Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит», в особі представника - адвоката Журавльова С.Г., який діє на підставі ордеру серії АЕ №1414107 від 11.08.2025р., звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на його (позивача) користь заборгованість за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. в загальній сумі 33 685,49 гривень, та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 11 200 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 21.07.2021р. між АТ «Мегабанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №ТDВ.2021.0902.20780 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua, та в мережі інтернет: www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана заява-договір. АТ «Мегабанк» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало в повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок відповідача у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Відповідач здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку, станом на 03.09.2024 року у відповідача сформувалась заборгованість перед АТ «Мегабанк» у сумі 33 685,49 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 10 1415,60 грн., заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 23 269,89 грн. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. Пунктом 2 договору №GL1N426240 передбачено, що після набуття Новим кредитором прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Користуючись даним правом, ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» (Первісний кредитор) 27.12.2024р. уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (Новий кредитор) договір №1/12 про відступлення прав вимоги. Таким чином, відповідно до умов договору №1/12 ТзОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТзОВ «ФК «Єврокредит» перейшло і право вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором №№ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. Згідно з Розрахунком заборгованості відповідача, як боржника за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р., сформованим АТ «Мегабанк», станом на 03.09.2024р., (дата укладання договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість відповідача становила 33 685,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10 415,60 грн., заборгованість за процентами - 23 269,89 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а в подальшому ТзОВ «ФК «Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Мегабанк», станом на день відступлення права вимоги, тобто на 03.09.2024р. У свою чергу, ні ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ні ТзОВ «ФК «Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та умов кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. З огляду на викладене, ТзОВ «ФК «Єврокредит» просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. в загальній сумі 33 685,49 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 11 200 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 29.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої представник позивача просить розглянути справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задоволити повністю. Також не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без його участі не надходило та не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. Також, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Шевченківського районного суду м.Львова). У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подав, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 27.01.2021 року [PERSON] звернувся в АТ «МЕГАБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву- договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0902.20780 від 21 липня 2021р. про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (надалі - договір) (а.с.-61-66). Підписанням Заяви-договору [PERSON] як Клієнт, беззастережно підтвердив прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, згоду з умовами договору, а також погодження усіх додатків до нього (пункт 1 Заяви-договору). АТ «Мегабанк» відкрив [PERSON] відкрив Клієнту Поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та Поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи (пункт 2 Заяви-договору). Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі Кредитного договору (реквізити та підписи сторін). Пунктом 4 Заяви-договору обумовлено: суму максимального ліміту кредитної лінії, яка складає 200 000 грн.; орієнтовну загальна вартість кредиту - 273 293 грн.; строк кредиту - 12 місяців; базову процентну ставка річних - 56%; пільговий період - 62 дні; процентну ставку у пільговий період процентна - 0,0001%; тип кредиту - кредитна лінія; орієнтовну реальну річну процентну ставку, розмірі якої складає 87,30%; обов`язковий мінімальний платіж від використаного доступного ліміту, розмірі якого складає - 5,0%. Окрім того, із дослідженого у судовому засіданні Паспорту споживчого кредиту, який є додатком №9 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, вбачається, що 21.07.2021р. АТ «Мегабанк» надало відповідачу інформацію, що зберігає чинність та є актуальною до дати внесення змін, відповідно до якої: сума/ліміт кредиту - відновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом для використання; строк кредитування - 12 місяців, процентна ставка за користування кредитними коштами: базова - 56% річних, у пільговий період - 0,0001% річних; загальні витрати за кредитом - 73 293 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 273 293 грн., реальна річна процентна ставка - 87,30 % річних (а.с. 65-66). Із виписки по особовим рахункам клієнта [PERSON] з 03.12.2022р. до [INFO] , що сформована 05.10.2025р. АТ «Мегабанк», станом на 03.09.2024р., вбачається, що заборгованість за основною сумою боргу згідно договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. складає 10 415,60грн., а за нарахованими, але несплаченими відсотками, - 23 26989 грн. (а.с. 71-85). Розмір заборгованості відповідачки перед АТ «Мегабанк» щодо виконання умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р., який міститься у виписці по особовим рахункам з 03.12.2022р. по 03.09.2024р., узгоджується з даними довідки-розрахунку заборгованості станом на 03.09.2024р., що складена АТ «Мегабанк» (а.с. 86). В подальшому, 03.09.2024р. між АТ «Мегабанк» та ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» (Новий кредитор) належні Банку, а ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, яким перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами, в тому числі договорами про надання кредиту (овердрафту), з урахуванням усіх видів, змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (пункт 1 договору про відступлення прав вимоги від 03.09.2024р.) (а.с. 24-29). Факт сплати ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» грошових коштів АТ «Мегабанк» у рахунок виконання умов договору про відступлення прав вимоги №GL1N426240 від 03.09.2024р. підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №66895 від 31.07.2024р. (а.с. 30). Із витягу з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги № GL1N426240 від 03.09.2024р. вбачається, що ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. на загальну суму 33 685,49 грн., з яких: 10 415,60грн. - заборгованість за кредитом, 23 269,89 грн. - заборгованість за процентами (а.с.109). 27.12.2024р. між ТзОВ «ФК Єврокредит» та ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило, а ТзОВ «ФК Єврокредит» (Новий кредитор) набуло належні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права вимоги до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, яким перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами, в тому числі договорами про надання кредиту (овердрафту), з урахуванням усіх видів, змін, доповнень і додатків до них , згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору, в тому числі і право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р. на загальну суму 33 685,49грн. (а.с.20-23,а.с.70). Факт сплати ТзОВ «ФК Єврокредит» грошових коштів ТзОВ «ФК «Мустанг Фінанс» у рахунок виконання умов договору про відступлення прав вимоги №1/12 від 27.12.2024р. підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №1074 від 27.12.2024р., №1091 від 31.12.2024р. та №1822 від 22.09.2025р. (а.с. 49). Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитним договором №ТDВ.2021.0902.2078 від 21.07.2021р., то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідачки на його користь заборгованість за даним договором в загальній сумі 33 685,49 грн. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК,Ж правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні кредитного договору №ТDВ.2021.0902.20780 від 21.07.2021р., у формі Заяви-договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору власноручним підпису. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі №ТDВ.2021.0901.20780 від 21.07.2021р., і він користувався кредитними коштами, однак допустив порушення своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику АТ «МЕГАБАНК» - ТзОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, те, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення даної заборгованості. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. За змістом ч.ч.1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64). Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: Договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025 з додатками, укладений між ТОВ ФК «ЄВРОКРЕДИТ» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС", відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного договору правничу допомогу, відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду (а.с.38-45); Реєстр боржників від 01.07.2025, який підписаний між ТОВ ФК «ЄВРОКРЕДИТ» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС" (а.с.46); Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги (додаток №3) (а.с.48). Прейскурант послуг (а.с.47). Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу, часу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11200,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити, встановивши такий у сумі 5500,00 грн.

Outcome: partial