Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] , через свого представника адвоката Петровського Л.А., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 292 000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 30 липня 2024 року між ним та [PERSON] виникли правовідносини позики, відповідно до яких Позивач передав Відповідачу грошові кошти у сумі 7 000 доларів США, що підтверджується розпискою. Строк повернення позики було визначено до 30 вересня 2024 року. У зв`язку з неможливістю повернення коштів у зазначений строк, Відповідач надав нову розписку, якою зобов`язався повернути суму боргу до 30 жовтня 2024 року. Однак у встановлений строк Відповідач грошові кошти не повернув, свої зобов`язання не виконав та з Позивачем не контактує. Відповідно до офіційного курсу Національного банку України, заборгованість Відповідача у розмірі 7 000 доларів США станом на дату звернення до суду становить 292 000 грн. Таким чином, станом на день подання позову Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав та грошові кошти Позивачу не повернув, у зв`язку із чим, Позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачу була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Відтак, у справі встановлено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики у розумінні статті 1046 ЦК України, який є дійсним, укладеним у належній формі та таким, що породив для сторін взаємні цивільні права й обов`язки. Судом встановлено, що Позивач передав Відповідачу грошові кошти у сумі 7 000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у визначений строк, однак свого обов`язку не виконав. Таким чином, Відповідач допустив порушення зобов`язання, що виразилося у неповерненні суми позики у встановлений договором строк. З урахуванням положень статей 524, 533 ЦК України, а також того, що предметом договору позики була іноземна валюта, суд дійшов висновку, що Позивач має право на стягнення з Відповідача заборгованості у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на день звернення до суду. Отже, невиконання Відповідачем зобов`язання за договором позики є підставою для захисту порушеного права Позивача шляхом стягнення суми боргу в судовому порядку, а заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 930,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved