Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

20.06.2025 заявниця [PERSON] в особі представника - адвоката Погасій С.М. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила встановити факт перебування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на утриманні вітчима [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Заява обґрунтована тим, що з 05.06.2019 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали однією сім`єю разом із донькою заявниці від попереднього шлюбу - [PERSON] . Біологічний батько дитини помер у 2021 році. Між вітчимом та дитиною склалися сталі теплі відносини, [PERSON] повністю забезпечував дитину матеріально, оплачуючи витрати на харчування, одяг, навчання та оздоровлення. Оскільки заявниця є особою з інвалідністю II групи та отримує незначну пенсію, допомога чоловіка була основним і постійним джерелом засобів для існування дитини. 24.02.2022 [PERSON] був призваний до Збройних Сил України, а [INFO] загинув внаслідок вибухової травми під час виконання обов`язків військової служби. Встановлення факту утримання необхідно заявниці для захисту інтересів дитини як члена сім`ї загиблого Захисника України, зокрема для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання відповідних соціальних пільг і статусів. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г. В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2025 залучено до участі у справі як заінтересованих осіб ГУ ПФУ в Черкаській області та Департамент соціальної політики Черкаської міської ради. 02.10.2025 від представниці ГУ ПФУ в Черкаській області за довіреністю Соломко І.В. надійшли заперечення на заяву, в яких вона просила відмовити у задоволенні заяви, а провадження у справі закрити. Представниця зазначила, що обставини справи свідчать про наявність спору про право щодо перебування дитини на утриманні для призначення пенсії, який має вирішуватися в порядку позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2025 витребувано у ГУ ДПС у Черкаській області інформацію про доходи [PERSON] за період із 05.06.2019 по 01.05.2022, а у Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - інформацію про отримання [PERSON] державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника у період із 17.08.2021 по 01.05.2022. 04.12.2025 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради, на виконання ухвали від 24.11.2025, надано довідку про отримання (неотримання) допомоги № 356/10-01.2-02 від 03.12.2025. 09.12.2025 ГУ ДПС у Черкаській області, на виконання ухвали від 24.11.2025, надано інформацію про доходи [PERSON] , отримані від податкових агентів за період з 05.06.2019 по 01.05.2022. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Погасій С.М. у судовому засіданні підтримали вимоги. Заявниця пояснила, що біологічний батько дитини до моменту смерті сплачував аліменти в розмірі 700,00 грн, яких було недостатньо. Фактично дитина перебувала на повному утриманні [PERSON] , який працював у АТ «НСТУ», а в період перебування на обліку в центрі зайнятості спрямовував на потреби сім`ї кошти від відчуження власного нерухомого майна. Заявниця також зазначила, що до 2023 року працювала у телекомпанії, а після загибелі чоловіка звернулася до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради для оформлення державної допомоги на дитину померлого годувальника. Представники заінтересованих осіб - Служби у справах дітей Черкаської міської ради, ГУ ПФУ в Черкаській області та Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У запереченнях на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, представниця ГУ ПФУ в Черкаській області за довіреністю Соломко І.В. просила проводити розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою заявниці. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі 3 роки, і протягом усього цього часу саме чоловік забезпечував сім`ю. У 20192020 роках [PERSON] працював у телекомпанії, у 2021 році перебував на обліку в центрі зайнятості. У цей період [PERSON] також відчужив належне йому майно, спрямувавши кошти на потреби родини. Окрім матеріального утримання, [PERSON] активно займався вихованням та розвитком неповнолітньої [PERSON] , зокрема відвідував із нею різноманітні гуртки, оскільки [PERSON] працювала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що перебуває у дружніх відносинах із заявницею більше 10 років. [PERSON] займався вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітньої [PERSON] . Зокрема, вона була очевидцем того, як [PERSON] купував дитині одяг та оплачував витрати на її відпочинок. [PERSON] протягом певного часу працював у телекомпанії та перебував на обліку в центрі зайнятості. Крім того, свідок підтвердила, що кошти, отримані [PERSON] від відчуження (продажу) власного гаража, були використані ним на потреби сім`ї. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи в порядку окремого провадження, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частин 1, 3 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України). Положеннями пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі: встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Статтею 260 СК України передбачено, що якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до частини 1 статті 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Статтею 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків, мають право на пенсію нарівні з рідними дітьми. Судом встановлено, що [INFO] у м. Черкаси народилася [PERSON] , про що 06.11.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 1353 та 26.12.2023 повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.12.2017 у справі № 711/10202/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800,00 грн, починаючи з 16.11.2017 і до повноліття дитини. [INFO] у віці 40 років [PERSON] помер, про що 17.08.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 2674 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 616152 від 25.03.2014. 05.06.2019 [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON] , про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 684 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом опитування сусідів № 2556 від 11.10.2024. З червня 2019 року по грудень 2019 року [PERSON] працював у філії АТ «НСТУ» «Черкаська РД» та отримував заробітну плату від 20 500,00 грн до 43 000,00 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 5 від 16.01.2025. З квітня 2020 року по квітень 2021 року [PERSON] перебував на обліку в Черкаській філії ЧОЦЗ та отримував допомогу по безробіттю в розмірі від 2 522,00 грн до 9 154,00 грн, що підтверджується довідкою № Е230017/01/2025/0002 від 17.01.2025. З [INFO] [PERSON] призначено соціальну допомогу на дитину померлого годувальника [PERSON] , що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) допомоги № 356/10-01.2-02 від 03.12.2025. 24.02.2022 у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України [PERSON] був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України та на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] № 54 від 24.02.2022 був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . [INFO] [PERSON] загинув в результаті вибухової травми під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.05.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування неповнолітньої [PERSON] на утриманні [PERSON] , заявниця стверджувала, що [PERSON] повністю забезпечував дитину матеріально, оплачуючи витрати на харчування, одяг, навчання та оздоровлення, і його допомога була основним і постійним джерелом засобів до існування дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть тоді, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 592/17552/18 зазначено, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги від померлого, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично протягом певного періоду часу, і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, якщо суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17, від 27.06.2018 у справі № 210/2422/16-ц, від 05.11.2025 у справі № 644/1574/23. Аналізуючи доводи заявниці в сукупності з наданими доказами, суд виходить із того, що встановлення факту перебування на утриманні потребує доведення того, що допомога з боку померлого була визначальною, постійною та основною. Згідно з даними про доходи, отримані від податкових агентів за період із 05.06.2019 по 01.05.2022, судом встановлено, що [PERSON] отримав такі виплати: у 2019 році - 244 502,26 грн. від філії АТ «НСТУ» «Черкаська РД» та 1 250,00 грн. від Черкаської обласної профспілкової організації Профспілки працівників культури; у 2020 році - 69 429,34 грн. від ЧМЦЗ та 945,71 грн. від ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма»; у 2021 році - 35 386,25 грн. від ЧМЦЗ та 792,38 грн. від ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма»; у 2022 році - 425,04 грн. від ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма» та 30 706,82 грн. від [INFO] ». Тобто у період з ІІ кварталу 2020 року по квітень 2021 року середньомісячний дохід [PERSON] складався переважно з допомоги по безробіттю. Надалі, з травня 2021 року до моменту призову на військову службу (лютий 2022 року), тобто майже рік, за офіційними даними податкових органів у [PERSON] будь-який дохід був відсутній. Водночас у цей самий проміжок часу заявниця [PERSON] була офіційно працевлаштована та отримувала стабільний дохід у вигляді заробітної плати (близько 10 000,00 грн) та пенсії по інвалідності ІІ групи. Крім того, на утримання неповнолітньої [PERSON] з серпня 2021 року виплачувалася державна соціальна допомога у зв`язку з втратою годувальника (біологічного батька). Провівши порівняльний аналіз, суд констатує, що дохід загиблого у зазначений період об`єктивно не міг бути основним джерелом існування для сім`ї з трьох осіб, оскільки його розмір ледь покривав прожитковий мінімум на одну дорослу особу. Натомість сукупний дохід самої заявниці та соціальні виплати на дитину свідчать про наявність у дитини інших стабільних джерел забезпечення, що спростовує доводи заявниці про повне утримання дитини саме вітчимом. Відповідно до статті 180, 268 СК України обов`язок утримувати дитину в першу чергу покладено на її батьків. Вітчим зобов`язаний утримувати падчерку лише за умови, що у неї немає матері/батька або вони з поважних причин не можуть надавати їй належного утримання. Судом встановлено, що матір дитини мала стабільний дохід, а дитина - державне забезпечення за померлого батька. Отже, правових підстав для виникнення обов`язку щодо утримання дитини саме у вітчима, як основного годувальника, матеріали справи не містять. Суд критично оцінює твердження заявниці про використання коштів від продажу нерухомого майна [PERSON] на потреби дитини. Всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, суду не надано договорів відчуження майна (що підтвердили б факт отримання коштів та їх розмір), банківських виписок чи квитанцій, які б вказували на цільове спрямування цих коштів на навчання, оздоровлення чи утримання дитини. Самі по собі показання свідків про відчуження [PERSON] належного йому майна за відсутності письмових доказів є припущеннями, на яких суд не може ґрунтувати рішення. Свідки не були очевидцями спрямування [PERSON] коштів від продажу нерухомого майна саме на утримання дитини. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що між загиблим та дитиною склалися теплі родинні стосунки, [PERSON] займався її вихованням, купував речі та подарунки. Проте суд наголошує, що добровільна участь у житті дитини, епізодичні витрати на одяг чи дозвілля є проявом сімейної турботи та виховання, що є моральним обов`язком у сім`ї, але не тотожним поняттю юридичного утримання. Факт спільного проживання та ведення спільного побуту (купування продуктів харчування, оплата комунальних послуг) за наявності доходів у матері дитини не є беззаперечним доказом того, що саме допомога вітчима була постійним і основним джерелом існування для неповнолітньої [PERSON] . Матеріали справи не містять беззаперечних доказів надання [PERSON] коштів на утримання [PERSON] , в тому числі і шляхом перерахування таких на картковий рахунок чи в інший спосіб. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявницею не доведено факту перебування дитини на повному утриманні загиблого або отримання від нього допомоги, яка була б значно вищою за інші джерела доходів дитини та мала б вирішальне значення для її забезпечення. Відтак заява [PERSON] є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed