Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 22 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір № 5040876. 17.12.2021 року було укладено договір № 17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5040876. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5040876. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 5040876. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 103153320 від 12.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 23819,70 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2921,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19912,70 грн. - Заборгованість за комісіями - 986,00 грн. Загальний розмір заборгованості за Договором № 5040876 від 22.06.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 150060,00 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 130060,00 грн. Також позивач просить стягнути сплачений судовий збір та понесені витрати на правову допомогу. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалами Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13.10.2025 року було відкладено підготовче судове засідання та витребувано документи у АТ КБ «Приватбанк». Сторони в судове засідання не з`явилися, при цьому, в зв`язку з відсутністю електропостачання фіксування судового засідання не здійснювалося, що в свою чергу не перешкоджає продовженню розгляду справи без їх участі, оскільки свою позицію висловили та на підставі доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Судом з`ясовано, що предметом спору в цьому провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 5040876 (а.с. 28-31). Підписана Анкета-заява (а.с. 67), паспорт споживчого кредиту (а.с. 64) та графік платежів (а.с. 50) є додатками до договору. Основними умовами договору: розмір кредиту становить 20000,00 грн.; строк кредиту 30 днів з 22.06.2021 року; комісія за надання кредиту 06,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом - 60,00 грн., які нараховується за ставкою, 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним; стандартна відсоткова ставка за користування кредитом - 5%; тип процентної ставки фіксована. Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , ідентифікований, йому надано одноразовий ідентифікатор W36519 від 22.06.2021 року (а.с. 72). Відповідно до квитанції № 1684429686 ТОВ «Мілоан» на підставі договору № 5040876 перерахувало кошти на карту № [NUMBER] у розмірі 20000,00 грн 22.06.2021 року (а.с. 73). Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 5040876 становить 80060,00 грн, з яких 20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 60060,00 грн заборгованість по процентам (а.с. 8-9). 16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43 (а.с. 35-39). Згідно Реєстру боржників до Договору Факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 5040876, де загальна сума заборгованості [PERSON] становить 80060,00 грн (а.с. 47-49, 51). Відповідно до Договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект центр», зокрема і за договором № 5040876 від 22.06.2021 року, де загальна заборгованість [PERSON] становить 150060,00 грн (а.с. 12-17, 32-34). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» борг [PERSON] за договором № 5040876 від 22.06.2021 року становить 150060,00 грн, з яких 80060,00 грн борг станом на дату початку розрахунку, 150060,00 нараховані відсотки (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» борг [PERSON] за договором № 5040876 від 22.06.2021 року становить 150060,00 грн (а.с. 11). Відповідно до витребуваної довідки від АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 22.06.2021 року був зарахований платіж у сумі 20000,00 грн (а.с. 123-124). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Мотиви суду. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Щодо заборгованості за процентами, то слід відмітити, наступне. За договором про споживчий кредит № 5040876 від 22.06.2021 року кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 22.07.2021 року. Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період з 22.07.2021 року. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, спрямованих на продовження строку кредитування. Щодо нарахування відсотків «по дату повернення», то суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16. Так, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що «сторони можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за "користування кредитом" за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за "користування кредитом" (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору». За умовами спірного кредитного договору (2.3.1.2.) передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або за ставкою, передбаченою п.1.6, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Таким чином, право кредитодавця нараховувати проценти за кредитним договором обмежено встановленим договором строком кредитування, а у разі прострочення боржника після строку кредитування настають правові наслідки, передбачені частиною другоюстатті 625 ЦК України. Строк кредитування за Договором № 5040876 був погоджений між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» та становив 30 днів. Відповідач [PERSON] не ініціювала продовження строку кредитування та зміну дати повернення суми кредиту за договорами, не сплачувала комісії за продовження їх дії. Відповідно до наданих по справі розрахунків ТОВ «Коллект центр» нараховано заборгованість відповідача за процентами за кредитним договором № 5040876 у сумі 130060,00 грн, нарахованих за період з 22.06.2021 по 10.01.2023, проте право кредитодавця нараховувати проценти за договором припинилось після спливу 30 календарних днів від дати отримання кредиту позичальником, а отже, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» не мав права нараховувати проценти по кредиту за межами строку кредитування та відповідно до вимог статті 514 ЦК України таке право не могло перейти до нових кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр». Таким чином, розмір відсотків за кредитом, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» відповідно до умов Договору № 5040876 становить 60,00 грн (за період з 22.06.2021 по 22.07.2021). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 зроблено висновок про те, що, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Тобто нарахування процентів за договором № 5040876 від 22.06.2021 року після закінчення строку кредитування, а саме після 22.07.2021 р., є безпідставним. Товариство "Коллект Центр" не подало доказів, що строк кредитування продовжувався. А отже, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] за договором № 5040876 від 22.06.2021 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн та за процентами у розмірі 60,00 грн. Розподіл судових витрат. Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial