Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 29.04.2003 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 14. У шлюбі в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки, тому вона просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 30.10.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 02.12.2025 року. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні, заперечив проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді від 02.12.2025 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18.12.2025 року. Позивачка в судове засідання 18.12.2025 не з"явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання 18.12.2025 не з"явився, подав суду заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.04.2003 сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №14, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке знаходиться в матеріалах справи. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи. Сімейне життя у сторін не склалося, спільного господарства вони не ведуть, у них різні життєві цінності та погляди на життя. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при подачі позову до суду сплатила 1211,20 грн судового збору, тому з відповідача необхідно стягнути в користь позивачки 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. та 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. повернути з державного бюджету на користь позивачки. В позовній заяві позивачка зазначає, що понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, однак докази на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні, тому суд приходить до висновку, що такі не підлягають розподілу між сторонами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved