Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

14 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) через свого представника Усенка Михайла Ігоровича в системі «Електронний суд» сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» посилалося на те, що 16.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали Кредитний договір №1572445 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У цей же день, 16.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» перерахувала грошові кошти в сумі 4 000 грн на банківську картку, реквізити якої було надано Відповідачем. Відповідач умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків не здійснює. 26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 26122024. Право вимоги за кредитним договором №1572445 від 16.06.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь: 23 176 грн, з яких: 4 000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 11 580 грн 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам; 7 596 грн. 00 коп. заборгованість за штрафом. Крім того позивач просить судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп. покласти на відповідача. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, при цьому 03 грудня 2025 року на адресу суду подав клопотання з якого слідує, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду повернулись ухвала суду про відкриття провадження та повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 16 червня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали Кредитний договір №1572445 (далі - Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, за умовами пункту 1.1 Договору Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов Договору сума кредиту(загальний розмір) складає: 4 000,00 гривень, строк кредиту 360 дні, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування 9 089,90% річних (а. с. 19-24 і на звороті). Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора К454. Зокрема, 16.06.2024 о 01:45:24 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору (а. с. 23, 24 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення Договору про надання споживчого кредиту та погодження всіх істотних його умов. Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» взяті на себе зобов`язання за вказаним Кредитним договором №1572445 від 16.06.2024 виконало у повному обсязі та надало Відповідачу кредит, що підтверджується, доданою позивачем до позовної заяви копією листа від 31.12.2024, в якому зазначено, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта [NUMBER] від ТОВ «Селфі Кредит» 16.06.2024 о 01:47:07 у сумі 4 000 грн (а. с. 26). Таким чином, договір є укладеним та виконаним позивачем, проте відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 26.12.2024 утворилась заборгованість. 26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 26122024. Предметом договору факторингу №26122024 від 26.12.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі Кредит» є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.1. Фактор набуває Права Вимоги (у значенні як наведено нижче) від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимог (у значенні як наведено нижче) Фінансування (у значенні як наведено нижче) у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги (Права) до Боржників (у значенні як наведено нижче) за Кредитними договорами (у значенні як наведено нижче) (Портфель Заборгованості). Пунктом 3.1. визначено, що підписанням цього Договору Клієнт запевняє, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Пунктом 6.2.3. встановлено, що права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 2 цього Договору, та виконання Фактором вимог пункту 7.2 Договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 26122024від 26.12.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 23 176 грн, з яких: 4 000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 11 580 грн 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам; 7 596 грн. 00 коп. заборгованість за штрафом (а. с. 35). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» нарахування відсотків не здійснювало. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 512 , ст. 514 ЦК України Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №1572445 від 16.06.2024. Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо. З доказів, наданих позивачем вбачається, що на підтвердження факту набуття ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до відповідача за кредитним договором, позивач надав копії відповідних документів, зокрема договір відступлення прав вимоги, реєстр прав вимоги, акту прийому-передачі реєстру боржників за договором відступлення, виписку по особовому рахунку боржника. Отже суд установив, що між первісним кредитором та позичальником укладено Кредитний договір, який було підписано одноразовим ідентифікатором, надісланим відповідачу, на умовах визначених у вищевказаному договорі, відповідачу надано кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Неналежним виконанням зобов`язань за Договором відповідач порушує умови Договору, права позивача, та вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Так, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку заборгованості, виданого ТОВ «Селфі Кредит», станом на 26 грудня 2024 року виникла заборгованість у сумі 23 176 грн, з яких: 4 000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 11 580 грн 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам; 7 596 грн. 00 коп. заборгованість за штрафом (а. с. 26 на звороті 29 та на зворотах). На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, відзив на позов не надав. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення штрафів в сумі 7 596 грн задоволенню не підлягають. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи міститься Платіжна інструкція (безготівковий переказ в національній валюті) №26451 від 17.10.2025, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 67,22 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 628 грн 34 коп., також витрати на правничу допомогу в сумі 5 377 грн 60 коп., тобто пропорційно до задоволених вимог. Решта витрат покладається на позивача.

Outcome: partial