Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить зняти заборону з нерухомого майна та вилучити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена на підставі повідомлення б/н від 10 травня 1997 року (Олександрівська райдержнотконтора), архівний запис № 86239-1312 від 07 вересня 2000 року, реєстраційний номер обтяження: 7232568. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її батько, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок розташований за вищевказаною адресою. Вона прийняла спадщину, про що 07.07.2025 приватним нотаріусом видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. При оформленні спадщини приватний нотаріус повідомив позивачку, що на вказаний житловий будинок 22.05.2008 зареєстроване обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7232568. На звернення до Олександрівськгго районного суду Кіровоградської області позивачку повідомлено, що за 1997 та за 2008 роки відсутня справа про накладання арешту на житловий будинок. Крім цього, вона зверталася до відповідача з питанням зняття заборони на майно, на що отримала відповідь, що заборону на будинок необхідно зняти/припинити за рішенням суду. Зазначає, що існуюче обтяження, не пов`язане з нею та порушує її право на володіння, користування та розпорядження цим майном, тому, у зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої права не має можливості, змушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 25-26). Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 31). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, не заперечила проти задоволення позову (а.с. 32). За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження на підставі наявних доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Позивачка народилася [INFO] в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, її батьками зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 16). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого 07.07.2025 приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 9, 17). Право власності позивачки на житловий будинок за вказаною адресою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3168193135040 (а.с. 8). 07.07.2025 приватний нотаріус повідомив позивачку, що станом на вказану дату встановлено наявність заборони на вищевказаний житловий будинок (а.с. 21). З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 432850175 сформованої 25.06.2025, а також номер інформаційної довідки 437682439 сформованої 31.07.2025 в інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7232568, зареєстрований 22.05.2008 08:51:13 за № 7232568, реєстратором: Знам`янська міська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, 27400 Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Знам`янка, вул. Михайла Грушевського, 18, підстава обтяження: постанова б/н, 10.05.1997, Олександрівська райдержнотконтора, Об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний запис № 86239-1312 від 07-09-2000, заб. 15, заявник Олександрівська РДНК (а.с. 18-19). Позивачка зверталася та отримала відповідь від Олександрівського районного суду Кіровоградської області про те, що згідно показників алфавітних книг цивільних справ за 1997 рік та за 2008 рік відсутня справа про накладання арешту на будинок [ADDRESS] (а.с. 22). Також, позивачка зверталася до відповідача щодо зняття заборони з житлового будинку та отримала відповідь про те, що рішення суду для зняття заборони не надано, і тому її необхідно зняти/припинити за рішенням суду (а.с. 20). Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, ст.ст. 4-5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст.319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Між тим, ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317, ст.ст. 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного вище, наявність заборони, накладеної на майно, порушує право позивачки на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, а тому її право підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом звільнення майна з-під арешту.

Outcome: approved