Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором для розгляду на підставі ухвали від 01.10.2025. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 30 872 грн. 87 коп.; в порядку частин 10, 11 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за яким може здійснюватися таке нарахування; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні до суду в розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що 07.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах вказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось надати відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 5 000 грн. 00 коп., строк кредитування 360 днів, а саме з 07.03.2024 по 02.03.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Кредит був наданий у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення Договору.. Договір підписано електронним підписом через ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Представник позивача зазначає, що останній свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у погодженому розмірі. Відповідач, в свою чергу, у період з 07.03.2024 по 31.03.2025 здійснив оплату в розмірі 15 513 грн. 82 коп., які спрямовані на оплату тіла кредиту на суму 0,06 грн. ста оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 15 513 грн. 76 коп. 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу №31/03/2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] . За викладених обставин, оскільки відповідач не виконав належним чином умов договору кредиту, представник позивача і вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22.10.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу час для усунення вказаних в ній недоліків. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту позову просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив на позов до суду не надіслав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України , згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами пункту 1.2. якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит, сума кредиту складає 5 000 грн. 00 коп. Згідно пункту 1.3. Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Згідно пункту 1.4.1. Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024, стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункту 1.3. цього Договору. Відповідно до пункту 1.5. Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування становить 99 923, 40% річних. Відповідно до пункту 2.1. Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . На підставі пунктів 5.4.1., 5.4.3. відповідач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором, виконувати інші обов`язки, передбачені Договором, Правилами та чинним законодавством України. Вказані умови кредитування відображені у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем [PERSON] . Додатком №1 до Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За викладених обставин, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд вважає доведеною обставину укладення між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024. За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За таких обставин суд вважає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення відповідного договору на погоджених умовах шляхом його власноручного підписання. Факт отримання відповідачем кредитних коштів на карту № [NUMBER] , номер якої був вказаний [PERSON] при укладенні Договору №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024 в розмірі 5 000 грн. 00 коп. підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.04.2025 за вих.№1-0104, та повідомленням АТ «ПУМБ» від 05.11.2025 за вих..№КНО-07.8.5/14914 БТ, за змістом якого на банківську картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , 07.03.2024 було здійснено перерахування грошових коштів на суму 5 000 грн. 00 коп. 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №31/03/2025, за умовами пункту 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно пункту 1.2. Договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонам акту прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2. За змістом Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги щодо боржника [PERSON] , номер кредитного договору 4450507. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За таких обставин, суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» права вимоги до боржників про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказаними у відповідному реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за Договором №4450507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024, відповідач [PERSON] має заборгованість за вказаним договором в розмірі 33 372 грн. 87 коп., яка складається із: суми заборгованості за тілом позики в розмірі 4 999 грн. 94 коп.; заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам та штрафним санкціям в розмірі 28 327 грн. 93 коп. Відповідно до вимог частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині заявлених позивачем позовних вимог щодо суми позову. В частині заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» позовних вимог щодо нарахування в порядку частин 10, 11 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнення отриманої суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», а також роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за яким може здійснюватися таке нарахування, суд виходить з наступного. Вимога зобов`язального характеру щодо вчинення виконавцем у примусовому порядку рішення суду щодо стягнення боргу не підлягає до задоволення, оскільки предметом судового розгляду є борг, який виник внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, а не можливі нараховані в майбутньому платежі в порядку статті 625 Цивільного кодексу України. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача суду надано: договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; надання заявку №10410 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024; акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, відповідно до якого вартість виконаних робіт з супроводу позовної заяви до [PERSON] склала 10 000 грн. 00 коп. За викладених вище обставин, приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, а також враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо позовної вимоги про стягнення витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial