Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

14.10.2025 від представника ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитним договором № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018 у розмірі 47 896 грн 37 коп., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 18 167 грн 43 коп., суми заборгованості за процентами у розмірі 29 728 грн 94 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.11.2018 [PERSON] уклала з АТ "Ідея Банк" кредитний договір № Р51.13072.004527876. 07.07.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №07072023 за умовами якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р51.13072.004527876. від 12.11.2018. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018 у загальному розмірі 47ь 896 грн 37 коп., з яких: 18 167 грн 43 коп. - заборгованість за основним боргом; 29 728 грн 94 коп. - заборгованість за відсотками; 00 грн 00 коп. - заборгованість за комісіями. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 20.11.2025. 20.11.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено судовий розгляд на 22.12.2025. 22.12.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Сімутіна С. А. у позовній заяві просила проводити судовий розгляд за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала, про причини неявки не повідомила. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за відсутності відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Даними копій кредитного договору № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018, паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) від 12.11.2018, графіку щомісячних платежів за кредитним договором, договору добровільного страхування життя № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018, згоди позичальника на використання факсимільного відтворення підпису від 12.11.2018, ОРДБР-Розпорядження № 1 про видачу кредиту від 12.11.2018, анкети-заяви до кредитного договору № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018, заяви № Р51.13072.004527876 про акцепт публічної оферти АТ "Ідея Банк" на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку від 12.11.2018, паспорта громадянина України, картки платника податків, підтверджується, що 12.11.2018 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 18 613 грн 00 коп., на строк 24 місяці, Загальна вартість кредиту погоджена у розмірі 32 735 грн 11 коп, з яких 18 613 грн - сума кредиту, 4 352 грн 52 коп. - проценти за користування кредитом; 9 769 грн 59 коп. - плата за обслуговування (а. с. 5-19). Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018, підтверджується договором факторингу № 7072023 від 07.07.2023, платіжною інструкцією № 19913 від 11.07.2023, Реєстром боржників № 4 від 07.07.2023 (а. с. 21-24). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 47 896 грн 37 коп., з яких: 18 167 грн 43 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 728 грн 94 коп. - сума заборгованості за процентами(а. с. 20). Отже, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості за кредитним договором № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 12.11.2018 між АТ "Ідея Банк"та [PERSON] кредитного договору № Р51.13072.004527876, та подальшим укладенням 07.07.2023 договору факторингу №07072023, за умовами яких ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами кредитного договору № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018 сторони встановили строк кредитування до 24 місяці, до 12.11.2020. На час закінчення строку кредитування розмір заборгованості за кредитним договором № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018 склав 32 735 грн 11 коп., яка складається з: 18 613 грн 00 коп. - тіла кредиту; 4 352 грн 00 коп. - процентів за користування кредитом, 9 769 грн 59 коп - плати за обслуговування. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь позивача, оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості за: договором кредитної лінії № Р51.13072.004527876 від 12.11.2018 у розмірі 22 519 грн 95 коп., яка складається з 18 167 грн 43 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 4 352 грн 52 коп. - заборгованості по відсотках. У задоволенні решти позову належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3 028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial