Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відносно якого є одинокою матір`ю, оскільки згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.09.2025 відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] схильна до вживання спиртних напоїв, тривалий час ніде не працює, ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток. З метою збереження життя і здоров`я малолітнього [PERSON] , його соціального захисту, дитину за заявою матері 01.09.2025 року було влаштовано у сім`ю патронатного вихователя, де він наразі перебуває. Центром соціальних послуг Бужанської сільської ради Морозовій Ю.С. було запропоновано послугу соціального супроводу, проте за місцем останнього проживання [PERSON] не з`являється, на телефонні дзвінки фахівця із соціальної роботи не реагує. Відповідач не цікавиться життям свого сина, його здоров`ям та розвитком, не намагається зустрітися з ним, передати подарунки. З пояснення патронатного вихователя [PERSON] від 06.10.2025, в сім`ї якого з 01.09.2025 перебуває малолітній [PERSON] , мати малолітньої дитини жодним чином не цікавилася своєю дитиною, її здоров`ям та доглядом. Вищенаведене свідчить про невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків, тому просять позбавити [PERSON] ,[INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на користь сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Крім того, просять передати [PERSON] органу опіки та піклування Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області для подальшого влаштування відповідно до чинного законодавства. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 24.10.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що у відповідача [PERSON] відсутній материнський інстинкт, вона ставить власні інтереси вище потреб дитини, не здатна бути матір`ю. Навіть під контролем відповідних служб, не здатна забезпечити першочергові потреби і догляд дитини. З часу влаштування [PERSON] у патронатну сім`ю, мати не відвідує його, на телефонні дзвінки фахівців із соціальної роботи не реагує, фактично не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, розвитком, станом здоров`я. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача дозволить, в першу чергу, забезпечити малолітнього [PERSON] належним доглядом та вихованням, мати родину, яка зможе потурбуватися про нього. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася, відзив не подавала. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.09.2025 відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.2025 року. Згідно з характеристикою, наданою КЗ Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини», [PERSON] має низький батьківський потенціал, свої інтереси вважає пріоритетними навіть у відношенні до власної дитини. [PERSON] зарекомендувала себе безвідповідальною матір`ю, яка не має прихильності до своєї дитини, не виконує рекомендацій лікарів, не дослухається до рекомендацій спеціалістів, ігнорує поради та вказівки, вживає алкоголь, під дією якого стає агресивною і некерованою, не спроможною виконувати батьківські обов`язки. Відповідно до інформації, що викладена у документі «Стан та потреби отримувачів послуг на момент їхнього виходу із соціального центру матері і дитини» від 01.09.2025 року, наданого КЗ Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини», спеціалістами центру рекомендовано враховуючи відсутність батьківського потенціалу та байдуже безвідповідальне ставлення [PERSON] до життя та здоров`я своєї дитини, розглянути питання про влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя та про здатність [PERSON] виконувати батьківські обов`язки. На підставі інформації, наданої адміністрацією КЗ Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини», 03.09.2025 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області було направлено клопотання до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до повідомлення Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 30.09.2025 № 208068-2025 відносно [PERSON] було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 184 КУпАП, які направлено на розгляд до Канівського міськрайонного суду Черкаської області. Як вбачається з постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області справа №697/2496/25 від 30.10.2025 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. З висновку виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області №119 від 20.10.2025 року, вбачається, що мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків , зловживає алкоголем, не піклується про сина, не цікавиться долею своєї дитини, не забезпечує фінансово, не займається вихованням та не турбується про його фізичний і духовний розвиток, а тому вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , в інтересах дитини. Таким чином встановлено, що відповідач від народження сина [PERSON] - [INFO] і по цей час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, [PERSON] порушує вимоги статей 150 та 155 Сімейного кодексу України, статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно з ч.1 ст.2 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , разом з ним не проживає, не проявляє батьківської турботи, вихованням не займається, станом здоров`я дитини не цікавиться, участі у його житті не приймає. Крім цього, суд також враховує, що вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 12.01.2022 [PERSON] була засуджена за ст.166 КК України (злісне невиконання батьками, встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки - смерть дитини) до покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі. Суд розцінює поведінку [PERSON] як умисне ухилення відповідачем від виховання своєї дитини та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області №119 від 20.10.2025 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] . Суд враховує також те, що відповідач передавши на тимчасове влаштування малолітню дитину, не відвідує її, на телефонні дзвінки фахівців із соціальної роботи не реагує, фактично не приймає участі у вихованні дитини, не утримує її, не цікавиться її життям, розвитком, станом здоров`я. Суд приходить до висновку, що це свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини. В аспекті ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, зі змінами і доповненнями, внесеними протоколом № 11 та протоколом № 11, Європейський суд вважає, що не призводить до завершення сімейного життя окреме проживання батьків і дитини чи передача дитини під опіку. Питання щодо поваги до сімейного життя виникає у справах про опіку над неповнолітніми. Передача дитини під опіку не може припинити природних сімейних стосунків. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи фактичний, емоційний, психологічний, матеріальний та віковий фактори, оцінивши пропорційно відповідні інтереси, права та свободи усіх зацікавлених осіб із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, на підставі встановленого, суд вважає за доцільне передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області для подальшого влаштування відповідно до чинного законодавства. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved