Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] , укладено кредитний договір №00-9740620 на суму 5000 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України. 25 квітня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів через банк провайдер в розмірі 5000 грн. згідно договору №00-9740620 від 25 квітня 2024 року безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що [PERSON] прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Макс Кредит». 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовою компанією "Ейс" укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого датою відступлення права вимоги є день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором кредиту не виконував. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу. Посилаючись на викладені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору №00-9740620 від 25 квітня 2024 у розмірі 18730 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому ЦПК України порядку, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Беручи до уваги те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] , укладено кредитний договір №00-9740620 на суму 5000 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 40094. Пунктами 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. ТОВ "Макс Кредит" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало позику. Всупереч умовам договору №00-9740620 від 25 квітня 2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, що створило заборгованість у розмірі 18730 грн., в тому числі заборгованість по кредиту 5500 грн., заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом 13230 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовою компанією "Ейс" укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого датою відступлення права вимоги є день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21 жовтня 2024 року від ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18730 грн. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за кредитним договором №00-9740620 від 25 квітня 2024 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором і має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в сумі 18730 грн., в тому числі заборгованість по кредиту 5500 грн., заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом 13230 грн., а тому позов підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 2422,40 грн. з врахуванням положень п. 3 ст.4 Закону України «Про судовийзбір» (80% від 3028,00 грн.), що підтверджується платіжною інструкцією від 10 лютого 2025 року. Крім того, позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., на підтвердження яких надані наступні докази: копія договору про надання правової допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, копія додаткової угоди №30 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, копія акту прийому-передачі наданих послуг з описом виконаних робіт до договору №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial