Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 7921329 від 02 січня 2023 року в розмірі 25 575 гривень та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 січня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 7921329 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти у сумі 6 000 гривень строком на 30 днів. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору, кошти не повернув, відсотки за користування позикою не сплатив, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25 вересня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладений Договір факторингу № 01.02-55/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 7921329 у сумі 25 575 гривень. Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, заборгованість відповідача за Договором позики № 7921329 від 02 січня 2023 року складає 25 575 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом 6 000 гривень, заборгованість по відсотках 19 575 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2025 року справу передано Новозаводському районному суду міста Чернігова за територіальною підсудністю. Ухвалою судді від 22 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до позовної заяви додане клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 57). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади оголошення про виклик до суду, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 02 січня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений Договір позики № 7921329 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), згідно якого позичальник отримав суму позики у розмірі 6 000 гривень, строком на 30 днів. Базова фіксована ставка за перший день користування становить 37,21%. Фіксована базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дня повернення позики становить 2,50%. Знижена процентна ставка з другого дня користування позикою 0,01%. Кредитний договір підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором AV6L1VWx51 (а.с. 10-13). Згідно з п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики») для задоволення власних потреб (без конкретної споживчої мети) шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Згідно із п. 4. Договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Згідно з пп. 5.1 п. 5 Договору позики підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://cliсkcredit.ua/ua/informaciya з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до довідки від 21 лютого 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» повідомило ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», що відповідно до умов Договору про переказ коштів № 23-01-18/5 завершено платіжну операцію, а саме 02 січня 2023 року перераховано кошти на суму 6 000 гривень, отримувач [PERSON] , картка [NUMBER] (а.с. 30). 25 вересня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (Фактор) укладений договір факторингу № 01.02-55/23, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором (а.с. 32-35). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25 вересня 2023 року № 01.02-55/23ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 7921329 у сумі 25 575 гривень (а.с. 37-38, 39). Рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25 березня 2024 року № 1 змінено назву Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 96). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором позики № 7921329 від 02 січня 2023 року заборгованість [PERSON] станом на 25 вересня 2023 року становить 25 575 гривень, з яких: заборгованість по тілу 6 000 гривень; заборгованість за відсотками 19 575 гривень (а.с. 22-24). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно з положеннями частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Отже, ТОВ «СВЕА ФІНАНС», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним договором. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно з положеннями статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за відсотками за Договором позики № 7921329 суд враховує, що умовами договору передбачено, що товариство надає клієнту позику у розмірі 6 000 гривень строком на 30 днів. Дата надання кредиту 02 січня 2023 року, останній день повернення позики 01 лютого 2023 року. Пунктом 6 Договору позики передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація). Продовження строку користування здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження Строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде нараховуватись за ставкою 2,50% (ставка незмінна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Згідно з пунктами 7.1, 7.4 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» веб-сайту та мобільного додатку «СliсkСredit» позичальник має право продовжити строк користування Позикою (далі - пролонгація). За продовження строку користування Позикою, Позичальник сплачує Товариству Проценти на умовах, обраних Позичальником для здійснення певного виду Пролонгації. Позичальник має право продовжити строк користування Позикою необмежену кількість разів. З розрахунку заборгованості вбачається, що за користування позикою товариством нараховані проценти за перший день у розмірі 37,21%, що складає 2 232 гривні 60 копійок, з другого дня користування позикою нараховані проценти за зниженою процентною ставкою - 0,01% до 31 січня 2023 року в межах дії договору позики, у подальшому застосовано базову процентну ставку - 2,50% в день та нараховані відсотки за період з 02 лютого 2023 року до 27 липня 2023 року. Позичальником здійснювалось часткове погашення нарахованих відсотків, перший платіж - 01 лютого 2023 року на суму 225 гривень, останній платіж - 27 квітня 2023 року, всього на загальну суму 8 025 гривень. Разом з тим, доказів пролонгації строку кредитування позивачем не надано, матеріали справи не містять додаткових угод, на підтвердження ініціювання позичальником продовження Строку позики. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити, на яких умовах здійснювалась пролонгація та на який строк. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зазначила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що продовження нарахування процентів за базовою ставкою після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, заборгованість за відсотками за Договором позики від 02 січня 2023 року № 7921329 задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ «СВЕА ФІНАНС`у розмірі заборгованості за тілом позики 6 000 гривень. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 568 гривень30 копійок(6000х 2422,40/25575). Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги № 01.02-21/25, укладений 01липня 2025 року між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та адвокатом Білосорочка С.А., розрахунок до вищевказаного договору, акт приймання-передачі професійних правничих послуг адвоката, відповідно до яких вартість наданих послуг становить 10 000 гривень (а.с. 40-42, 43, 44). Суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, часткового задоволення позовних вимог, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2 500 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial