Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пологівської міської територіальної громади в особі Пологівської міської військової адміністрації (надалі відповідач), в якому просила визнати за собою право власності на грошові кошти в сумі 129980,59 грн. в порядку спадкування за законом після своєї матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач є донькою [PERSON] . За життя [PERSON] залишила два заповіти (від 20.03.2006 та від 17.10.2007), посвідчені Костянтинівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, якими все належне їй майно заповіла на користь позивача. В подальшому, [INFO] [PERSON] померла, після чого позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після матері. На підставі цієї заяви приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 73327876. Однак приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки їх оригінали залишились на тимчасово окупованій території Пологівського району Запорізької області, і позивач не змогла їх надати або відновити. Водночас позивач бажає прийняти спадщину після матері як спадкоємець першої черги за законом. До складу спадщини входить зокрема, пенсія, недотримана [PERSON] за її життя, в загальному розмірі 129980,59 грн. При цьому, інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON] , [INFO] (син [PERSON] і брат позивача відповідно), відмовився як обов`язкової частки у спадщині за заповітом, так і від спадщини за законом. Відтак, позивач звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав шляхом визнання права власності на пенсію, невиплачену її матері за життя останньої. Ухвалою від 07.11.2025 було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку загального позовного провадження, учасникам були встановлені строки для подання письмових заяв по суті позову та доказів на їх обґрунтування. 21.11.2025 від третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. У задоволенні позову третя особа просила відмовити, однак обґрунтування такого заперечення не надала. 25.11.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 135/2024, заведеної після смерті [PERSON] 03.12.2025 від Пологівської міської військової адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі її представника і покладання на розсуд суду щодо суті позовних вимог. Одночасно відповідач виклав обставини щодо неможливості надати оригінали заповітів, складених [PERSON] , оскільки вони залишились на тимчасово окупованій території. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала, процесуальних заяв не подала, просила призначити справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.12.2025 підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання з розгляду справи по суті учасники справи не з`явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Костянтинівською сільською радою Пологівського району 21.03.1956 року (актовий запис № 7). 15.05.1975 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим в Бюро урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя 15.05.1975 року (актовий запис № 1409). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла у м. Пологи Запорізької області у віці 91 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23.10.2024 року (актовий запис № 1597). 21.11.2024 позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після матері [PERSON] . На підставі цієї заяви приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 135/2024 (номер у Спадковому реєстрі - № 73327876). У відповідь на запит приватного нотаріуса Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 02.12.2024 надало довідку про те, що [PERSON] перебувала на обліку в цьому управлінні, а після її смерті [INFO] залишилась недоотримана пенсія у сумі 129980,59 грн. 03.12.2024 [PERSON] , [INFO] , будучи сином померлої [PERSON] і, відповідно, братом позивача [PERSON] , подав приватному нотаріусу Носенко Ю.А. дві заяви, а саме: про відмову від обов`язкової частки у спадщині за заповітом, на яку мав право як пенсіонер і непрацездатна особа, та про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. Згідно матеріалів спадкової справи № 135/2024, спадкоємець [PERSON] склала, ймовірно, два заповіти (від 20.03.2006 та від 17.10.2007), які були посвідчені секретарем Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, якими все належне їй майно заповіла на користь позивача [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А. від 03.10.2025 (вих. № 493/02-31) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як за заповітом, так і за законом. Постанова обґрунтована посиланням на те, що нотаріусу не був наданий оригінал або дублікат заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 20.03.2006 (реєстр. № 23), і записи про реєстрацію такого заповітом відсутні в Спадковому реєстрі. При цьому в матеріалах справи наявні листи Пологівської міської військової адміністрації з викладенням обставин про те, що з 03.03.2022 територія Пологівської міської територіальної громади є тимчасово окупованої територією. Виконавчі органи місцевого самоврядування виконують свої повноваження за межами цієї території. Приміщення старостинських округів, в яких знаходились книги реєстрації нотаріальних дій, архівні та діючи картотеки, пошкоджені. Перевірити стан паперових носіїв інформації щодо персональних даних, заповітів тощо, наразі неможливо з наведених причин. Заповіти, посвідчені Костянтинівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, залишились на тимчасово окупованій території, через що надати заповіт [PERSON] не є можливим. Таким чином, учасники справи не оспорювали того факту, що після смерті [PERSON] залишилась недоотримана нею пенсія у розмірі 129980,59 грн. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України повинні враховуватись при застосуванні відповідних норм права. Так, ст. 1227 ЦК України не встановлює особливостей успадкування сум нарахованих, але не отриманих пенсій, залежно від виду пенсій чи закону, на підставі якого така пенсія була призначена, а також не передбачає, що відносини можуть бути врегульовані іншими законами. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України. Відтак, правова колізія між ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 1227 ЦК України має вирішуватись на користь останньої. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із нарахованої, але неотриманої пенсії, розмір якої становить 129980,59 грн. Суд бере до уваги, що за відсутності оригіналів заповітів, складених [PERSON] , а також за відсутності відомостей про такі заповіти у спадковому реєстрі, визначити достовірний зміст таких заповітів і справжню волю спадкодавця не видається за можливе, і тому суд виходить з факту їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України разі відсутності заповіту право на спадкування одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Позивач [PERSON] , як донька померлої, в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлої матері. Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Отже, у зв`язку з відмовою [PERSON] від прийняття спадщини після матері як спадкоємця першої черги за законом, єдиним спадкоємцем першої черги за законом щодо майна, що залишилось після смерті [PERSON] , є позивач [PERSON] . З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і їх слід задовольнити з підстав, які викладені у рішенні суду. При цьому суд також бере до уваги, що обраний позивачем спосіб захисту її спадкових прав шляхом визнання права власності на спадкове майно й формі грошових коштів не суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, залучення відповідачем за такими вимогами суб`єкта права комунальної власності за місцем відкриття спадщини в особі Пологівської міської військової адміністрації, на яку під час воєнного стану покладено виконання функцій Пологівської міської ради Запорізької області та її виконавчого комітету, за умови відсутності інших спадкодавців, що прийняли спадщину, також не суперечить вимогам ЦК України і узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, зазначеною в абз. 2 п. 24 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, який сплачено позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved