Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила\~позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що 14.09.2017 шлюб між нею та відповідачем було розірвано та з того часу [PERSON] проживає окремо за іншою адресою, а саме: в місті Утена (Литва), де створив нову сім`ю та має дітей. Вказала, що відповідач у вихованні та забезпеченні дитини участі не приймає, не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, згоди на виїзд дитини за кордон (на відпочинок) не надає та станом на 01.04.2025 має заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 127019,63 грн. Всі питання щодо медичного обслуговування та лікування дитини вона вирішує самостійно. Також зазначила, що їх спільна з відповідачем дитина- неповнолітній [PERSON] з 01.06.2013 зареєстрований та проживає разом з нею. Фактично обов`язки батька виконує її другий чоловік [PERSON] . А тому, оскільки [PERSON] категорично відмовляється брати участь у вихованні та забезпеченні дитини, а вона має матеріальну можливість для утримання сина [PERSON] , створила для нього належні побутові умови, займається його вихованням та утриманням без участі відповідача вже близько восьми років, вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 34). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі (а.с. 4-50). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 89). Позивачка та її представник адвокат Серьогіна І.М. у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та пояснили, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям [PERSON] , у забезпечені дитини участі не приймає, а тому просять позбавити [PERSON] батьківських прав. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні в присутності практичного психолога [PERSON] , вказав, що не пам`ятає коли востаннє спілкувався з батьком, знає лише, що його звати [PERSON] та він живе в Литві та має доньку. Вказав, що [PERSON] йому не телефонує, але його не засмучує відсутність спілкування з батьком, адже він його майже не знає. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету\~Драбинівської сільської\~ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає на території Драбинівської сільської ради, а тому з`ясувати думку батька, надати висновок та висловити свою думку щодо вирішення справи по суті немає можливості. У вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] покладається на розсуд суду (а.с. 52, 70, 77, 90, 106). Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради у поданому до суду висновку вважає, що [PERSON] доцільно позбавляти батьківських прав щодо [PERSON] , справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 80-81). Представник служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області та органу опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях вказав, що відповідач не проживає на території Новосанжарської селищної ради, тому відсутні повноваження для надання відповідного висновку по суті спору. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надав. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Водночас,\~за правилами\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, який не повідомив про причини своєї неявки до суду, не подав відзиву на позовну заяву, а позивачка та її представник в судовому засіданні не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що\~матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.09.2017, розірвано шлюб, зареєстрований 17.11.2012 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1446 між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно із копією свідоцтва про шлюб, 21 лютого 2023 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 40. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021, виданої Київським районним судом м. Полтави, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частин від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, починаючи з 1 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 64829907 від 16.05.2025, станом на 01.04.2025 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 127019,63 грн (а.с. 13-14). Згідно із довідкою № 811 від 25.04.2025, виданою КП «Житлово - експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 6 осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до акту від 28.04.2025, складеного мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] та вітчимом [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 6-А класу Полтавської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 9 Полтавської міської ради Полтавської області, останній характеризується позитивно. Мати - [PERSON] постійно цікавиться навчанням дитини і відповідально ставиться до його виховання. Вдома також створено всі необхідні житлово побутові умови для нормального розвитку дитини. Водночас, батько [PERSON] із сином не спілкується, із сім`єю не проживає та у вихованні дитини участі не бере (а.с. 17). Згідно із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, останній вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . У висновку, зокрема, зазначено, що згідно з наданими документами, батько [PERSON] із сином не спілкується, із сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не приймає. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. Також вказано, що у наданих письмових поясненнях дитина [PERSON] не заперечує щодо позбавлення батьківських прав батька, оскільки, [PERSON] з ним не спілкується і проживає за кордоном (а.с. 80-83). Надаючи оцінку\~дослідженим доказам\~та встановленим\~обставинам,\~суд дійшов\~такого висновку. Відповідно до\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо \~ вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до статті 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). У ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, понад вісім років не проживає разом з дитиною, не виховує її, не навчає, не лікує, не доглядає, не готує до самостійного життя, не надає будь- яких видів допомоги сину. Зазначене підтверджується поясненнями позивачки, доказами у справі, а саме: характеристикою директора Полтавської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 9 Полтавської міської ради Полтавської області, в якій зазначено, що [PERSON] із сином не спілкується та із сім`єю не проживає, у виховані дитини участі не приймає, батьківські збори не відвідує; актом, складеним мешканцями будинку, згідно з яким, дитина- [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] та вітчимом [PERSON] ; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 64829907 від 16.05.2025, відповідно до якого станом на 01.04.2025 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 127019,63 грн, заборгованість зі сплати аліментів виникла ще з лютого 2020. При цьому, доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять. Відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не висловив будь- яких заперечень щодо позбавлення його батьківських прав, не надав доказів на спростування доводів позивачки. На переконання суду, така поведінка відповідача свідчить про його байдуже ставлення до сина, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує й наданий висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд також враховує думку самої дитини, який у своїх письмових поясненнях, наданих у присутності представника органу опіки та піклування вказав, що не заперечує проти позбавлення його батька батьківських прав, оскільки останній з ним не спілкується, проживає за кордоном. У судовому засіданні пояснив, що свого тата майже не пам`ятає, нічого не знає про нього, окрім імені. Батько йому не телефонує і не пише, хоча й знає номер телефона сина, не заперечував проти позбавлення його батька батьківських прав. Психолог [PERSON] після спілкування з дитиною- [PERSON] , у судовому засіданні зазначила, що дитина не має контакту з батьком, не сумує за ним, не ображається на батька, оскільки майже не знає його. Крім того, Згідно з приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до\~статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також, при ухваленні рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1\~ст. 168 Сімейного кодексу України\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини,\~\~нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує\~належного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а отже свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, на переконання суду, невиконання відповідачем батьківських обов`язків є наслідком його винної поведінки, позаяк відповідач свідомо та умисно їх не виконує. Поряд з цим, судом у ході розгляду справи не здобуто відомостей про те, що поведінку батька можна змінити у кращу сторону. За наведених обставин, позбавлення відповідача батьківських прав матиме для дитини позитивний результат, захистить права та інтереси дитини, оскільки відповідач втрачає особисті немайнові права щодо дитини. Крім того, він перестає бути\~законним представником\~дитини та втрачає інші права, засновані на спорідненості із сином. Такі наслідки, на переконання суду, є пропорційними невиконанню відповідачем своїх обов`язків щодо сина, оскільки можливість реалізації відповідачем будь-яких немайнових та майнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною за умов невиконання ним обов`язків батька, становить непропорційний баланс, порушує права та інтереси дитини. Згідно із частиною восьмою\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 4\~ст. 169 СК України\~встановлено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Вказаними положеннями закону відповідачу надано право на поновлення його батьківських прав у випадку доведення ним свого наміру та можливості здійснювати належним чином виховання та утримання своєї дитини та відповідності цього інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поряд з\~цим,\~відповідно до\~положень ч.\~2,\~3\~ст.\~166\~СК України\~особа,\~позбавлена батьківських\~прав,\~не звільняється\~від обов`язку\~щодо утримання\~дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Водночас, відсутні підстави для прийняття судом рішення про стягнення аліментів з відповідача, оскільки такі аліменти вже стягуються. Так, на підставі виконавчого листа № 552/845/20 від 19.03.2020 Новосанжарським районним відділом державної виконавчої служби Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 16.03.2021 (ВП № 64829907) стягуються аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, починаючи з 21.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, ст.\~164,\~166,\~167,\~\~СК України, ст. 4,\~12,\~13,\~76-83,\~141,\~263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved