Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшов позов Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.06.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 2956308490-366979 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 9426, для підписання кредитного договору № 2956308490-366979 від 10.06.2021, шляхом направлення Позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Відповідач належно умови договору не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 18040,00 грн, з яких 5500,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 12540,00 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено справу до розгляду по суті, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.10.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю. На виконання вказаної ухвали на адресу суду 24.11.2025 року надійшли витребувані судом документи. В судове засідання представник позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК» не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив відповідачем не подано. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.06.2021 між [PERSON] та ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладено кредитний договір №2956308490-366979, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 5500,00грн (п. 1.1.). Строк кредитування - 15 днів (п. 2.1). Договором визначено порядок та умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами (п.п. 3.1-3.15). Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача. Згідно з п. 3.4 кредитного договору, відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, що є додатком цього договору, становить 7260 грн, або 132% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 1760 грн, або 32% від суми кредиту. У п. 3.5 кредитного договору вказано, що сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений лояльним періодом, встановлений п. 2.1 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього договору процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 3.4 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2% (за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту). Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1.85% розповсюджуються на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 договору. Сторони погодили (п.3.6), що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком продовження строку користування кредитом на умовах, визначених п.3.7, п. 3.8. Зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж 90 днів після закінчення лояльного періоду (п.3.7). Згідно п.3.8, з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730% річних, що становить 2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Згідно п. 3.12 договору, прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка платежів) не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Згідно п. 4.1.3 у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту позичальник зобов`язався сплатити нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Закінчення строку надання кредиту не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору (п. 6.4). За змістом повідомлення про підтвердження платежу, АТ «Таскомбанк» надає підтвердження про здійснення переказу 10.06.2021 у сумі 5500,00 грн на платіжну картку [NUMBER] , відправник ТОВ «КОШЕЛЬОК». Згідно з повідомленням ТОВ «ТАС ЛІНК», видача коштів за кредитним договором №2956308490-366979 у сумі 5500,00 грн 10.06.2021 проведено успішно на картку [NUMBER] . На а.с. 17 - 21 Правила надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Кошельок» за договором №2956308490-366979 від 10.06.2021 станом на 28.10.2025, відповідно до якого заборгованість складає 18040,00 грн, з яких 5500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12540,00 грн заборгованість за процентами. Відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором №2956308490-366979 від 10.06.2021 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 18040,00 грн, з яких 5500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 12540,00 грн заборгованість за процентами. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на [PERSON] оформлена картка № [NUMBER] , а також виписка про рух коштів по рахунку за період з 09.06.2021 - 11.06.2021. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. 12.02.2025 між адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» і ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладено договір про надання правової допомоги. Згідно додатку від 15.10.2025 до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 витрати на правничу допомогу розраховуються таким чином: оформлення документів щодо надання правничої допомоги -1000,00грн;збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору 2000,00грн; складання позовної заяви 4000,00грн;формування додатків до позовної заяви 2000,00грн; відправка позову 1000,00грн. Загальна вартість послуг становить 10000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч. ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 (справа №2040/6747/18) закріплено правовий висновок, згідно якого суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved