Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за Договором №1023670331 від 13.06.2024 року в розмірі 10526,00 грн, з яких: 3000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3515,40 грн залишок по відсотках; 330,00 грн залишок по комісії, 3680,60 грн суму по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2024 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали Договір про споживчий кредит №102367033. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку сплати кредитних коштів. ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору № 102367033 від 23.06.2024 року. Відповідач всупереч умовам договору порушив свої зобов`язання за договором. 24.09.2024 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, згідно з умовами якого Кредитор відступив Новому кредитору права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. До позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102367033 від 13.06.2024 в сумі 10526,00 грн, з яких: 3000,00 грн залишок по тілу кредиту; 3515,40 грн залишок по відсотках; 330,00 грн залишок по комісії, 3680,60 грн сума по неустойці. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 10526,00 грн, а також судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору 2422,40 грн та 8000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 01.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 31.10.2025 року. Ухвалою суду від 31.10.2025 року судове засідання відкладено на 24.11.2025 року у зв`язку із неявкою відповідачки у судове засідання. 24.11.2025 року судове засідання відкладено за клопотанням відповідачки на 23.12.2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідачка в судове засідання 23.12.2025 повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про місце, дату і час проведення судових засідань, відзиву не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 13.06.2024 року відповідачка звернулася до ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) за видачею кредиту та заповнила на сайті Анкету-заяву на кредит № 102367033, у якій просила надати кредит в сумі 3000,00 грн строком на 15 днів. При чому, у Анкеті-заяві на кредит № 102367033 позичальник ввела свої персональні дані. 13.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №102367033 (надалі кредитний договір). Кредитний договір та додатки до нього (додаток № 1 графік платежів, додаток 2 заява на отримання кредиту, додаток 3 додаткові контактні дані) [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 634754. Підписання позичальником кредитного договору вищезазначеним способом підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію та відповідачем не спростовано. Відповідно до зазначеної довідки, на номер телефону, зазначений у Анкеті-заяві на кредит № 102367033 від 13.06.2024, первісним кредитором відправлено позичальнику одноразовий ідентифікатор 634754 о 12:09:04 год 13.06.2024. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначений п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути Кридитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з п.1.2.-1.5. кредитного договору, сума кредиту становить 3000,00 грн; кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 13.06.2024 року (дата надання кредиту). Відповідно до п. 1.4. договору, остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 24.05.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Загальні витрати за кредитом складають 11924,40 грн, денна процентна ставка 1,15%, орієнтована реальна річна процентна ставка 11417,454 відсотків річних. Комісія за надання кредиту: 345,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредит. Відповідно до п.1.5.2-1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 511,00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно з п. 5.1.2 та 5.1.3 договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 11579,40 грн. Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що кредитні кошти Позичальнику надаються безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . У заяві на отримання кредиту [PERSON] вказано персональні дані позичальника, суму кредиту 3000,00 грн, строк кредитування 345 днів, платіжну карточку, на яку має бути перерахована сума кредиту [NUMBER] . ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання та 13.06.2024 переказало на платіжну картку [NUMBER] , яка зазначена у п. 2.1. кредитного договору, 3000,00 грн, з призначенням платежу: кошти згідно договору 102367033, що підтверджується платіжним дорученням № 90878529 від 13.06.2024. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 102367033, виданою ТОВ «Мілоан», відповідачка користувалася кредитом, здійснювала часткове погашення комісії та процентів за користування кредитом. 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, відповідно до якого, ТОВ «Мілоан» передає Позивачу за плату, а Позивач приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорам вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (п.1.1 договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т. На виконання Договору про відступлення прав вимоги № 112-МЛ/8Т від 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) передав новому кредитору «ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 29.09.2024 року до договору № 112-МЛ/Т. Платіжною інструкцією № 5899 від 24.09.2024 підтверджується оплата за відступлення прав вимоги згідно з договором № 112-МЛ/Т. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №112-МЛ/Т від 24.09.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки по кредитному договору №102367033 від 13.06.2024 в сумі 10 526 грн, з яких: 2700,00 грн залишок заборгованості по тілу кредиту (основній сумі кредиту); 300,00 грн залишок простроченої заборгованості по кредиту; 491,40 грн залишок по нарахованим процентам за користування кредитом; 3024,00 грн залишок по простроченим процентам за користування кредитом; 255,00 грн залишок по комісії за надання кредиту; 75,00 грн залишок по комісії за надання кредиту; 3680,60 грн залишок по неустойці за порушення грошового зобов`язання. Позивач повідомив відповідачку про відступлення права вимоги за кредитним договором № 102367033 від 13.06.2024 та про необхідність виконання умов кредитного договору. Відповідачка взяті на себе зобов`язання по кредитному договору не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість яка, відповідно до Виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 102367033 від 13.06.2024 становить 10 526,00 грн, з яких: прострочене тіло 3000,00 грн, прострочені відсотки 3515,40 грн, заборгованість за комісіями 330,00 грн, залишок по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 3680,60 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд робить такий висновок. Судом встановлено, що [PERSON] та первинний кредитор уклали в електронній формі Договор про споживчий кредит №102367033 від 13.06.2024. З поданих позивачем документів встановлено, що при укладенні договору первинний кредитор з`ясував особу позичальника, його персональні дані, ідентифікаційний номер, платіжний засіб, на який перераховано кошти. Підстав вважати, що персональні дані відповідачки були використані первинним кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені надано не було. На виконання умов договору первинний кредитор здійснив переказ суми позики відповідачці. Укладений Договору про споживчий кредит №102367033 від 13.06.2024 року відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін. Жодних претензій до кредитора з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. За зобов`язаннями відповідача перед ТОВ «Мілоан» за Договором про споживчий кредит №102367033 від 13.06.2024, право вимоги у встановленому законом порядку перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд вважає такі обставини доведеними належними та допустимими доказами, яких достатньо для висновку про дійсність укладеного договору факторингу. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає. З наданої суду відомості про щоденні нарахування та погашення по Договору про споживчий кредит №102367033 від 13.06.2024, з 13.06.2024 по 24.09.2024, вбачається, що протягом вказаного періоду позичальником на виконання зобов`язань за вказаним договором грошові кошти вносились на суму 645,00 грн, які зараховано в рахунок: 15,00 грн в сплату комісії за надання кредиту, 630,00 грн сплата процентів по кредиту. Відомості про будь-які інші платежі у повернення кредиту та сплати процентів вказаний документ не містить, докази такої сплати суду не подано. Відповідно до розрахунків позивача, заборгованість відповідачки за Договором про споживчий кредит № 102367033 від 13.06.2024 становить 10 526,00 грн, з яких: прострочене тіло 3000,00 грн, прострочені відсотки 3515,40 грн, заборгованість за комісіями 330,00 грн, залишок по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 3680,60 грн. Так як строк повернення кредиту за договором № №102367033 від 13.06.2024 на момент розгляду справи настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення 6845,14 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000,00 грн; простроченої заборгованості за сумою відсотків 3515,40 грн, простроченої заборгованості за комісією 330,00 грн. Вирішуючи вимоги позову в частині стягнення неустойки та/або порушення грошового зобов`язання в сумі 3680,60 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу,а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідачки 3680,60 грн неустойки та/або (пеня, штраф), нарахованої у період дії в Україні воєнного стану по Договору про споживчий кредит №102367033 від 13.06.2024 року. Отже, загальний визнаний судом обґрунтованим розмір боргу [PERSON] за Договором про споживчий кредит №102367033 від 13.06.2024 року становить 6845,14 грн, та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000,00 грн; простроченої заборгованості за сумою відсотків 3515,40 грн, простроченої заборгованості за комісією 330,00 грн. Отже, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в сумі 6845,14 грн, що становить 65,03 % від заявленої суми позовних вимог позивача. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1575,29 грн (65,03% від 2422,40 грн). Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 8000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України,розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суду подано копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ « ФК «Кредит-Капітал» та АБ «Апологет»; Акт наданих послуг № Д/2364 від 20.08.2025 з переліком наданих послуг на суму 8000,000 грн . Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial