Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом вказуючи, що 15.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 8483548 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Сума кредиту становить 27 300,00 грн., що надається загальним строком на 360 днів. Повернення кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом - 14.01.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). 26.11.2024 року між Товариством та Споживачем було укладено додаткову угоду до Договору, за якою сторони домовились збільшити суму кредиту на 7 000,00 грн, та викласти п.п. 1.3 Договору в новій редакції, відповідно до якої: сума кредиту складає 34 300,00 грн. Також, відповідно до умов додаткової угоди сторонами було змінено строк повернення кредиту. Зазначає, що позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 34 300,00 грн. В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість за Договором становить 74 774,00 грн., з яких: заборгованості за кредитом 34 300,00 грн.; заборгованості по відсотках 40 474,00 грн. З огляду на вищезазначене, звертається до суду з відповідним позовом з метою відновлення порушених прав позивача. Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання втретє не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не подав. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15.11.2024 року о 16:46:34 год. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 8483548 про надання споживчого кредиту, у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 27 300,00 грн. Строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів) , що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов передбачених п. 1.5. Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,90 % в день та застосовується відповідно до умов зазначених в п. 1.5.2. Договору. Згідно з п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір та Додаток № 1 до договору підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С3529», 15.11.2024 року о 16:46:34 год., де анкетні дані [PERSON] повністю співпадають з даними, отриманими судом з Єдиного державного демографічного реєстру відносно відповідача. До матеріалів справи також додано Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), що підписано одноразовим ідентифікатором позичальника «FХ0102», та містить дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. 15 листопада 2024 року о 16:52:35 год. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 8483548 про надання споживного кредиту від 15.11.2024 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти перший абзац п. 2.1 Договору в редакції наступного змісту: Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Усі інші умови Договору запишаються без змін (а.п. 31). ТОВ «Авентус Україна» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 27 300,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що підтверджується повідомленням ТОВ «Контрактовий Дім» про успішність операції (а.с. 42). 26 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 8483548 про надання споживного кредиту від 15.11.2024 року, Сторони домовились збільшити суму кредиту на 7 000,00 грн., у зв`язку з чим погодили внести відповідні зміни до Договору та викласти п. 1.3 Договору в новій редакції: Сума кредиту (загальний розмір) складає 34 300,00 грн. Викладено також Додаток № 1 до Договору в новій редакції. Крім того, додано Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту до договору № 8483548 про надання споживчого кредиту від 15.11.2024 року (Стандартизована форма), що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «ТВ1203» 26.11.2024 16:52:16. Грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. було успішно перераховано на платіжну картку клієнта, маска картки - [NUMBER] від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: 26.11.2024 16:53:07, про що свідчить інформація ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.п. 45). Згідно з Карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості), станом на 13.05.2025 року заборгованість [PERSON] по Договору № 8483548 від 15-11-2024 року становить 74 774,00 грн., з яких: 34 300,00 грн. основний борг; 40 474,00 грн. проценти (з урахуванням часткового погашення в сумі 9 254,00 грн.). 04 червня 2025 року на адресу боржника, [PERSON] було надіслано досудову вимогу дострокового повернення заборгованості за Договором протягом 30 календарних днів, у розмірі 74 774 грн., яка, очевидно, була проігнорована відповідачем, оскільки будь яких доказів погашення заборгованості за договором суду не надано. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першою ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання споживчого кредиту та Додатковими угодами до нього. Відповідач був обізнаний з умов договору та умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодилася, підписавши електронними одноразовими ідентифікаторами кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням ЗУ «Про електронну комерцію». Отримавши кредитні кошти у відповідача виникли зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, що зазначені в кредитному договорі. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань перед кредитодавцем, який вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Відповідачем не було спростовано поданого стороною позивача розрахунку заборгованості та власного контррозрахунку не надано, як і не надано доказів погашення виниклої заборгованості. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved