Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

01.10.2025 АТ «А-Банк» з використанням системи «Електронний суд» звернулося із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ), підписавши анкету-заяву від 10.03.2017, приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» з метою отримання банківських послуг. На підставі паспорту споживчого кредиту від 01.04.2019 про надання послуги «Кредитна картка», відповідачу надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом, строк кредитування 240 місяців. Станом на 30.09.2025 [PERSON] має заборгованість в розмірі 107087,93 грн, що складається із заборгованості за кредитом 70825,18 грн, заборгованості за відсотками 36262,75 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду та просить стягнути вказану заборгованість. Ухвалою від 13.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено строк для подання сторонами письмових заяв по суті справи. Копію ухвали про відкриття провадження в справі надіслано відповідачеві на зареєстровану адресу місця проживання, вказане відправлення неюотримане особисто 01.11.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.\~ Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором. 10.03.2017 [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» з метою укладання кредитного договору та отримання кредиту. 01.04.2019 [PERSON] з дотриманням вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» підписала з позивачем кредитний договір у виді паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка». Як вбачається із паспорту споживчого кредиту, відповідачка користувалася типом кредитного продукту «Картка «Універсальна», тип кредиту поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання. Сума/ліміт кредиту до 50000,00 грн, строк кредитування 240 місяців. Тип процентної ставки - фіксована, може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредит, 3,9% в місяць (46,8% на рік). Заява клієнта від 10.03.2017 та паспорт споживчого кредиту від 01.04.2019 підписані клієнтом із використанням електронного цифрового підпису. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. З наданої банком довідки вбачається, що АТ «А-Банк» відкрито [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банківський рахунок та видано в користування картки, строком дії до липня 2027 року. За період із 01.04.2019 до 30.09.2025 відповідачка користувалася кредитним лімітом, розмір якого періодично змінювався, найбільший існував з 30.09.2025 в сумі 70900,00 грн.\~ Згідно з наданим суду розрахунком, відповідачка станом на 30.09.2025 має заборгованість в розмірі 107087,93 грн, що складається із заборгованості за кредитом 70825,18 грн, заборгованості за відсотками 36262,75 грн. На підтвердження позовних вимог АТ «А-Банк» надало суду розрахунок заборгованості, копію заяви відповідача від 10.03.2017, копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та копію паспортів громадянки України відповідачки, виданого 22.10.2004 на ім`я [PERSON] та у формі ID-картки від 31.07.2023 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). На підтвердження наявності заборгованості та її розміру банком надано виписку про рух коштів за рахунком на ім`я [PERSON] за період з 01.04.2019 до 30.09.2025. Випискою підтверджується, що відповідач користувалася кредитними коштами та періодично вносила платежі на погашення заборгованості, з метою повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, однак в повному обсязі власних зобов`язань не виконала. Заборгованість нарахована АТ «А-Банк» за період з 01.04.2019 до 27.08.2025, що не перевищує погодженого сторонами строку кредитування. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75. Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже надана банком виписка за картковим рахунком позичальника у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 в справі №278/2177/15-ц: виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, за ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір в порядку, передбаченому ст. 634 ЦК України та ст. 11-12 Закону України «Про електронну комерцію». Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за основним боргом та процентами, оскільки такий відповідає умовам укладеного між АТ «А-Банк» та [PERSON] кредитного договору, нарахування здійснені в порядку, передбаченому паспортом кредиту. Банком надано позичальниці грошові кошти в користування та остання вчиняла такі дії, однак не внесла достатньої суми грошових коштів на погашення заборгованості. Вимоги позивача підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідач не скористалася правом заперечувати проти них або ж спростовувати. З огляду на викладене, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог,\~ судовий збір покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved