Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

В червні 2025 року [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Бегеба Н.М., звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вищезазначене домоволодіння було побудоване у 1958 році та належить до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою колгоспного двору був його прадід [PERSON] , який право власності не оформив. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на дану нерухомість, на яку мала право в порядку спадкування за законом його дочка і відповідно його баба [PERSON] , яка склала на нього заповіт на все майно. В позасудовому порядку він не може оформити своє право власності на домоволодіння через відсутність правовстановлюючого документа, тому просить визнати за ним право власності на дане нерухоме майно. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов, розглянувши справу без їх участі за наявними матеріалами. Представник відповідача направив до суду заяву, де при вирішенні справи поклався на розсуд суду і також просив судовий розгляд здійснювати у його відсутність. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2001 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно довідки виконавчого комітету Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за №655 від жовтня 2009 року на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Після його смерті в управління і розпорядження спадковим майном з дня смерті вступила спадкоємець за законом дочка [PERSON] , яка проводила похорони батька. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як відповідно між батьком та дочкою, підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 1990 року Грицівським районним бюро ЗАГС Хмельницької області; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1972 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно копій матеріалів спадкової справи за №1012/2009, заведеної 17 листопада 2009 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що єдиною його спадкоємицею являється дочка [PERSON] , яка частково оформила спадкові права за законом на інше спадкове майно. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 2012 року виконавчим комітетом Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено Богуш С.В., секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 квітня 2007 року за р. №5. Даним заповітом [PERSON] заповіла онуку [PERSON] , [INFO] , все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), наданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 13 березня 2013 року за №33474626 даний заповіт є чинний. Згідно довідки виконавчого комітету Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за №350 від 11 березня 2013 року на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як відповідно між бабою та онуком, підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 березня 1995 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області; свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 1972 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області; свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 1990 року Грицівським районним бюро ЗАГС Хмельницької області; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1972 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно копій матеріалів спадкової справи за №177/2013, заведеної 13 березня 2013 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що єдиним її спадкоємцем являється онук [PERSON] , який частково вже оформив спадкові права за заповітом на інше спадкове майно. Листом завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №955/02-14 від 26 червня 2025 року відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із правовим статусом заявленого домоволодіння як «колгоспний двір», а також через те, що за даною адресою зареєстровано право власності на чотири квартири за іншими особами. За даними виписки з погосподарської книги Березненського старостинського округ виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області за №14-10/20 від 10 квітня 2025 року згідно записів погосподарської книги за 1991-1995 роки станом на 15 квітня 1991 року дворогосподарство, розташоване за адресою: [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», єдиним членом та головою двору якого станом на 15 квітня 1991 року був [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 02 серпня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області за №128 від 19 липня 1988 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить до «колгоспного двору», головою якого являється [PERSON] . Право власності зареєстроване в Хмельницькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 під реєстровим №33. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 27 березня 2025 року, житловий будинок було збудовано 1958 року. Відповідно до довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» від 09 квітня 2025 року за №3134 право власності на вищевказане домоволодіння зареєстроване як «колгоспний двір», головою якого являвся [PERSON] . Окрім того за даною адресою ( [ADDRESS] ) також зареєстровані чотири квартири, які належать на праві власності іншим особам (квартира [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] ). У листі управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 листопада 2025 року за №01-16/302 стосовно зміни адреси житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] зазначено, що за вказаною адресою існує два самостійні об`єкти нерухомого майна, а саме: належний [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, адреса якого відповідає адресі його фактичного місця розташування та житловий будинок на чотири квартири (власниками яких є: квартира [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] ), адреса даного житлового будинку не відповідає адресі його фактичного місця розташування та потребує упорядкування, про що повідомлено адміністратора Березнянського старостинського округу Янюк Т.А. Згідно до ст.123 ЦК Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року єдиним членом та головою двору був [PERSON] , тому будинок є його особистою власністю. Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] належало право власності на цілу частку майна у колгоспному дворі, як його єдиному члену та голові двору, який не втратив право на дане майно. Після смерті [PERSON] право на домоволодіння в порядку спадкування за законом перейшло його дочці [PERSON] . Після смерті [PERSON] право на дане домоволодіння в порядку спадкування за заповітом перейшло її онуку [PERSON] . Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач не наполягав на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за ним.

Outcome: approved