Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Кредит-Капітал" звернулось\~до Хмільницького\~ міськрайонного суду\~ Вінницької області\~ з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 18.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №100473374, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 22662,5 грн., а Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів. 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір відступлення права вимоги №112-МЛ/Т. Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "Мілоан", включно і до [PERSON] за Договором №100473374 від 18.04.2024 року. Відповідач не виконав умови договору, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 22662,5 грн., яка складається з: 4500 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12497,5 грн. - заборгованість за відсотками, 450 грн. - комісії та 5215 грн. - сума по неустойці, яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до трекінгу "вручено одержувачу". Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір (договір про споживчий кредит) №100473374 (а.с. 7-12), відповідно до умов якого (розділ 1) товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Кредит надається загальним строком на 345 днів з 18.04.2024. Комісія за надання кредиту визначена у сумі 575,00 грн. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду - 547,50%, протягом решти строку кредитування - 912,50%. Процентна ставка за умовами договору фіксована. Позичальник [PERSON] має сплачувати загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду згідно графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє Позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшити її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів (п. 2.4.1 Договору). ТОВ "Мілоан" здійснило платіж на користь [PERSON] згідно укладеного договору в сумі 5000 грн. (копія платіжного доручення від 18.04.2024 №87196693 ( а.с. 16). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у повній мірі не виконав, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 22662,5 грн., яка складається з: 4500 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12497,5 грн. - заборгованість за відсотками, 450 грн. - комісії та 5215 грн.- залишок по неустойці, що підтверджується випискою з особового рахунку (копія на звороті а. с. 18). Пролонгація та право Позичальника продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту Договором не передбачені. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення . всієї заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Обгрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернув кредит у розмірі 4500 грн, не сплатив відсотки за користування кредитом у розмірі 12497,5 грн, комісію - 450 грн., а також штраф/неустойку у розмірі 5215 грн. При цьому суд враховує, що згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак штраф у розмірі 5215,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, до яких віднесено, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір відступлення права вимоги №112-МЛ/Т, згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "Мілоан", включно і до [PERSON] за Договором №100473374 від 18.04.2024 року ( а.с. 19-23). У зв`язку з не виконанням своїх обов`язків по сплаті кредиту, відповідачу [PERSON] було надіслано Претензію від 12.08.2025 №23929910/6261 (а.с.31). На момент розгляду справи відповідач не сплатила зазначену суму заборгованості ані первісному, ані новому кредитору. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований, умови договору не оспорюються. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, відсотків та комісії за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. та наведено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (а.с.34-35). Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, а також за відсутності заперечнь щодо співмірності понесених витрат на правничу допомогу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 8024,07 грн, з яких: 6159,07 грн - витрати на професійну правничу допомогу; 1865,0 грн - судовий збір, що пропорційно задоволеним вимогам На підставі викладеного,

Outcome: partial