Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

В обґрунтування позову вказує, що 28.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 391141-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 28.09.2021 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 391141-КС-002 про надання кредиту, яку остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) на умовах визначених офертою. Зі свого боку ТОВ «Бізпозика» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-6737, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 28.09.2021 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] було укладено Договір № 391141-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 28 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86403158 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 28 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. Також, 29.01.2022 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 391141-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 12 000.00 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 391141- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 391141-КС-002 позичальника [PERSON] , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 391141-КС-002 позичальника [PERSON] відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 391141-КС-002 на загальну суму 27967,08 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 09.10.2025 утворилась заборгованість за Договором № 391141-КС-002 про надання кредиту, у розмірі 48622,69 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20520,93 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 27305,74 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 796,02 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просили проводити розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Судом установлено, що 28.09.2021 між сторонами укладено Договір про надання кредиту № 391141-КС-002, за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 16 000 грн. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 16000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.3 Кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 24 тижні. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86403158 -процентна ставка в день, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту становить 2400,00 грн., розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку договору. Загальний розмір наданого кредиту - 16000,00 грн., орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 35160,00. Строк дії договору до 15.03.2022. Пунктами 2, 3 договору передбачено порядок та умови надання кредиту, а позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом із урахуванням графіку обов`язкових платежів наведеного у договорі. Разом з тим, 29.01.2022 між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 391141-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізпозика» збільшила позичальнику кредит у сумі 12 000,00 грн. Позичальник отримує збільшення кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 12000,00 грн. у строки та на умовах викладених у договорі (п.2.1 Додаткової угоди). Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого кредиту становить 20520,93 грн. Відповідно до п. 3. Додаткової угоди строк продовження кредиту 123 дні., термін дії договору 16.07.2022. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі та перерахував на картковий рахунок відповідачки [PERSON] кошти у розмірі 16000 грн. що підтверджується копією платіжного доручення № 32208 від 28.09.2021(а.с 42). Крім того, як вбачається з інформаційної довідки-квитанції № 488152869 від 29.01.2022, ТОВ «БІЗПОЗИКА» через платіжний сервіс «ТАС Рау» була проведена успішна транзакція, а саме, 29.01.2022 перераховано на картковий рахунок відповідача [NUMBER] кредитні кошти у сумі 12 000 грн. згідно додаткової угоди від 29.01.2022 до кредитного договору № 391141-КС-002 від 28.09.2021(а.с. 43). Відповідно до наданого розрахунку та довідки про стан заборгованості після перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів відповідачка не здійснювала у повній мірі платежів на погашення кредитної заборгованості, відповідно до умов кредитного договору та додаткової угоди, внаслідок чого станом на 04.11.2025 утворилась заборгованість за Договором № 391141-КС-002 про надання кредиту, у розмірі 48622,69 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20520,93 грн.; суми прострочених платежів по відсотках - 27305,74 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 796,02 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконала своїх кредитних зобов`язань, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Наданий позивачем суду розрахунок розміру заборгованості відповідача відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору. В цьому контексті слід звернути увагу, що цивільні правовідносини регулюються на засадах вільного волевиявлення та свободи договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК). Відповідно до ст. 6 ЦК сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. З огляду на вказане, враховуючи ту обставину, що в порушення умов Кредитного договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які послався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач грошові кошти від позивача отримала та користувалася ними, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та у визначені сторонами строки не виконала, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 48622,69 грн., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved