Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.01.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 900762. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 900762 від 19.01.2023 з ТОВ «Слон Кредит» та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7 000, 00 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 23.07.2024 згідно умов Договору факторингу № 2307-24, ТОВ «Слон Кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором № 900762 від 19.01.2023 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором становить 8 062, 51 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5 328, 94 грн; заборгованість за відсотками становить 2 733, 57 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору № 102034566 від 15.06.2021, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 900762 від 19.01.2023 у розмірі 8 062, 51 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу (а.с. 1 7). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 48). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання, згідно якого просив розгляд справи здійснювати за відсутністю позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Крім того, в подальшому представником позивача також було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача з аналогічним змістом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча вважається належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Матеріалами справи доведено, що 19.01.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 900762 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту (загальний розмір) складає: 8 750, 00 грн (п. 1.3), строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 19.01.2024 (включо). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору (п. 1.4). Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, яка залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100. 00 % річних. Згідно п. 1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 334, 04 % річних. Відповідно до п. 1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 15 869, 35 грн. Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 7 000, 00 грн на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] ; у розмірі 1 750, 00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. Згідно п. 3.5 договору, сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Відповідно до п. 5.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіку платежів. П. 5.3 договору сторони погодили черговість здійснення платежів споживачем за договором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 19 20). Крім того, сторонами вказаного договору електронним підписом засвідчено погодження Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому зазначені основні умови договору (а.с. 25, 27). Згідно копії листа ТОВ «Пейтек», товариством відповідно до договору про організацію переказу грошових крштів № 06062022-1 від 06.06.2022, укладеного з ТОВ «Слон Кредит», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит»: 19.01.2023 на суму 7 000, 00 грн. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 21). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, наданого ТОВ «Слон Кредит», заборгованість [PERSON] на дату відступлення прав вимоги згідно кредитного договору № 900762 від 19.01.2023 станом на 23.07.2024 складає 8 321, 92 грн, з яких: заборгованість за кредитом: 5 328, 94 грн; заборгованість по відсотках 2 733, 57 грн, заборгованість нарахована в межах погодженого строку кредитування, а саме до 19.01.2024 (а.с. 22). 23.07.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (клієнт) було укладено договір факторингу № 2307-24, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що операція відступлення прав вимоги за цим договором не є забезпечувальним відступленням. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимог доповнює, а не змінює попередній. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору, зо умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору (а.с. 28 30). Згідно копії витягу з додатку до договору факторингу № 2307-24 від 23.07.2024, [PERSON] включено до боржників за вказаним договором, а саме за договором № 900762 від 19.01.2023, сума заборгованості складає 8 062, 51 грн, з яких: сума заборгованості за тілом 5 328, 94 грн; сума заборгованості за відсотками 2 733, 57 грн (а.с. 12). 31.07.2024 представником ТОВ «Діджи Фінанс» направлено на адресу [PERSON] досудову вимогу з повідомленням про відступлення права вимоги за його кредитним договором № 900762 від 19.01.2023 від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу № 2307-24, та повідомлено, що станом на 31.07.2024, загальний розмір заборгованості за його кредитним договором, яка підлягає оплаті на користь клієнта, становить 8 062, 51 грн (а.с. 23). Тобто сума заборгованості була нарахована первісним кредитором, позивач придбав право вимоги за даним кредитним договором на суму 8 062, 51 грн, що не перевищує розрахунку заборгованості відповідача в межах погодженого строку кредитування. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 900762 від 19.01.2023. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 900762 від 19.01.2023 підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону (а.с. 20). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 900762 від 19.01.2023, а відповідач в свою чергу отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс». Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного Договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В позовній заяві позивач просить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. На підтвердження таких витрат позивачем долучено, в тому числі, копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно якого адвокат Лівак І.М. надав клієнту ТОВ «Діджи Фінанс» правову допомогу вартістю 6 000 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 та додаткової угоди до нього, у виді: правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», тривалістю 1, 5 год, вартістю 2 250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, тривалістю 3 год, вартістю 3 000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази), тривалістю 1 год, вартістю 750 грн (а.с. 18). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved