Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 липня 2023 року №05432-07/2023 в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову вказував, що 28 липня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №05432-07/2023, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 7000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором, на строк 360 днів. ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 35\~169 грн 00 коп., з яких: 7000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 28\~169 грн 00 коп. заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. заборгованість за штрафом. 29 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №29012024-1, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №05432-07/2023 від 28 липня 2023 року. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною, тому він просив стягнути її з відповідача у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому позові просив суд проводити розгляд справи за його відсутності (а.с. 4 на звороті). Також направив до суду клопотання у якому просив суд задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] також не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 21, 24-25). Згідно з ч.\~2 ст.\~191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст.\~280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 19.12.2025 про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.\~509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст.\~526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст.\~530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст.\~527 ЦК України. Відповідно до ст.\~1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.\~625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.\~1 ст.\~1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 28.07.2023 відповідачем [PERSON] було підписано заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту. Того ж дня, 28.07.2023, між сторонами укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №05432-07/2023. Відповідно до умов договору строк кредиту становить 360 днів до 21 липня 2024 року. Сума кредиту 7000,00 грн. Паспортом споживчого кредиту зазначено умови кредитування. Відповідачу на підставі кредитного договору від 28.07.2023 ТОВ «Стар Файненс Груп», як кредитодавець, надав суму кредиту в розмірі 7000,00 грн із встановленим строком кредитування 360 днів та процентною ставкою 2,50% в день. Сторонами було узгоджено всі умови укладеного кредитного договору, що підтверджується підписами у самому договорі та вищезазначених документах. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Даний факт підтверджується копією листа-повідомлення про успішне перерахування коштів за вих. №3426_250416092332 від 16.04.2025. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». За правилом статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст.\~5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.\~8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч.\~6 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.\~3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі ст.\~3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. 29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №29012024-1, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29012024-1 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №05432-07/2023 від 28.07.2023 в розмірі 35\~169,00 грн з яких: 7000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 28\~169 грн 00 коп. заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. заборгованість за штрафом. Згідно зі ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.07.2023 року №05432-07/2023, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів та комісії. Суд, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №05432-07/2023 від 28 липня 2023 року, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 35\~169,00 грн, з яких: 7000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 28\~169 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст.\~141 ЦПК України. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, акт наданих послуг №639 від 08 жовтня 2025 року та детальний опис наданих послуг від 08 жовтня 2025 року. Згідно з ч.\~2, 3 ст.\~137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.\~8 ст.\~141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом з тим, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: partial