Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за заявою-договором №9385698027 від 27.10.2021 у розмірі 55 992,06 грн. станом на 01.07.2025 та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав своєчасно як первісному кредитору так і позивачу, до якого перейшли права вимоги за договорами факторингу, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином. Ухвалою суду від 25.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 24.10.2025, яке було неодноразово відкладено у зв`язку неявкою відповідача та за його клопотанням. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач позов визнав, просить вирішити питання щодо розподілі судових витрат відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 27.10.2021 [PERSON] звернулась до ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг, паспорт кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР" №5698027 та кредитний договір № 9385698027, за якими позивач зобов`язався передати відповідачу кредитні кошти у розмірі 38 002,00 грн., строком на 18 місяців, зі сплатою 2,70 % щомісячних від суми кредиту та 0,01 % річних від суми боргу за договором (а.с.12-14). 01.09.2021 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" укладено Договір відступлення прав вимоги №01/09/21 за яким, ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" відступило АТ "Таскомбанк", а АТ "Таскомбанк" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 9385698027 (а.с.19-25, 73). [PERSON] була повідомлена 27.10.2021 під підпис про вказана відступлення права вимоги, що підтверджується відповідним повідомленням про відступлення прав вимоги (з.б.а.с.14). Таким чином, суд приходить до висновку, що АТ "Таскомбанк" є правонаступником у зобов`язанні, що виникло за кредитним договором № 9385698027 від 27.10.2021, укладеним між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] , в обсязі набутих прав. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором та копії реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 28.10.2021 АТ "Таскомбанк" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 55 992,06 грн., з яких: 31 668,75 грн. заборгованість по тілу кредиту; 4,71 грн. заборгованість по річним процентам; 24 318,60 грн. заборгованість по щомісячним процентам, яку позивач просить стягнути з відповідача. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими зобов`язаннями згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги акціонерного товариства "Таскомбанк" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному розмірі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а саме, у розмірі 2 422 грн. 40 коп., згідно платіжної інструкції банку № 2162691239 від 12.08.2025, оригінал якої міститься у матеріалах справи (а.с.88). Крім того, відповідно до положень п.1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, а саме у сумі 1 211 грн. 20 коп., які були понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved