Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Розумовський О.С., звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який народився у Анжеро-Суджанському районі, Кемеровської області, Російської Федераціії, місце смерті - Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, дата смерті - [INFO] . На обґрунтування своїх вимог заявник посилається на такі обставини. [PERSON] , [INFO] є рідним батьком заявника. [INFO] [PERSON] помер. Ані заявник, ані її мати [PERSON] жодного разу не зверталися про реєстрацію смерті померлого. Факт підтвердження захоронення та смерті [PERSON] підтверджується фотографіями з могили та показаннями свідків. Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявника повідомлено, що згідно обліку архіву Відділу актовий запис про смерть відносно [PERSON] не значиться. Згідно листа Циркунівської сільської військової адміністрації внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, територія Циркунівської територіальної громади з 24 лютого 2022 року по 7 травня 2022 року знаходилася в окупації. Після деокупації Циркунівська громада постійно потерпала від артилерійних обстрілів, обстрілів з мінометів, та пожеж, які виникали внаслідок таких обстрілів. В результаті окупації, обстрілів та пожеж, фактично всі документи та офісна техніка, які знаходилися у приміщеннях Циркунівської сільської ради, було знищено або викрадено, про що було подано заяву до правоохоронних органів. Тому у Циркунівській сільській військовій адміністрації відсутня інформація щодо реєстрації захоронення [PERSON] . Також повідомлено, що на території Циркунівської громади відсутні кладовища, а лише наявні місця стихійного захоронення. З огляду на зазначені обставини у заявника виникла необхідність у зверненні до суду в порядку пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Метою встановлення зазначеного факту є реалізація права на спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.09.2025 року заяву залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.09.2025 р. провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 03.12.2025 року прийнято заяву зі зміненими підставами звернення, залучено в якості заінтересованої особи Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, задоволено клопотання про допит свідків. 25.09.2025 р. заінтересована особа [PERSON] подала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що [PERSON] , який помер [INFO] , є її чоловіком. Під час шлюбу 12 вересня 1975 року вони придбали будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . [INFO] чоловік помер. Приїхала чергова медична сестра, оглянула померлого чоловіка та сказала, щоб за довідкою прийшли через пару днів. Вона поховала чоловіка та з дочкою пішла до лікарні отримати довідку, однак лікар сказав, що довідку не надасть, оскільки медична сестра не правильно зазначила діагноз. Пропонував ексгумувати тіло, проте вона не погодилась на це. Тому з того часу ніхто не реєстрував смерть [PERSON] . На теперішній час без реєстрації факту смерті, неможливо отримати свідоцтво про смерть та успадкувати спільний будинок з чоловіком. Підтримала заяву про встановлення факту смерті. Просила розглядати справу за її відсутності. 15.10.2025 року Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав письмові пояснення по справі, в яких заперечував проти встановлення факту смерті, посилаючись на те, що перевіркою облікових даних Журналів обліку заяв, копій рішень судів про поновлення актових записів цивільного стану, про державну реєстрацію народження дитини, яка досягла одного року і більше Відділу заяв [PERSON] про поновлення актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , встановленої законодавством форми, не виявлено. Висновків про відмову в поновленні актового запису цивільного стану про смерть [PERSON] , [INFO] , Відділом не надавалось. Листи Відділу від 28.08.2025 № 2751/3792-26-25-32.24/32.24 та від 30.08.2025 № 2785/3791-26-25-32.24/32.24 «Про надання інформації» носять суто інформативний характер та не є підставою для вчинення юридичних дій. З матеріалів справи вбачається, що перевірка наявності актового запису про смерть за місцем настання смерті, а саме за відомостями архівного фонду Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не проводилась. Запити до медичних установ на наявність документів, які підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , або невпізнаної особи чоловічої статі, яка може бути впізнана як [PERSON] , не направлялись. Враховуючи викладене, заявником не вчинено усіх юридичних дій в межах досудового врегулювання питання державної реєстрації смерті. Просили розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи. В судовому засіданні заявник, ї представник заяву підтримали з підстав, викладених у заяві. Представник Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про день та час розгляду справи. Представник заінтересованої особи Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення розгляду заяви повідомлений в установленому законом порядку та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши заявника, її представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, дійшов такого висновку. Як встановлено судом, заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заінтересована особа [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Згідно листа Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.06.2025 р., згідно обліку архіву Відділу актовий запис про смерть відносно [PERSON] не значиться. Листом Циркунівської сільської військової адміністрації № 01-13/31 від 28.08.2025 р. повідомлено, що внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, територія Циркунівської територіальної громади з 24 лютого 2022 року по 7 травня 2022 року знаходилася в окупації. Після деокупації Циркунівська громада постійно потерпала від артилерійних обстрілів, обстрілів з мінометів, та пожеж, які виникали внаслідок таких обстрілів. В результаті окупації, обстрілів та пожеж, фактично всі документи та офісна техніка, які знаходилися у приміщеннях Циркунівської сільської ради, було знищено або викрадено, про що було подано заяву до правоохоронних органів. Тому у Циркунівській сільській військовій адміністрації відсутня інформація щодо реєстрації захоронення [PERSON] . Також повідомлено, що на території Циркунівської громади відсутні кладовища, а лише наявні місця стихійного захоронення. Як пояснила, заявник, після смерті батька вона та її мати не зверталися із заявами про реєстрацію його смерті до органів реєстрації актів цивільного стану. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є зятями [PERSON] , пояснили, що [PERSON] помер [INFO] , в період пасхальних свят. Після його смерті до нього привезли лікаря, вона зафіксувала смерть і вони поховали його на Циркунівському кладовищі. Після цього вони поїхали до лікарні отримати довідку про смерть, однак головний лікар її не видав, посилаючись на те, що документи були невірно оформлені, і потрібно ексгумувати тіло і робити розтин. Проте вони цього не стали робити. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За змістом норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц, від 25 січня 2022 року в справі № 143/591/20, від 18 січня 2023 року в справі № 488/2807/17). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16, від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19, від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20). Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини 1 статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини 1 статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Статтею 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з вимогами частини 1 статті 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної влади факту смерті. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Зі змісту заяви [PERSON] слідує, що остання просить суд встановити факт смерті її батька - [PERSON] , померлого у 1993 році, для оформлення спадщини. Судом встановлено, що державна реєстрація смерті [PERSON] не була здійснена після його смерті в зв`язку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть (фельдшерської довідки про смерть). Зі змісту норм ст.17 ЗУ «Про державну реєстрації актів цивільного стану», Глави 5 Розділу ІІІ Правил слідує, що за відсутності документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Звертаючись до суду з дано заявою, заявник та її представник посилаються лише на показання свідків, які є членами сім`ї [PERSON] , та фотографії з могили, з якої неможливо встановити особу померлого. Суд зауважує, що підставою для встановлення факт смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Аналізуючи, надані докази у їх сукупності, суд констатує, що вони не свідчать достовірно про смерть [PERSON] в певний час, а тому, підстави для задоволення заяви відсутні.

Outcome: dismissed