Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21.02.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 26 % річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняло пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Таким чином, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. З паспортом споживчого кредиту відповідач також ознайомлений та він погодився з ним, підписуючи угоду. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого сума заборгованості за кредитним договором станом на 23.02.2021 становить 33035,20 грн. 22.02.2021 між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». У подальшому, 23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 33035,20 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2025 матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, передані до Оболонського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся. При цьому, 25.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2019 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631116928. Мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн.; процентна ставка 26 % річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. 22.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «ФК ФОРТ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «АЛЬФА-БАНК» за плату, а АТ «АЛЬФА-БАНК» відступає ТОВ «ФК ФОРТ», а ТОВ «ФК ФОРТ» набуває належне АТ «АЛЬФА-БАНК» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Відповідно до Витягу з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021, ТОВ «ФК ФОРТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 21.02.2019 в розмірі 33035,20 грн, з яких: 29163,71 грн. заборгованість за кредитом, 3871,49 - заборгованість за штрафними санкціями. 23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №01-23-02/21, за яким ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК ФОРТ» за плату, а ТОВ «ФК ФОРТ» відступає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуває належне ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Відповідно до Виписки з додатку до Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 21.02.2019 в розмірі 33035,20 грн, з яких: 29163,71 грн. заборгованість за кредитом, 3871,49 - заборгованість за штрафними санкціями. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21.02.2019 станом на 22.02.2021 відповідач мав заборгованість у розмірі 33035,20 грн., з яких: 28971,01 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 3371,49 грн. - заборгованість по відсотках; 192,70 грн - овердрафт, 500,00 грн - неустойка. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Позивач зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідачем не виконано зобов`язання, визначені договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені статтями 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів у загальному розмірі 33035,20 грн., тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення позову у повному обсязі. У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І., акт № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025, платіжну інструкцію №2724 від 10.06.2025 на суму 9200,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved