Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, на даний час перебувають в шлюбі. Від спільного шлюбу в них народився син, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, оскільки займається його вихованням, дбає про його фізичний та духовний розвиток. Натомість, відповідач тривалий час проживає за межами України, отримує постійний дохід і може надавати кошти на утримання дитини. Дитина часто хворіє, великі витрати на його утримання та догляд. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, враховуючи, що відповідач ухиляється\~від батьківського\~обов`язку утримувати\~сім`ю та\~не надає\~достатню матеріальну\~допомогу на\~утримання дитини, позивач просить позов задовольнити та стягнути в її користь аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 7\~000,00 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просить покласти на відповідача. У судове засідання позивача не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду прийнято до розгляду справу, продовжено розгляд справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що сторони по справі з 27 грудня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , про\~що свідчить\~свідоцтво про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~видане 23.03.2021 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Судом встановлено, що дитина проживає із позивачем за адресою: с. Малий Ходачків, Тернопільський район, Тернопільська область, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи №118 від 22.03.2021. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сім`ю та не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, є усі підстави для стягнення аліментів. Суд часткового погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої\~статті 27 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~статті 51\~Конституції України та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині третій\~статті 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідачем не подано доказів, що він є не працездатним та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, не може виконувати свої обов`язки по утриманню дитини. У зв`язку із тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд,\~з урахуванням\~вимог статті\~182\~СК України,\~враховує,\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини,\~ відсутність\~у відповідача на утриманні інших осіб, вважає,\~що слід\~задовольнити позов\~частково та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дитини, в тверді грошові сумі в розмірі 5 000,00 грн, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до позовних вимог, ціна позову у даній справі становить сукупністю усіх виплат, але не більше ніж за шість місяців 42\~000,00 грн (7000,00*6). Позовні вимоги задоволено частково сукупністю усіх виплат, але не більше ніж за шість місяців 30\~000,00 грн (5000,00*6), в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 71,42 % (30 000*100/42 000). Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 1 211,00 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 1 211,00 * 71,42/100 = 864,90 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави 864,90 грн судового збору.

Outcome: partial