Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Адвокат Соляник І.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] в якому просив Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), аліменти на час навчання сина, в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи з дня подання цієї заяви та до закінчення навчання 30.06.2029 року. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] являється рідним сином відповідача [PERSON] . [PERSON] на даний час досяг 18-річного віку, вступив та продовжує навчатись у Державному університеті економіки і технологій за денною формою навчання. Термін навчання: 01.09.2025-30.06.2029, у зв`язку з чим потребує матеріального утримання. Відповідач є працездатною особою, інші діти на утриманні відсутні, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається. Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк позивачу на надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається повідомленим про день, час та місце судового засідання належним чином, правом відзиву не скористався, будь яких клопотань не направив на адресу суду. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у її письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що к відповідності до актового запису про народження [PERSON] народився [INFO] , батьком зазначено: громадянина України [PERSON] , мати громадянка України [PERSON] (а.с.10). [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як слідує із витягу наказу № 497-ст від 13.08.2025 року ДЕРЖАВНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ЕКОНОМІКИ ТА ТЕХНОЛОГІЇ про зарахування на навчання, [PERSON] зарахований 01.09.2025 року здобувачем освіти 1 курсу денної форми навчання, освітній рівень «бакалавр», здобуття освіти за спеціальністю «ПСИХОЛОГІЯ» (а.с. 8). Довідкою ДЕРЖАВНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ЕКОНОМІКИ ТА ТЕХНОЛОГІЇ від 31.10.2025 року встановлено, що [PERSON] дійсно є здобувачем вищої освіти, студентом першого курсу денної форми навчання, термін навчання «бакалавр» 4 роки, строк навчання за договором з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року (а.с. 7 зворотній) У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Приписами статті 183СК України визначено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів» передбачена главою 15 СК і відноситься до аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи із наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У свою чергу після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку. Останні повинні доводити наявність додаткових обставин, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим прожиткового мінімуму. Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина і дочки (глава 16), є безпідставним, оскільки правовий статус дитини має особа до досягнення повноліття (частина 1 статті 6 СК України). Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком від 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку та сина законом не передбачено. Таким чином застосування частини 2 статті 182 СК України і зазначення, що розмір аліментів присуджених судом не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму, не може бути застосований при стягненні аліментів на повнолітніх сина чи дочку, а відтак зазначення судом в резолютивній частині рішення про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на повнолітнього сина, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде помилковим. Посилання позивача на необхідність присудження аліментів з дня пред`явлення позову, тобто 03 листопада 2025 року є безпідставними, оскільки відповідно до положень статті 199 СК України обов`язок батьків сплачувати аліменти на сина, який продовжує навчання виникає з моменту досягнення ним повноліття, а на момент пред`явлення позову ще не виповнилося 18 років, тому суд прийшов до висновку про присудження аліментів з 19 листопада 2025 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб сина, який продовжує навчання на денній формі, перебуває на утриманні матері, слід позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 03.11.2025 року до закінчення навчання у ДЕРЖАВНОМУ УНІВЕРСИТЕТІ ЕКОНОМІКИ ТА ТЕХНОЛОГІЇ, але не більше ніж до досягнення 23-х років, та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнениий від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 968.96 грн (а.с. 5) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial