Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Уповноважений представник ТОВ «Санфорд капітал» - адвокат Маслюженко М.П. звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивував тим, що23 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № Р.20.21840.005049190. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 35948,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит разом з процентами згідно з умов цього Договору. Строк кредитування становить 48 місяці з дня підписання кредитного договору, тобто до 23 березня 2023 року включно. Оскільки відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, станом на 23 березня 2023 року заборгованість її перед Банком становить: 34898,75 грн. заборгованість за основним боргом; 17305,70 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що разом становить 52204,45 грн. 16 листопада 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОНАТІ" був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого до ТОВ "ФК "СОНАТІ" перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 23 березня 2019 року Р.20.21840.005049190. 29 грудня 2023 року між ТОВ "ФК "СОНАТІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 23 березня 2019 року № Р.20.21840.005049190. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання позивачем права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо ПАТ "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги 16 листопада 2023 року. ТОВ «Санфорд каптіла» та ТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у загальному в сумі 52204 грн. 45 коп., 2422 грн. 40 коп. судового збору, оплату послуг поштового зв`язку та 7200 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом за зареєстрованою адресою місця проживання [PERSON] надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, конверт із вкладенням повернутий на адресу суду з довідкою відділення Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою, однак, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, такий вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити, виходячи з таких підстав. 23 березня 2019 року між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р.20.21840.005049190 та підписана Анкета-зава на кредит, відповідно до яких [PERSON] отримав кредит в сумі 35948,00 гривень із процентною ставкою за користуванням коштами у розмірі 15,00 %, із визначенням строків та порядку повернення позики, а також можливих штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання умов договору (а.с. 43,44,48-49). 16 листопада 2023 року між АТ "ІДЕЯ БАНК" та ТОВ "ФК "СОНАТІ" укладено Договір факторингу N 16/11-23, відповідно до умов якого ПАТ "ІДЕЯ БАНК" передає (відступає) ТОВ "ФК "СОНАТІ" за плату, а ТОВ "ФК "СОНАТІ" приймає належні ПАТ "ІДЕЯ БАНК" права грошової вимоги до боржників за договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та боржником (а. с. 34 -40). Відповідно до реєстру боржників N 1 до Договору факторингу від 29.12.2023 року, ТОВ "ФК "СОНАТІ" набуло права грошової вимоги до Величко ЛЛ за кредитним договором № Р.20.21840.005049190 від 23 березня 2019 року (а. с. 42). 29 грудня 2023 року між ТОВ "ФК «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено Договір факторингу N 29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "СОНАТІ" передає (відступає) ТОВ «Санфорд Капітал» за плату, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні ТОВ "ФК "СОНАТІ" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та боржником (а. с. 27 - 33). Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору факторингу від 01.04.2025 року, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р.20.21840.005049190 від 23 березня 2019 року у розмірі 34898,75 гривень (а.с. 41). Відповідно до норм частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 530 цього ж кодексу якщо узобов`язанні встановленийстрок (термін)його виконання, то вонопідлягає виконаннюу цейстрок (термін). Зобов`язання, строк (термін)виконання якоговизначений вказівкоюна подію, яка неминучемає настати, підлягає виконаннюз настаннямцієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписом частини 1 статті 626 цивільного кодифікованого закону України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Норма права, викладена в статті 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 наведеного кодифікованого акту України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 14 вказаного кодексу передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобов`язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно з правилом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. За приписом статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1082 зазначеного кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення позову шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованості за кредитним договором № Р.20.21840.005049190 від 23 березня 2019 року у загальному розмірі 52204,45 гривень. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. ТОВ «Санфорд Каптал» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. що підтверджується платіжною інструкцією від 03 червня 2025 року № 1421. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі N 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі N 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі N 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Санфорд Капітал» долучено до позовної заяви: копію Договору про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року N 1/04 укладеного між ТОВ «Санфорд Каптал та Адвокатським Об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС", Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги N 5 від 05 травня 2025 року, який містить детальний обсяг виконаних робіт у справі на загальну суму 7200 грн. Вартість послуг (Прейскурант), ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 7200 грн. не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Щодо витрат на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, суд зазначає наступне. За змістом ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Верховний Суд у додаткових постановах від 20 вересня 2022 року у справі N 756/11978/16-ц та від 18 вересня 2023 року у справі N 759/5806/20 дійшов висновку щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень. Як вбачається із списку згрупованих поштових відправлень від 29 серпня 2024 року N 4274 та опису рекомендованого листа ТОВ «Санфорд Капітал» направило [PERSON] копію позовної заяви з додатками вартістю 45 грн. Отже, з відповідача на користь ТОВ «Санфорд капітал» необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. витрати, пов`язані з поштовим відправленням 45 грн. а всього 5467,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved