Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 74764 грн. 05 коп., з яких 64698 грн. 94 коп. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2016 року по 30.04.2024 року, 527 грн. 16 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 30.04.2024 року, 3411 грн. 17 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2016 року по 30.04.2024 року, 391 грн. 92 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 30.04.2024 року, 883 грн. 52 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 30.04.2024 року, 287 грн. 32 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 року по 30.04.2024 року, інфляційні втрати в сумі 3282 грн. 78 коп., 3 % річних в сумі 1281 грн. 24 коп., посилаючись на те, що позивач є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова згідно з рішенням Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді». Відповідачі отримують послуги, які надає позивач, але не в повному обсязі сплачують вартість отриманих послуг, внаслідок чого за ними виникла заборгованість. Ухвалою суду від 12.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка подала відзив, в якому просила перерахувати заборгованість. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, з системою централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання послуг в якому здійснює КП «Харківські теплові мережі». Судом встановлено, що місце проживання відповідачів зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання відповідачів. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання їх квартири. Відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року №1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді», зі змінами внесеними рішенням № 946 від 30.09.2001 року, КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, наймач, власник, орендар житлового приміщення, зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідач, будучи зобов`язаним своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачує заборгованість за отримані послуги. Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий КП «Харківські теплові мережі», відповідач має заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2016 року по 30.04.2024 року в розмірі 64698 грн. 94 коп. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем до суду подано клопотання про застосування строку позовної давності по заявленим позовним вимогам. Згідно із Законом України від 30.03.2020 року №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності: 62223 грн. 85 коп. за послугу з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 року по 30.04.2024 року, 527 грн. 16 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 30.04.2024 року, 3411 грн. 17 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 року по 30.04.2024 року, 391 грн. 92 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 30.04.2024 року, 883 грн. 52 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 30.04.2024 року, 287 грн. 32 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 року по 30.04.2024 року. Щодо заборгованості за період 01.11.2016 року по 11.03.2017 року сплив трьох річний строк позовної давності, а тому в стягненні заборгованості за цей період суд відмовляє у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з несвоєчасною сплатою наданих послуг позивач має право на відшкодування йому інфляційних втрат в сумі 3282 грн. 78 коп. та 3% річних в сумі 1281 грн. 24 коп. Розрахунок інфляційних втрат і 3% річних міститься в відомостях нарахувань. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачами прав позивача на належне виконання боржниками своїх зобов`язань та вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial