Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ «Фінпром маркет» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів №71883686, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 4500,00 грн., на строк 30 днів, зі сплатою 0,35% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, зі сплатою комісії 675,00 грн. 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого ТОВ «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Заборгованість відповідачки становить 13507,84 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4348,25 грн., відсотками - 289,16 грн., пенею 8870,43 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13507,84 грн., а також понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У відзиві на позовну заяву відповідачка вказала, що в неї не має можливості сплатити відсотки та пеню по кредитуванню, додала, що стягнення пені є неправомірним. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів №71883686, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 4500,00 грн., на строк 30 днів, за сплатою 0,35% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, зі сплатою комісії 675,00 грн.(а.с.26-33). 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого ТОВ «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 16.10.2025 має заборгованість у сумі 13507,84 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4348,25 грн., відсотками - 289,16 грн., пенею 8870,43 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ч. 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідачка належним чином не виконала умови договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №71883686 від 10.06.2025 року в сумі 4637,41 грн. (сума заборгованості за основною сумою боргу 4348,25 грн. + сума заборгованості за відсотками 289,16 грн.). Нарахована позивачем заборгованість за несплату штрафів за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України стягненню із відповідача не підлягає. За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копії - договору про надання правової допомоги №25-08/25ФП від 25.08.2025 року, ордеру, свідоцтва, витягу та акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №25-08/25ФП від 25.08.2025 року. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідачки у розмірі 3000,00 грн. Враховуючи те, що позов ТОВ «Фінпром маркет» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачки в сумі 831,64 грн., виходячи з розрахунку: 4637,41 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 13507,84 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 831,64 грн.

Outcome: partial