач не довела належного виконання зобов`язання за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, новий кредитор ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2021.0022.25633 від 03.09.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] 27.12.2024 року ТОВ«ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Таким чином, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Відповідно до додатку №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0022.25633 від 03.09.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] . Загальна сума заборгованості становить 28 949 грн., з яких: 9 916 грн. 69 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 19 032 грн. 31 коп. - заборгованість за процентами. Судом встановлено, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Таким чином, суду не надано належних доказів незгоди відповідачки щодо пролонгації договору, а саме звернення із заявою про розірвання кредитного договору, а тому судом відхиляються доводи про те, що відповідачкою не укладався договір на продовження строку кредитування та у кредитора відсутнє право нараховувати відсотки. Однак, [PERSON] в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань з повернення кредиту у строки і на умовах, передбачених кредитним договором, тому товариство звернулося до суду за захистом своїх прав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1077 ЦК України, передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу, згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином право вимоги, за кредитним договором № TDB.2021.0022.25633 від 03.09.2021 року, укладеним між первісним кредитором АТ «МЕГАБАНК» та відповідачем, перейшло до ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, а в подальшому 27.12.2024 року перейшло до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на підставі Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, а тому, у нього утворилась заборгованість. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що посилання відповідача на відсутність доказів факту отримання ним кредитних коштів, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки первинний кредитор АТ «МЕГАБАНК» передав ТОВ ««ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» відповідно до Договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024 року, а останній в свою чергу передав для ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на підставі Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, разом з матеріалами кредитної справи і виписки по особових рахунках та розрахунок заборгованості станом на 03.09.2024 року, які підтверджують, що відповідач, з яким укладено кредитний договір №TDB.2021.0022.25633 від 03 вересня 2021 року користувався кредитом, про що, також свідчить часткове погашення кредиту [PERSON] шляхом поповнення карткового рахунку. При цьому, суд враховує, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] здійснила погашення вказаної заборгованості, остання суду не надала. За вказаних обставин, враховуючи умови укладених договорів та те, що відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернула отримані грошові кошти та не сплатила в повному обсязі проценти за користування ними, як первісним кредиторам, так і позивачу за відступленням права вимоги борг не сплатила, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 28 949 грн., з яких: 9 916 грн. 69 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 19 032 грн. 31 коп. - заборгованість за процентами, з відповідача за кредитним договором підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2025 року між адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» та ТОВ «ФК Єврокредит» був укладений договір про надання правничої допомоги №1/07. Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12120546 від 14.08.2025 року вбачається, що вартість наданих АО «Альянс ДЛС» юридичних послуг щодо проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, якою є також [PERSON] та складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором становить 11 200 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, а також приймаючи до увагу той факт, що позовні вимоги задоволено, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №3387 від 22.10.2025 року.

Outcome: approved