Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

20.08.2025 року позивач звернувся до суду з позовними вимога, яким просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 31.03.2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеській області, актовий запис № 103, мотивуючи тим, що після народження доньки Ксенії між позивачем та відповідачкою поступово погіршувалися взаємовідносини, що в підсумку призвело до фактичного припинення у 2013 році шлюбних відносин. З того часу позивач та відповідачка припинили стосунки, притаманні подружжю, не мають спільного бюджету і побуту, хоча й мешкали в одному житловому приміщенні. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім?ю. Відповідачка нехтує сімейними цінностями. Відповідачка не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім?ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також не бажає розуміти суті проблем, які виникають в сім?ї, та вирішувати їх конструктивним шляхом, віддаючи перевагу сваркам та погрозам. У зв?язку з цим позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, оскільки між подружжям на ґрунті сімейно-побутових проблем, і діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя виникла неприязнь один до одного, а також втрачено почуття любові та поваги. З урахуванням того, що подружні відносини між позивачем та відповідачкою фактично припинилися з 2013 року, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач наполягає на його розірванні. Також позивач просить суд не застосовувати заходи щодо примирення подружжя, оскільки фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинені вже більше 10 років тому, і жодних намагань їх поновити сторони не здійснювали. До того ж відповідачка вчиняє по відношенню до позивача домашнє насилля, яке полягає в постійних образах та поведінці, що принижують честь та гідність позивача. Позивач у судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу. Також зазначив, що не наполягає на стягненні з відповідача витрати на сплату судового збору за подання даної позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. На наданні строку на примиренні не наполягала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників провадження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 31.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31.03.2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеській області, актовий запис № 103. Судом встановлено, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим про народження № 1016, формованого в застосунку «Дія», з якого вбачається, що батькам [PERSON] , [INFO] - [PERSON] до [PERSON] видано свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 04.09.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 1016. Щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна, спір відсутній. Згідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторонам, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved