Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

04 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Айкон Дебт Колекшн» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Айкон Дебт Колекшн» мотивована тим, що 29.09.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1098232 від 29.09.2020, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 3 500 грн. з встановленими строком та відсотками за користування кредитними коштами; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 5 495 грн., з яких: 3 500 грн.сума заборгованості за тілом кредиту; 1 995 грн. сума заборгованості за процентами. Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 29.09.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №109822, у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 3 500 грн. першим траншем у вигляді кредитної лінії строком на 30 днів. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. [PERSON] 29.09.2020 отримала грошові кошти в сумі 3 500 грн., шляхом перерахунку на банківську картку. 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу №1-07092021 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах, а Фактор зобов`язується їх прийняти. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-7092021 від 07.09.2021 ТОВ «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] 07.09.2021 ТОВ ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1098232 від 29.09.2020до ТОВ «ФК «Айкон Дебт Колекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача у розмірі 5 495 грн. з яких 3 500 - прострочене тіло кредиту, 1 995 грн. - прострочені відсотки. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1098232 від 29.09.2020наданої позивачем, слідує, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Айкон Дебт Колекшн» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, а заборгованість лишається непогашеною. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 вказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 598 ЦК Українизобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 частини 1статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач належним чином не виконав умови договору, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1098232 від 29.09.2020 в сумі 5 495 грн. підлягають до задоволення як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник надав копію договору, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги та детальний опис виконаних робіт, загальний розмір яких складає 10 500 грн. Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат. А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, та понесені ним судові витрати в сумі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial