Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

29.10.2025 заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаною заявою, мотивуючи її тим, що вони є подружжям та більше ніж 20 років живуть однією сім`єю разом із [PERSON] , між ними існують тривалі усталені стосунки як між батьками та донькою. [PERSON] є тіткою [PERSON] і в 2005 році на той час неповнолітня [PERSON] була передана під її піклування, оскільки мати [PERSON] померла, а батько був позбавлений батьківських прав. Після встановлення опіки над [PERSON] вона була прийнята в сім`ю заявників на правах доньки, вони забезпечили її стабільними та гармонійними умовами життя, піклувались про її духовний та фізичний розвиток, надали гарне виховання, освіту. Вони весь цей час проживають разом однією родиною, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет, підтримують та допомагають один одному, в родині панує любов та повага. Однак, згідно законодавства України вони не мають взаємних прав та обов`язків у тому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини, а дитина щодо своїх батьків. Власний дітей вони не мають. Тому усиновлення ними повнолітньої [PERSON] направлено на виникнення законних взаємних прав як батьків та дитини, що відповідає їх інтересам і не суперечить закону. Просять прийняти рішення про усиновлення ними повнолітньої [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у заяві, просять їх задовольнити. Додатково суду пояснили, що [PERSON] є племінницею [PERSON] . Рідна мати померла у 2003 році, батько позбавлений батьківських прав. Вони проживають за адресою: [ADDRESS] , однією родиною понад 20 років, виховували [PERSON] як рідну доньку, піклувались про її духовний та фізичний розвиток, матеріально утримували, надали їй освіту. Вони вважають її донькою, а вона їх батьками. Власних дітей вони не мають. У 2012 [PERSON] народила сина [PERSON] , якого вони вважають своїм онуком, а він їх рідними дідусем та бабусею. Перешкод для усиновлення вони не мають. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала повністю та пояснила, що вони дійсно проживають разом як одна родина понад 20 років. [PERSON] є її рідною тіткою. Заявники повністю забезпечили її потреби, вони піклувались про неї, матеріально утримували. Між ними склались добрі родинні стосунки, вона вважає їх батьками, її син [PERSON] вважає їх дідусем та бабусею. Усиновлення буде відповідати їх спільним інтересам. Просить заяву задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Згідно з ст.207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Згідно з ст.208 СК України усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1-3 ст.211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Відповідно до ст.212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) мають психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин, наявність яких встановлено на підставах, передбачених Законом України "Про психіатричну допомогу" та іншими законами України, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) мають захворювання, розлади або стани, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, які встановлені за результатами медичного огляду, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти основ національної безпеки України, кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також за злочини, передбачені статтями 164, 166, 167, 169, 181, 187 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем; 14) вчинили домашнє насильство, насильство за ознакою статі та до них було застосовано адміністративне стягнення за його вчинення; 15) є громадянами держави-агресора та/або держави, щодо якої Україною застосовано секторальні санкції; 16) перебувають у шлюбі з громадянином держави-агресора та/або держави, щодо якої Україною застосовано секторальні санкції. Згідно з ч.4 ст.224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення (ст.225 СК України). Згідно з ч.1,3-5 ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням, та виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини, та надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. При цьому, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі, зокрема, усиновлення. Кожна особа має право на проживання в сім`ї (ст.3,4 СК України). Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Суд встановив, що заявники [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 16.09.1983 до 26.07.1994 та з 21.09.2024 по т.ч. В шлюбі з іншими особами заявники не перебували, власних дітей не мають. Заявники зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , є пенсіонерами за віком, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувались, хронічних захворювань не мають, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності заявниці [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] в м.Гомель Республіка Білорусь, її батьками в свідоцтві про народження записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . [PERSON] (рідна сестра заявниці [PERSON] ) померла [INFO] , [PERSON] за рішенням суду Железнодорожного району м.Гомеля Республіка Білорусь від 15.09.2003 позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] .. Згідно з розпорядженням голови Хортицької районної адміністрації ЗМР №757-р від 21.04.2005 над неповнолітньою [PERSON] , 1988р.н., було встановлено піклування та [PERSON] , яка є рідною тіткою, призначена її піклувальником. [PERSON] наразі є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.03.2006 по т.ч., та надала письмову згоду на її усиновлення подружжям [PERSON] та [PERSON] . З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про доцільність усиновлення заявниками [PERSON] та [PERSON] повнолітньої [PERSON] . Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що кожний має право на проживання в сім`ї, яка створюється в т.ч. на підставі усиновлення. Як правило, усиновленою може бути дитина (особа до 18 років). Разом з тим, законом визначена можливість у виняткових випадках усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. В цій справі судом достовірно встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають у повторному шлюбі між собою з 21.09.2024, до цього перебували у шлюбі з 1983 до 1994, в інших шлюбах не перебували, власних дітей не мають. Однак вони фактично проживають разом, мають усталені родинні відносини. [PERSON] стала проживати в родині заявників з 2005 як дитина, що залишилась без батьківського піклування - мати [PERSON] померла в 2003, батько [PERSON] за рішенням суду був позбавлений батьківських прав. Заявниця [PERSON] , яка є рідною тіткою [PERSON] , була призначена її піклувальником. По теперішній час заявники та [PERSON] , а також її неповнолітній син [PERSON] , 2012р.н., проживають разом за однією адресою як члени однією сім`ї, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет, між ними склались та тривають добрі, теплі родинні стосунки, вони підтримують та допомагають один одному, піклуються. Заявники [PERSON] та [PERSON] за своїм соціальним, матеріальним, фізичним та духовним станом відповідають вимогам щодо усиновлювачів, перешкод для цього не мають. Повнолітня [PERSON] , як вже зазначалось, надала письмову заяву на її усиновлення заявниками, що підтвердила в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що усиновлення заявниками [PERSON] та [PERSON] повнолітньої [PERSON] не суперечить чинному законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів, а навпаки сприятиме якнайкращому забезпеченню прав та інтересів заявників та заінтересованої особи. На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів верховенства права, справедливості, розумності, суд вважає, що заяву [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved