Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся із позовом до в якому просить стягнути з [PERSON] 10000 грн. суму сплаченого страхового відшкодування та понесені судові витрати. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , 08.01.2023 року, приблизно о 18 год. 45 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керуючи автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись поблизу буд. № 15 на вул. Чорновола в с. Калинівка Сарненського району Рівненської області, зі сторони с. Кузьмівка Сарненського району Рівненської області в напрямку до смт. Степань Сарненського району Рівненської області та допустив наїзд автомобіля на пішохода [PERSON] та велосипед на котрому знаходився [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 2468172. Крім того, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Чоловік загиблої звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про страхове відшкодування, згідно якої йому було виплачено 200000 грн. страхового відшкодування. 31.03.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, яку ними було задоволено та виплачено 100000 грн. В зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача письмовою заявою позовні вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена у відповідності до ст. ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, яка не з`явилася в судове засідання. Судом встановлено, що вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 07.09.2023 року визнано [PERSON] винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України та ч.1 ст.135 КК України. Згідно вироку [PERSON] , 08 січня 2023 року, приблизно о 18 год. 45 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керуючи автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись поблизу буд. № 15 на вул. Чорновола в с. Калинівка Сарненського району Рівненської області, зі сторони с. Кузьмівка Сарненського району Рівненської області в напрямку до смт. Степань Сарненського району Рівненської області, з увімкнутим ближнім світлом фар, зі швидкістю приблизно 70 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху у населеному пункті, яка повинна була становити не більше 50 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді пішоходів [PERSON] , [PERSON] , яка тримаючи руками велосипед «Rover 7» вела його в руках з правої сторони від себе та перевозила на багажнику малолітнього пасажира [PERSON] , [INFO] , які рухалася попереду автомобіля в попутному напрямку по проїзній частині, яких він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості до швидкості руху пішоходів та велосипеда або об`їзду перешкоди та допустив наїзд автомобіля на пішохода [PERSON] та велосипед на котрому знаходився [PERSON] , хоча мав технічну можливість рухаючись з допустимою швидкістю уникнути наїзду, як шляхом зменшення швидкості автомобіля до швидкості руху перешкоди (пішоходів із велосипедом), так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди, при своєчасному прийнятті мір до реагування. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: - пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події; - пасажир велосипеда «Rover 7» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови, підапоневротичних гематом голови, забою головного мозку важкого ступеня з ознаками гострих субарахноїдальних геморагій правої півкулі головного мозку, що ускладнилося дифузним набряком головного мозку, набряком диску зорового нерва, контузії паренхіми лівої легені та базальних відділів паренхіми правої легені, закритого перелому лівої стегнової кістки, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 2468172 та в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» полісом АТ 003246050. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] [INFO] померла [INFO] . Згідно довідки про присуну смерті [PERSON] , причиною зіткнення з легковою автівкою. 10.01.2023 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про страхове відшкодування. Згідно розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сума страхового відшкодування пов`язаного зі смертю [PERSON] становить 200000 грн., які були виплачені [PERSON] згідно платіжного доручення №14767 від 20.03.2023 року. 31.03.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося до позивача із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування в розмірі 100000 грн. , які були виплачені згідно платіжної інструкції №338240 від 19.05.2023 року. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до підпункту а) 37.1.1 пункту 37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи, що позивач здійснив регламентну виплату потерпілій у ДТП особі. Відповідач на час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, він повинен відшкодувати шкоду. Таким чином, позивач наділений правом зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України. Враховуючи вище викладене позов підлягає до задоволення. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3028 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved