Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ части із майна, що є у спільний частковій власності та прохав суд виділити [PERSON] (р.н.о.к.п.п.: [NUMBER] ) в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 9/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, яка складається з: житловому будинку А-1 - тамбур №IV площею 3,6 кв. м., сіни №V площею 10 кв. м., кухня №3-2 площею 10,3 кв. м., кімната №3-3 площею 11,3 кв. м., а всього житловою площею 11,3 кв.м,загальною площею 35,2 кв.м, сарай літ. Ж, сарай літ. З, вбиральня літ. Л, огорожа №9, огорожа №10, хвіртка№11, що знаходяться за [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власності [PERSON] (р.н.о.к.п.п.: [NUMBER] ) на 9/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Встановити порядок користування земельною ділянкою для [PERSON] (р.н.о.к.п.п.: [NUMBER] ) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно з варіантом наведеним накресленнях у додатку №3 довисновку експерта №37 від 13.03.2025 за результатами будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження виконаного судовим експертом Федоровим Д.Ф., відповідно до якого [PERSON] передається в користування ділянка площею 777 кв.м. (позначено зеленим кольором), а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передається в користування ділянка площею 664 кв.м. (позначена жовтим кольором). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 11.08.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 09.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача подала до суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за їх відсутності, прохала позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, правом на подачу відзиву не скористалися. На підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішила розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 28 жовтня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1309, [PERSON] є власником 9/25 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . На час набуття у власність житловий будинок [ADDRESS] в цілому складався з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 87,9 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб а2, сарай Б, вбиральня Г, сарай Ж, сарай З, вбиральня К, вбиральня Л, ворота огорожі №6, огорожа №7, №8, №9, №10, хвіртка №11, хвіртка №12. Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці наданій на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради за №459 від 10.07.1954 про надання земельної ділянки площею 1270 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та рішення виконкому Полтавської міської ради за №593 від 27.08.1969 про надання земельної ділянки площею 237 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ), що підтверджується листом приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 13.03.2023 №2288. Згідно з технічним паспортом від 17 березня 2025 року виготовленим ПП ПБТІ «Інвентаризатор» на житловий будинок садибного типу, що розташований в [ADDRESS] який в цілому складається з житлового будинку А-1 загальною площею 129 кв. м., житловою площею 42,1кв.м., будівлі та споруди:погріб а2, сарай Б, вбиральня Г, сарай Ж, сарай З, вбиральня К, вбиральня Л, ворота огорожі №6, огорожа №7, №8, №9, №10, хвіртка №11, хвіртка №12. Загальна площа будинку збільшилась в зв`язку з проведеною відповідачами добудовою. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав, яка міститься в інформаційній довідці номер: 419339574 від 24.03.2025, співвласниками вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, окрім Позивача, є: - [PERSON] ,розмір частки: 9/25; - [PERSON] , розмір частки: 7/50; - [PERSON] , розмір частки: 7/50. Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В березні 2025 року з метою визначення технічної можливості виділу частки, Позивач звернувся до приватного підприємства «ПОЛТАВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ «ІНВЕНТАРИЗАТОР» (далі ПП «ПБТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР») де було повідомлено про неможливість виконання замовлення без відповідної на те згоди всіх співвласників домоволодіння та забезпечення доступу до всіх приміщень всіх співвласників. Згідно з пунктом 150 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №488 від 12 травня 2023 року, визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній або спільній частковій власності, проводиться за згодою всіх співвласників. 27 травня 2025 року Позивач письмово звернувся до Відповідачів з проханням надати згоду на визначення технічної можливості виділу належної Позивачу частки домоволодіння, а також просив надати представникам ПП «ПБТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР» доступ до їхньої частини домоволодіння для визначення технічної можливості такого виділу. Також просив встановити порядок користування земельною ділянкою на якій розташований спірний будинок з надвірними будівлями і спорудами та згоди щодо користування якою сторони дійти не можуть. На вказані листи Відповідачі відповіді не надали. Також Відповідачі ігнорують пропозиції щодо з`явлення до нотаріальної контори для вирішення питання виділення часток нерухомого майна в окремий самостійний об`єкт права власності. Між позивачем та відповідачами як співвласниками майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження нерухомого майна і угоди про спосіб виділення майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій воно розташоване не досягнуто. В зв`язку з такими обставинами Позивач не має можливості забезпечити явку до нотаріальної контори всіх співвласників домоволодіння для укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна відповідно до ч. 4 ст. 364 Цивільного кодексу України, та відповідно надати всі необхідні для посвідчення такого договору документи. Ці обставини позбавляють Позивача права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Від так, у зв`язку з небажанням відповідачів вирішувати питання про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою Позивач змушений звернутися до суду з відповідними вимогами. Згідно з висновком експерта № 37від 13.03.2025 за результатами будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження виконаного на замовлення Позивача судовим експертом Федоровим Д.Ф. було встановлено, що частина житлового будинку А-1 (загальною площею 35,2кв. м.),у складі приміщень: тамбур №IV площею 3,6 кв. м., сіни №V площею 10 кв. м., кухня №3-2 площею 10,3 кв. м., кімната №3-3 площею 11,3 кв. м., сарай літ. Ж, сарай літ. З, вбиральня літ. Л, огорожа №9, огорожа №10, хвіртка№11 за адресою: [ADDRESS] , що складають ідеальну частку 9/25 [PERSON] : мають окремий в`їзд, відокремлене інженерне обладнання, житловий будинок необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для ізольованого проживання. Виділити в окремий об`єкт нерухомого майна 9/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що належить [PERSON] технічно можливо. Інша частина житлового будинку з частиною господарських будівель і споруд, що належить відповідачам також можуть існувати як окремі об`єкти нерухомого майна. У дослідницькій частині та на кресленні додатку № 3 наведено варіант порядку користування земельною ділянкою площею 0,1441 га відповідно до фактичного порядку користування, що історично склався між співвласниками за яким ділянка площею 777 кв.м. [PERSON] (позначено зеленим кольором), та ділянка площею 664 кв.м. відповідачів (позначена жовтим кольором). Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс 13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. Відповідно до частин першої, другої статті 90 Земельного кодексу Української РСР 1970 року на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Положеннями статті 91 ЗК УРСР 1970 року передбачено, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому статтею 167 цього Кодексу. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття права власності Позивачем ) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначені норми ЦК України, ЗК УРСР 1970 року та ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, при цьому передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. У разі недосягнення згоди сторонами щодо порядку користування відповідною земельною ділянкою, такий порядок користування визначається судом. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ч. 1ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі викладено та з урахуванням висновком експерта № 37від 13.03.2025, встановлена технічна можливість виділити в окремий об`єкт нерухомого майна, суд вважає, що позовна заяву підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved