Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

23.12.2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народжения: Україна, Херсонська область, Каховський район, селище Асканія-Нова, громадянина України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в селищі Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області, Україна, у віці 68 років. В обґрунтування вимог зазначила, що вона [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] у віці 68 років у селищі Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області (населений пункт, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноважения). Факт родинного зв`язку між нею та [PERSON] , як дружина та чоловік підтверджується наступними документами: копією паспорта громадянки України [PERSON] , № [NUMBER] , виданого 1264, 01 грудня 2025 року; копією паспорта громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Чаплинським РВ УМВС України у Херсонській області, 05 квітня 2001 року; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] від 23.03.2022 року. Місцем смерті [PERSON] в селище Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області та померлого було поховано у селищі Асканія Нова, Каховського району, Херсонської області населений пункт, розташований на території непідконтрольній державній владі України. Єдиним наявним документам, що підтверджує факт смерті [PERSON] на території, непідконтрольній державній владі України, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 №376 «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» є тимчасово окупованою територією України являються копія: свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 листопада 2025 року виданого 99500006 Чаплинським районним відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Херсонської області. При її усному зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганськом районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для реєстрації смерті її чоловіка [PERSON] , вона отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом с недійсними і не створюють правових наслідків). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 року матеріали заяви передано в провадження судді Черновій Н.В. Ухвалою суду від 23.12.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. Правом на участь в судовому засіданні заявник не скористалась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи, відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, при винесенні рішення покладається на росу суду. Інших заяв, клопотань по справі не заявлялось. З огляду на характер справи, яка підлягає негайному розгляду, а ухвалене за результатами її розгляду рішення - негайному виконанню, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Суд, врахувавши позицію заявника, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] . Факт родиннного зв`язку підтверджується: - копією паспорта громадянки України [PERSON] , № [NUMBER] , виданого органом 1264, 01 грудня 2025 року; - копією паспорта громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Чаплинським РВ УМВС України у Херсонській області, 05 квітня 2001 року; - копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] від 23.03.2022 року. [PERSON] , народився [INFO] в смт. Асканія- Нова, Чаплинського району, Херсонської області, Україна, громадянство України. Вказані обставини встановлено за паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] . Судом оглянуто надана заявником копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.11.2025 року виданого «99500006 Чаплинским районным отделом записи актов гражданского состояния ресторации акта гражданского состояния» запись акта о смерти №17025990000600771006 (мовою оригіналу) . Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті в певний час. Згідно приписів ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Вирішуючи питання щодо оцінки наявних доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republicof Moldovaand Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть чоловіка [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області, яий помер [INFO] в селищі Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Частиною 1 статті 17 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] , породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки це необхідне для проведення державної реєстрації смерті та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Оскільки [PERSON] , [INFO] , помер на території тимчасово непідконтрольній Україні, на якій введено воєнний стан, та яка є тимчасово окупованою територією України, визначеною такою відповідно до законодавства, його смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі наданих заявником документів, тому вимоги заявника про встановлення факту смерті підлягають задоволенню. Оскільки заявник позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого чоловіка, а також надати для реєстрації смерті документ, передбачений законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер в селищі Асканія-Нова, Каховського району, Херсонської області, підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. З огляду на звільнення заявника від сплати судового збору за подання даної заяви на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та задоволення заявлених вимог, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved