Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.07.2001 року стягнуто з віповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] , щомісячно, починаючи з 19.07.2001 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби від 16.08.2007 року було відкрито виконавче провадження №4488894 з примусового виконання вищевказаного рішення. Однак, починаючи з квітня 2009 року, відповідач ухилявся від виконання вищезазначеного судового рішення, внаслідок чого станом на 15.04.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 119 876,50 грн. У зв`язку з чим, позивач просить, на підставі ст. 196 СК України, стягнути із [PERSON] на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 119 876,50 грн., що не перевищує 100 % розміру заборгованості по аліментам. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 08.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06.11.2024 року підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 26.03.2024 року - відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позов. Згідно якого вказав, що у 2023 року був призваний до лав Збройних Сил України та несе військову службу. У зв?язку з цим, не мав можливості вчасно повідомити державного виконавця про зміну своїх даних щодо місця перебування. Крім того, вказав, оскільки він є військовослужбоцем, то у відповідності до ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звільнений від сплати пені за прострочення сплати аліментів. З огляду на вищевказане, прохав суд відмовити в задоволенні позову. (а.с.105-116). 22.04.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Згідно вказаного відзиву позивач вказала, що відповідач не виконує свої зобов?язання зі сплати аліментів з квітня 2009 року. Їх син- [PERSON] , на утримання якого стягуються аліменти, набув повноліття [INFO] . З цієї дати нарахування аліментів припинилося. Таким чином, призов відповідача до лав ЗСУ в 2023 році не міг слугувати причиною невиконання відповідачем свого обов?язку щодо сплати аліментів в період часу з квітня 2009 року по квітень 2019 року. Щодо посилання відповідача на ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вказала, що даний закон розповсюджується, на правовідносини, що виникають на підставі договорів, зокрема кредиту чи позики. Крім того, відповідач був призваний до лав ЗСУ в 2023 році, а заборгованість щодо сплати аліментів виникла за період з квітня 2009 року по квітень 2019 року. Таким чином, вказаний закон не звільняє відповідача від відповідальності за прострочення аліментів. На підставі вказаного, прохала позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с.133-134). Ухвалою суду від 03.10.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання по суті. Ухвалою суду від 03.04.2025, провадження у вказаній справі було зупинено, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України. Ухвалою суду від 08.09.2025 року, провадження у справі поновлено та призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали, прохали суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того, відповідач зазначив, що ним повністю погашена заборгованість по аліментах. Також вказав,що умислу на ухилення від сплати аліментів у нього не було. Аліменти не сплачував на утримання сина, у зв?язку з складними життєвими обставинами. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, заслухавши позивача, відповідача, та їх представників, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.07.2001 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, і до досягнення повноліття дитиною. (а.с.9). На примусове виконання виконавчого листа у справі №АЕ-191 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського району Управління юстиції від 16.08.2007 року, відкрито виконавче провадження №4488894. (а.с.75). Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів виданих державними виконавцями Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області за 2023-2024 роки, відповідач [PERSON] , за період з квітня 2009 року по квітень 2019 року, має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 119 876,50 грн. (а.с.10-17). Згідно вказаних розрахунків, відповідач за період з квітня 2009 року по квітень 2019 року, не сплачував заборгованість зі сплати аліментів. У зв?язку з тим, що за виконавчим провадженням утворилась заборгованість зі сплати аліментів, головним державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тіхоміровою Ю.В. було винесено ряд постанов. 11.08.2023 року державним виконавцем, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с.42). 14.08.2023 року державним виконавцем, винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій (а.с.44). 14.08.2023 року державним виконавцем, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.(а.с.46). 09.08.2023 року державним виконавцем, винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.50). 26.02.2020 року державним виконавцем, винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керуванні транспортними засобами (а.с.51,74). 26.02.2020 року державним виконавцем, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостям метальними снарядами несмертельної дії (а.с.53, 72). 26.02.2020 року державним виконавцем, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с.55, 70). 26.02.2020 року державним виконавцем, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.57, 68). 26.02.2020 року державним виконавцем, винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.58,66). 04.03.2024 року позивач звернулась до ВП №2 (м.Полтава) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 КК України, про що свідчить талон-повідомлення №5461. (а.с. 38). З огляду на викладене, представником позивача на підставі частини 1 статті 196 СК України здійснено розрахунок неустойки (пені) на заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з квітня 2009 року по квітень 2019 року включно, який за його підрахунками складає 119 876,50 грн., враховуючи обмеження щодо розміру пені, які визначені частиною 1 статті 196 СК України, представник позивача просив стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 119 876,50 грн. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. За правилами частин 1, 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Законодавством передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (стаття 196 СК України). Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 справа №333/6020/16-ц наведено висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів: пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. З огляду на викладене, суд в цілому погоджується з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, здійсненим позивачкою, в розмірі 119 876,50 грн., який дорівнює 100 % заборгованості. Щодо доводів відповідача про застосування щодо вказаних правовідносин ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Цивільний кодекс України розмежовує поняття «цивільні права та обов`язки» та «зобов`язання». Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Поняття «зобов`язання» у цивільному праві закріплено у ст. 509 ЦК України, а саме: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Обов`язок зі сплати аліментів, як спосіб виконання обов`язку з утримання дитини, закріплений в ст. 181 СК України. Таким чином, сплата аліментів на утримання дитини є не зобов`язанням (зобов`язальним правовідношенням) в розумінні ст. 509 ЦК України, а цивільним обов`язком, який виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства (у даному випадку - СК України) та/або рішення суду. Оскільки ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII застосовується виключно до цивільних правовідносин щодо виконання зобов`язань (Книга 5 ЦК України «Зобов`язальне право»), тому відсутні підстави застосування цієї норми права до спірних правовідносин щодо стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів, які регулюються СК України. З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки зі сплати аліментів є обґрунтованими. Суд вважає, що [PERSON] не спростував належними та допустимими доказами відсутність його вини у виникненні заборгованості, а також складені державним виконавцем розрахунки заборгованості, які наявні у матеріалах справи та не спростував розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, наданого позивачкою. Таким чином, із урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з квітня 2009 року по квітень 2019 року в розмірі 119 876,50, що дорівнює сумі заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст. 141 ЦПК України .

Outcome: approved