Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 13303,20 грн., 2422,40 грн. понесені витрати на сплату судового збору та 7000 грн. понесені витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 травня 2024 ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 00-9774138 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого, ТОВ «Макс Кредит» надало відповідачу кредит в сумі 6600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. 16.05.2024 року ТОВ «Макс Кредит» через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» перерахувало грошові кошти в сумі 6000 грн. на банківську картку відповідача № [NUMBER], що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 25 листопада 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №25112024-МК/ЕЙС, за умовами якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором №00-9774138 від 16.05.2024 року. Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювало будь-яких нарахувань. Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та посилаючись на ст.ст. 526, 509, 626, 628, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості 13303,20 грн., а також понесені ним судові витрати . Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 28 листопада 2025 від АТ «Райффайзен Банк» на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані судом докази. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9774138 (у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора- 78335). Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Макс Кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію, яка стягується одноразово та складає 600 грн., а також проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарній днів, дата повернення кредиту визначена 11 травня 2025 року. хзагальна вартість кредиту 38352 грн. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER]. Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, та у паспорті кредиту містяться аналогічні умови щодо суми і строку кредиту та процентів за користування кредитними/позичковими коштами. На виконання умов Кредитного договору, 16 травня 2024 року, ТОВ «Макс Кредит» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № 4149-51хх-хххх-0026 6000 грн., що підтверджується повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн». 25.11.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №25112024-МК/ЕЙС, згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9774138 від 16.05.2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором у сумі 13303,20 грн., а саме: заборгованість за кредитом 6600 грн; заборгованість за процентами 6703,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі. Його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли права ТОВ «Макс Кредит». Водночас, на виконання ухвали суду від 20 жовтня 2025 року про витребування доказів АТ «Райффайзен Банк» повідомляє, що банківська карта № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] . Руху коштів по рахунку № [NUMBER] (банківська картка № [NUMBER] який належить [PERSON] за період з 16.05.2024 року по 21.05.2024 року- не відбувалось. Номер телефону [NUMBER] позначено в анкетних даних [PERSON] . Повний номер рахунку маска картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] . Будь-які банківські виписки щодо зарахування переказу на карту кредитних коштів відповідачці [PERSON] матеріали справи не містять. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ізстаттями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина першастатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік тафінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ст. ст.49,50 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною у момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі; платіжна операція із використанням електронних грошей є завершеною у момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Довідка ТОВ «Платежі онлайн» №1107/12 від 18 грудня 2024 з реєстром транзакцій не є первинним документом в розумінні вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому не може підтверджувати перерахування коштів на рахунок відповідача, а також не підтверджує факту платіжної операції за формою та змістом, передбаченими Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З урахуванням наданої інформації АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали суду, постановленої за клопотанням позивача, інших клопотань про витребування інформації щодо власника карткового рахунку та зарахування коштів на картку від банку, в якому відповідна картка емітована позивачем не заявлено. ТОВ «ФК «ЕЙС» не надало суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідача на підставі договору про надання грошових коштів у кредит №00-9774138 від 16.05.2024 року. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом перерахування коштів на видану [PERSON] платіжної картки, позивач не надав досуду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. Сам лише факт підписання кредитного договору не свідчить про видачу кредиту відповідачу, оскільки відповідно до вимог договору кредит вважається наданим в день перерахування кредитодавцем суми кредиту. При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути підтвердженням наявності заборгованості у відповідача. У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов Договору про споживчий кредит №00-9774138 від 16.05.2024 року, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками відсутні. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.141ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України,

Outcome: dismissed