Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Адвоката Гумен Наталія Василівна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду із вказаною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя у якій просить: -здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом визначення за [PERSON] , [INFO] , права власності на частки житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,14 га, за кадастровим номером 2124485001:03:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка надана у власність для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за належну частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди [PERSON] зокрема вартість транспортного засобу марки «ВАЗ» модель 2121, 1991 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 1600 см.куб, VIN код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] в розмірі 123 900 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот) грн.; - зобов`язати відповідача [PERSON] надати [PERSON] доступ з можливістю постійного користування до Уг частки житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,14 га, за кадастровим номером 2124485001:03:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка надана у власність для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обгрунтуванн позову зазначає наступне, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 01.11.2003 по 01.02.2024 роки, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , що видане виконкомом Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що 22 липня 2017 року було складено відповідний актовий запис № 12. 01.02.2024 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/15143/23 шлюб розірваний. Під час перебування у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та дочка (дитина з інвалідністю) [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] . Неповнолітня донька та повнолітній син, що продовжує навчання, проживають разом із матір`ю [PERSON] . У період перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно: - Житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; Згідно Висновку про вартість майна від 28.02.2024 року ринкова вартість вказаного домоволодіння та земельної ділянки становить 674 682 грн. - Земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 0,14 га, за кадастровим номером 2124485001:03:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка надана у власність для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно Висновку про вартість майна ринкова вартість вказаної ділянки становить: 421 512 грн. - Легковий автомобіль Марки SKODA, модель - OKTAVIA, дата набуття права власності 09.01.2019, Рік випуску 2003, Ідентифікаційний номер - [NUMBER] . Вартість т/з на дату набуття становила 35 769 грн. - Легковий автомобіль ВАЗ 2121,1991 року випуску, ідентифікаційний номер: [NUMBER] , дата набуття 18.09.2010 року; вартість невідома. Після розлучення [PERSON] не може дійти спільної згоди з відповідачем про поділ спільного майна. Оскільки майно було придбане [PERSON] та Відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно шляхом визначення за нею права власності на і4 частки житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 89434,1/2 земельної ділянки за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,14 га, за кадастровим номером 2124485001:03:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка надана у власність для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділити в порядку поділу майна в особисту приватну власність Марки SKODA, модель - OKTAVIA, дата набуття права власності 09.01.2019, Рік випуску 2003, Ідентифікаційний номер - [NUMBER] . Зобов`язати відповідача [PERSON] надати [PERSON] доступ з можливістю постійного користування до частки житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , 1/2 земельної ділянки за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,14 га, за кадастровим номером 2124485001:03:001:0034, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка надана у власність для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, однак 05.03.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Кустрьо М.М, подав заяву у якій просив справу розглядати у їх відсутності у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те що він є необгрунтованим через неефективність способу захисту, а саме відсутність висновку будівельно-технічної експертизи, про оцінку та можливі варіанти поділу житлового будинку і земельної ділянки, відступ від рівності часток, щодо автомобілю SKODA, модель OKTAVIA, без внесення коштів на депохити, добровільність відмови позивачки користуватись своєю часткою та переїзд до мами, несплата позивачкою податку на нерухомість, передача автомобілю ВАЗ на потреби ЗСУ та відмова позивачки повертати борг [PERSON] 05 травня 2025 року представником позивача адвокатом Гумен Н.В. подано заяву про уточнення позовних вимог, не змінюючі мотивів подання позову, представник позивача зазначає, що подання представником відповідача заяви від 04.03.2025 року, хоч і в супереч вимогам Закону, разом з тим дії сторони позивача змусили сторону позивача вжити заходів для з`ясування долі спірного автомобіля, а саме транспортного засобу марки «ВАЗ» модель 2121, 1991 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 1600 см.куб, VIN код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Так, у відповідь на адвокатський запит ТСЦ МВС № 2141 надало інформацію, що станом на 15.03.2025 рік транспортний засіб марки «ВАЗ» модель 2121, 1991 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 1600 см.куб, VIN код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] значиться за [PERSON] , [INFO] . При цьому державний номерний знак автомоблія не змінювався. Разом з тим місцезнаходження вказаного транспортного засобу позивачу невідоме. З огляду на те, що сам представник відповідача у заяві ствердив, що транспортний засіб не перебуває у користаванні відповідача, то це однозначно свідчить про те, що відповідач певним чином розпорядився автомобілем без дозволу колишньої дружини. Існують великі ризики того, що у випадку навіть визнання судом за позивачкою права власності на вказаний транпортний засіб, таке рішення ніколи не буде виконане державною виконавчою службою. Крім того повідомляємо суду, що син сторін [PERSON] на власні очі бачив відповідача у місті Ужгород на подібному транспортному засобі, однак з іншими номерами. Вказані обставини підтверджують неправдивість та недобросовісність сторони відповідача, який вдається до різних маніпуляцій, апи позбавити [PERSON] її законного права на частину спільного майна подружжя. Через такі неправомірні незаконні дії відповідача [PERSON] змушена також була встановити долю іншого транспортного засобу марки SKODA, модель OKTAVIA, дата набуття права власності 09.01.2019, Рік випуску 2003, Ідентифікаційний номер [NUMBER] . Так, за її проханням син сторін [PERSON] за відсутності батька за адресою його проживання: [ADDRESS] , переліз через огорожу вказаного домоволодіння, де в гаражі виявив повністю пошкоджений транспортний засіб марки SKODA, модель OKTAVIA, дата набуття права власності 09.01.2019, Рік випуску 2003, Ідентифікаційний номер - [NUMBER] . Так, основні деталі такого були вилучені, автомобіль доведений практично до стану металобрухту. Такі дії очевидно є умисними, адже до подання позову про поділ майна подружжя транспортний засіб був у нормальному стані. Через такі зловживання з боку відповідача позивач змушена уточнити позовні вимоги, оскільки спірний автомобіль марки SKODA, модель OKTAVIA, Ідентифікаційний номер - [NUMBER] знаходиться в стані металобрухту, відтак буде справедливо такий залишити у власності відповідача. А з огляду на те, що місцезнаходження спірного автомобіля, а саме транспортного засобу марки «ВАЗ» модель 2121, 1991 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 1600 см.куб, VIN код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] невідоме, сама сторона відповідача визнала, що відчужила його ( цілком ймовірно не у офіційний спосіб, можливо віддав його по довіреності, або ж розібрав на запчастини...), тому єдино можливим способом у такому випадку буде стягнути з відповідача компенсацію його вартості на користь позивача. Тому просить, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної Власності подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за належну частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди [PERSON] , зокрема вартість транспортного засобу марки «ВАЗ» модель 2121, 1991 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 1600 см.куб, VIN код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] в розмірі 123 900 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот) грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2025 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2025 повернуто до стадії підготовчого провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні: представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, в заяві про уточнення позовних вимог, та крім іншого уточнила, що від вимоги про виділення в особисту власність автомобіля марки SKODA, модель OKTAVIA, вони відмовляються, оскільки автомобіль фактично знищений і тому вважають, що справедливо буде його залишити відповідачу, а позивачу компенсувати вартість іншого автомобіля ВАЗ; позивач позовні вимоги підт римала просила такі задовольнити; відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява в якій просять справу розглядати у їх відсутності, у задоволенні позову відмовити. Що стосується заяви представника від 04.03.2025 яка крім прохання проводити розгляд справи у відсутності, містить фактично заперечення відносно позову, суд зазначає наступне. Вказана заява не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, яка регулю вимоги до відзиву на позовну заяву, заява не відповідає не по змісту, ні щодо подання доказів, ні по строку її подання, а тому суд таку ло уваги не бере. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 01.11.2003 по 01.02.2024 роки, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , що видане виконкомом Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що 22 липня 2017 року було складено відповідний актовий запис № 12. 01.02.2024 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/15143/23 шлюб розірваний. Під час перебування у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та дочка (дитина з інвалідністю) [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] . Неповнолітня донька та повнолітній син, що продовжує навчання, проживають разом із матір`ю [PERSON] . Під час шлюбу подружжям набуте спільне майно, зокрема житловий будинок, дві земельні ділянки та два транспортні засоби, які зареєстровані за відповідачем. Досягтнути домовленості, щодо поділу спільного сумісного майна сторони не можуть. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин між подружжям, у тому числі колишнім, підлягають застосуванню передусім норми Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У постанові Верховного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 709/494/16-ц, провадження № 61-19909св18 та у постанові Верховного суду від 20 травня 2019 року у справі справа № 360/303/17-ц, провадження № 61-410св18 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За правилами ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. Вирішуючи спори між подружжям про майно, повинні встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З наведених положень випливає, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 - статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Згідно п.22 постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Щодо житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, суд зазначає наступне. Житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; Відповідно до інформації з Державного реєстру речвоих прав на нерухоме майно № 366673311 від 21.02.2024 роуку, вбачається, що власником земельної ділянки 2124880303:06:007:0015 площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON] , підстава, договір купілі продажу серія та номер 3-1159 виданий 02.12.2015. Відповідно до до інформації з Державного реєстру речвоих прав на нерухоме майно № 366673311 від 21.02.2024,вбачається, що власником житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , підстава, договір купілі продажу серія та номур 3-1159 виданий 02.12.2015, є [PERSON] , підстава, договір купілі продажу серія та номур 3-1158 виданий 02.12.2015. Отже будинок та земельна ділянки придбані під час перебуванні сторін у шлюбі, а відтак, належать сторонам на праві спільної сумісної власності, та частки сторін у вказаному майні є рівнимии. Відповідачем не вказано жодних заперечень та не надано доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на вказане майно. Щодо Земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,14 га, за кадастровим номером 2124485001:03:001:0034. На підтвердження права власності на вищевказану земельну ділянку, суду було надано інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.03.2024 року. Однак відомості вказані у зазначеній інформації не надають можливості суду встановити час набуття права власності на земельну ділянку кадастровим номером 2124485001:03:001:0034 та правові підстави набуття права власності, що у свою чергу не дає можливості встановити чи набуте таке майно у шлюбі чи ні, чи не є вказане майно особистою власністю одного із подружжя. Інших доказів на підтвердження, що вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя суду не надано, а тому вимоги в цій частині суд вважає недоведеними. Щодо транспортних засобів. Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру транпортних засобів МВС станом на 23.08.2024 року за [PERSON] зареєстровані два транспортні засоби: Марки SKODA, модель - OKTAVIA, дата набуття права власності 09.01.2019, Рік випуску 2003, Ідентифікаційний номер - [NUMBER] та легковий автомобіль ВАЗ 2121,1991 року випуску, ідентифікаційний номер: [NUMBER] , дата набуття 18.09.2010 року; вартість невідома. Вказана інформація отримана судом на підставі ухвали постановленої за клопотанням сторони позивача від Територіального сервісного центру МВС № 2141 від 30.11.2024 року, дати набуття права власності на автомобілі сервісним центром не спростовані. Аналогічна інформація щодо ВАЗ 2121,1991 року випуску, ідентифікаційний номер: [NUMBER] , дата набуття 18.09.2010 рокунадана на адвокатський запит представнику позивача станом на 15.03.2025. З вищенаведеного випливає, що транспортні засоби придбані під час перебування сторін у шлюбі. За твердженнями позивача та її представника, на даний час вона не може реалізувати своє право спільної сумісної власності на обидва транспортні засоби, оскільки один передано на потреби ЗСУ, інший знищено. Разом з тим на доведення вказаної позиції, суду не надано жодних доказів, як то доказів, що транспортний засіб ВАЗ вибув із володіння відповідача, а транспортний засіб SKODA, модель OKTAVIA знищено. Надані суду фотознімки, не дають суду поза розумним сумнівом, встановити, що зображених на них транспортний засібсаме SKODA, модель - OKTAVIA, Ідентифікаційний номер - [NUMBER] , а фотознімок на якому ідентифіковано номерний знак автомобіля, не вказує на його знищення. Згідно висновку КЦС ВС від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Аналогічний висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 726/2165/15-ц. Як вже було зазначено вище, судом не встановленно відчуження та використання транспортних засобів на власний розсуд відповідачем, а відтак, щодо вказаного майна наявний режим спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога, в заявленому її вигляді, про компенсацію за належну частку у майні, яке єспільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди [PERSON] , зокрема повна вартість транспортного засобу марки «ВАЗ» модель 2121, 1991 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 1600 см.куб, VIN код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] в розмірі 123 900 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот) грн. задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановленно вибуття транпсортного засобу ВАЗ із володіння відповідача та втрата тарпанспортного засобу SKODA, при цьому суд враховує, що уточнивши позовні вимоги позивач, відмовилась від виділення їй вказаного транспортного у власність і взагалі його врахування при поділі майна. Щодо зобов`язання відповідача [PERSON] надати [PERSON] доступ з можливістю постійного користування до частки житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , 1/2 земельної ділянки за кадастровим номером 2124880303:06:007:0015, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказані вимоги суд вважає передчасними, оскільки як встановлено судом позивач самостійно покинула визевказане житло після розірвання шлюбу. Будь яких доказів що відповідачем, після набрання рішенням у даній справі законної сили, будуть чинитись перешкоди позивачу у доступі до її майна суду не надано, як і не має доказів, що такі перешкоди чинились до того. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене суд, приходить до всиновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути 3371 грн. 40 коп. сплаченого нею судового збору відповідно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial