Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Вимоги обґрунтував тим, що 16.04.1991 року рішенням виконкому Бориспільської міської ради № 74/1 про «Розгляд заяв громадян з питань індивідуального будівництва» йому, на підставі листа військової частини [NUMBER] , з сім?єю у складі 3 чоловік, за рахунок земель держземфонду було виділено земельну ділянку в розмірі 0,06 га під будівництво по [ADDRESS] . 14.05.1991 року земельну ділянку було відведено та передано йому в натурі, про що складено відповідний акт. 07.06.1991 року між виконкомом Бориспільської міської ради та ним було укладено Договір про передачу у безстрокове використання земельної ділянки під будівництво житлового будинку на праві приватної власності. Підставою для укладення даного договору є рішення виконкому від 16.04.1991 року. Договір від 07.06.1991 року був нотаріально посвідчений від імені Бориспільського міськвиконкому 17.08.1991 року, реєстровий № 1698. В подальшому, реалізуючи право на приватизацію архітектурним бюро було розроблено технічну документацію по приватизації наведеної земельної ділянки та на підставі зокрема його заяви питання про передачу земельної ділянки у власність було передано до Бориспільської міської ради. 18.02.1997 року рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків» передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки (тобто в порядку приватизації) громадянам згідно з додатками. Згідно даного рішення, йому було передано безоплатно у власність земельну ділянку по [ADDRESS] . При видачі державного акту, як зазначено в п. 5 даного рішення, може бути уточнено межі земельної ділянки. Як вбачається з кадастрового плану його земельної ділянки, виданого ПП «Міра», їй було присвоєно кадастровий номер: 3210500000:11:045:0181. Однак, зареєструвати земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав він не зміг, оскільки було встановлено, що право на його земельну ділянку вже зареєстровано за відповідачем. Крім того, зазначає що не лише на його земельну ділянку незаконно було зареєстровано право власності, а й на інші земельні ділянки, які були передані у власність за рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків» від 18.02.1997 року. На даний час слідчим відділом Бориспільського відділу РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 42023112100000077 від 17.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування виявлено факти реєстрації на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 99 від 18.02.1997 року щодо безоплатної передачі у приватну власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, права власності на земельні ділянки, розташовані на території м. Бориспіль, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером 3210500000:11:045:0181, зареєстровано за відповідачем [PERSON] . На запит прокурора Бориспільською міською радою було надано копію рішення виконкому № 99 від 18.02.1997 року та проінформовано, що в додатку до даного рішення не було виявлено прізвища, в тому числі, [PERSON] . В зв`язку з цим, просить суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3210500000:11:045:0181 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] та визнати незаконним та скасувати запис про право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер відомостей про речове право: 13594620 від 01.03.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.113). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2025 закрито підготовче провадження у справі (а.с 132). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позову з підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Представник третьої особи просив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.04.1991 року рішенням виконкому Бориспільської міської ради № 74/1 про «Розгляд заяв громадян з питань індивідуального будівництва» йому, на підставі листа військової частини [NUMBER] , з сім?єю у складі 3 чоловік, за рахунок земель держземфонду було виділено земельну ділянку в розмірі 0,06 га під будівництво по [ADDRESS] . (а.с.10,12). 07.06.1991 року між виконкомом Бориспільської міської ради та [PERSON] було укладено Договір про передачу у безстрокове використання земельної ділянки під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.13-15). 18.02.1997 року рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків» передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] [PERSON] в списку до цього рішення відсутнє(а.с.18,19,69). Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки, якою користується [PERSON] по [ADDRESS] виданого ПП «Міра» їй було присвоєно кадастровий номер: 3210500000:11:045:0181 (а.с.98-100). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3210500000:11:045:0181, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Підставою для реєстрації права власності було в тому числі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 99 (а.с.108). За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст.22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ред.станом на 1997 рік). Відповідно до ч.1 ст.23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ред.станом на 1997 рік). Враховуючи те, що позивач не є власником земельної ділянки, тому він не має права вимагати витребування майна з володіння відповідача і у задоволенні позову в частині витребування майна слід відмовити у зв`язку з відсутністю підстав. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 152, 153) сформульовано висновки про те, що скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності не є належним способом захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 54), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76). З огляду на зазначене, у задоволенні позовних вимог в частині скасування запису про право власності слід відмовити. На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір залишити за позивачем.

Outcome: dismissed