Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватне сільськогосподарське підприємство «Кам`янка» (далі третя особа) про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в якому вказує, що він є власником 1/2 частки земельної ділянки площею 2.5053 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 1824782200:01:000:0341, яка розташована на території Попільнянської селищної ради (за межами села Кам`янка). Відповідач є співвласником зазначеної земельної ділянки та позивач запропонував йому здійснити поділ земельної ділянки та виділ її в натурі, оскільки така можливість наявна, проте згоди досягнуто не було, що є перешкодою для позивача у користуванні та розпорядженні належною йому часткою земельної ділянки, в зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. На підставі вищевикладеного, позивач просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 2.5053 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1824782200:01:000:0341, яка розташована за межами населеного пункту села Кам`янка Житомирського району, Житомирської області на території Попільнянської селищної ради, шляхом поділу її в натурі та виділити в натурі у приватну власність [PERSON] 1/2 земельної ділянки (рілля), площею 1.2526 га із земельної ділянки площею 2.5053 га, кадастровий номер 1824782200:01:000:0341, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Попільнянської селищної ради Житомирського району, Житомирської області. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 17 грудня 2025 року від позивача надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність та представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судові засідання 27 листопада 2025 року та 24 грудня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до судового виклику № 288/1435/25/19820/25 вих. від 28 листопада 2025 року, розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] був повідомлений про судове засідання, яке відбудеться 24 грудня 2025 року о 10.30 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року в справі № 288/810/15-ц, задоволено позов [PERSON] до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, Кам`янської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, третя особа: відділ Держземагентства у Попільнянському району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,5052 га, кадастровий номер 1824782200:01:000:0341, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кам`янської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. /а.с.13-15/ Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 серпня 2022 року, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син - [PERSON] - на 1/2 (одну другу) частку майна та її син - [PERSON] - на 1/2 (одну другу) частку майна. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: - земельної ділянки площею 2,5053 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Житомирський район, Попільнянська селищна рада (за межами села Кам`янка) та належала [PERSON] на підставі рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року по справі № 288/810/15-ц, право власності на яку зареєстровано за нею 29 липня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Кадастровий номер земельної ділянки площею 2,5053 га - 1824782200:01:000:0341. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки видано - [PERSON] . /а.с.16, 17-18/ Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 12 серпня 2022 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 серпня 2022 року на праві спільної часткової власності є власником 1/2 частки земельної ділянки площею 2.5053 га, кадастровий номер 1824782200:01:000:0341, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Житомирська область, Житомирський район, Попільнянська селищна рада (за межами села Кам`янка). /а.с.19-20, 27-36/ 04 травня 2025 року [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] пропозицію про досудове врегулювання спору, в якій він просить розділити земельну ділянку площею 2.5053 га, уклавши договір про поділ у нотаріуса та виготовивши технічну документацію на дві ділянки і провівши їх державну реєстрацію, відповідь просив надати протягом одного місяця. /а.с.21-22, 23/ Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21 липня 2025 року, земельній ділянці площею 2.5053 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Житомирська область, Житомирський район, Попільнянська селищна рада (за межами села Кам`янка), присвоєно кадастровий номер 1824782200:01:000:0341. /а.с.25-26/ Згідно схеми (плану) поділу земельної ділянки площею 2.2053 га, кадастровий номер 1824782200:01:000:0341, наявна технічна можливість розподілу земельної ділянки: - ділянка № [NUMBER] , площею 1.2527 [PERSON] ; - ділянка № [NUMBER] , площею 1.2526 [PERSON] . /а.с.37/ За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить виділити йому у власність, в натурі, 1/2 частку земельної ділянки з тих підстав, що вони з відповідачем є співвласниками земельної ділянки, проте між ними не досягнуто згоди щодо добровільного поділу земельної ділянки, що створює для позивача перешкоди у вільному володінні та розпорядженні земельною ділянкою. Статтею 183 ЦК України встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до статті 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року, в справі № 6-12цс13 визначено, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Вищенаведене кореспондується з нормами статті 358 ЦК України, якою визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 того ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до пункту 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Оскільки позивач є співвласником земельної ділянки та між ним і відповідачем не досягнуто згоди щодо виділення в натурі частки земельної ділянки, що є перешкодою для позивача у володіння та користуванні належним йому майном, при цьому позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Крім того, позивачем додано до матеріалів справи схему можливого поділу земельної ділянки, в якій наведені ідеальні частки, які є рівними та відповідають частці позивача у праві спільної часткової власності, а тому враховуючи заявлені позивачем вимоги, належить виділити йому у власність ділянку площею 1.2526 га. Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивач при зверненні до суду просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на залучення спеціаліста із землеустрою для виготовлення схеми поділу земельної ділянки та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем додано до матеріалів справи роздруківку платіжної операції, про сплату коштів в розмірі 1500.00 гривень на рахунок ФОП [PERSON] , призначення платежу: договір 50/11-08/25 від 11 серпня 2025 року [PERSON] /а.с.38/ та судом враховано дану схему поділу земельної ділянки, вказані витрати відповідно до пункту 2 частини третьої статті 133 ЦПК України відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача зазначені витрати в розмірі 1500.00 гривень. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). Позивач в поданому позові вказує, що ним понесено витрати на правову допомогу в орієнтовному розмірі 2000.00 гривень (позовна заява та лист до відповідача), 1000.00 гривень судове засідання. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано: - ордер про надання правничої допомоги від 27 листопада 2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Корольчук С.О. /а.с.69/; - квитанції про оплату правничої допомоги: - № 257792879 від 13 серпня 2025 року на суму 1500.00 гривень /а.с.79/; - № 270658179 від 17 листопада 2025 року на суму 1000.00 гривень /а.с.79/; - № 271110408 від 20 листопада 2025 року на суму 1000.00 гривень /а.с.84/. Разом з тим, позивачем та його представником не додано до матеріалів справи договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу та акт виконаних робіт, а тому суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги. Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422.40 гривень /а.с.39, 40/, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved