Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованим 10 листопада 2012 року, мають неповнолітню доньку. Шлюб з відповідачем розпався, з червня 2025 року подружні стосунки та ведення спільного господарства припинено, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є розбіжність характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Поновлення сімейних відносин не бажають, просить шлюб розірвати. Вказує, що майновий спір відсутній, донька після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, прізвище просить залишити [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Зазначив, що шлюбні відносини припинені з 01.06.2025, майнового спору не має, дитина буде проживати з позивачкою. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 14 листопада 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою судді від 24 листопада 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2012 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №156, що видно із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини до укладення шлюбу [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на шлюбні стосунки призвели до розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо. Спір щодо поділу спільного сумісного майна та місця проживання дитини наразі відсутній. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнає позовні вимоги. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного із подружжя припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Частинами 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити прізвище набуте у шлюбі. Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги, про що надав письмову заяву до суду. З огляду на викладене, та враховуючи те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з викладеного та оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а відповідач визнав позовні вимоги, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. Судовий збір у розмірі 605,60 грн слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved