Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

[PERSON] 21.04.2025 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. На обгрунтування позову вона зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2024 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з нею. Відповідач не приймає участі у житті дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, утримання дитини потребує значних витрат, а відповідач відмовляється надавати матеріальну підтримку. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, працює в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на посаді головний фахівець ВПЗ ЦЗ УОЗЦЗ, він не має уриманні інших дітей чи осіб, і має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання доньки і на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він приймає активну участь у житті його доньки, цікавиться її вихованням, не ухиляється від обов`язків по утриманні дитини, надає фінансову допомогу дружині, так як вона є студенткою і не працює. Він не відмовляється від сплати аліментів на дочку у визначеному позивачкою розмірі. В той час він він зазначає, що отримує лише заробітну плату у Головному управлінні ДСНС України у Харківській області. Однак на теперішній час він відряджений до оперативно-командного пункту оперативно-тактичного угруповування « [INFO] » оперативно-стратегічного управління військ « [INFO] » (ОТУ « [INFO] »), тому розмір його матеріального забезпечення на теперішній час відрізняється від матеріального забезпечення у Головному управлінні, оскільки крім заробітної плати він отримує бойову винагороду. Таким чином його матеріальне становище буде зменшено. Його дохід витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу непрацездатній бабусі (витрати на медичне обстеження, лікування, послуги доглядання), купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату проїзду до місця роботи. Рішенням від 18.12.2007 року Виконавчого комітету Київської районної ради м.Харкова його бабуся [PERSON] була призначена його піклувальником, оскільки з дитинства він є сиротою. На теперішній час вона не може самостійно пересуватись і є особою, яка потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, тому стало питання про визнання його особою, яка здійснює догляд за [PERSON] . Крім того позивачка 06.04.2025 року зверталась із заявою до ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, в якій виставила його особою, яка вчиняє фізичне, моральне та економічне насилля в сім`ї, що не відповідає дійсності. Дана заява була розглянута і закрита. Вважає, що своїми діями позивачка намагається його дискредитувати, знецінити його ділову репутаціюі позбавити його посади, що спричинить втрату матеріальних цінностей і можливості належного забезпечення фінансування його близьких дитини та бабусі. За таких обставин просить задовольнити позовну вимогу щодо стягнення аліментів на користь дитини і відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на користь дружини. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в яких вона зазначила, що вона не працює у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, потребує матеріальної допомоги від чоловіка, яку останній не надає. До відзиву на позов відповідач не надав довідку про свої доходи, декларацію та інші документи про свої доходи, не надав пенсійне посвідчення бабусі, лише договір про надання послуг доглядання бабусі, який до предмету позову не має ніякого відношення. Посилання відповідача щодо знаходження на його утриманні непрацездатної бабусі [PERSON] , не знайшли свого підтвердження відповідними доказами, вона знаходиться на утриманні держави і отримує пенсійне забезпечення, інших утриманців він не має. Крім того, дитина проживає разом із нею, і на ній обов`язок не тільки утримувати дитину, але й утримувати житло, в якому вони проживають, сплачувати комунальні послуги. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цих обставин. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2025 року провадження у справі було відкрито і розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2025 року витребувано у Головного управління ДПС у Харківській області інформацію про суми доходів [PERSON] за 2024-2025 роки. Позивач подала до суду заяву, а якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. На адресу суду неодноразово 22.05.2025, 29.07.2025, 01.12.2025, 25.12.2025 надходили клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи з тих чи інших причин. В той час будь-яких документів на підтвердження поважності причин неприбуття відповідача та його представника до суду не надано. Суд розцінює таку поведінку відповідача та його представника як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, тому визнає їх причину неявки до суду неповажною. При цьому суд враховує, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання дитини і дружини до досягнення дитиною трирічного віку, що призводить до тривалого порушення інтересів позивача та її малолітньої дитини. Крім того, представником відповідач був наданий відзив на позов, в якій була викладена позиція відповідача щодо позовних вимог, а тому його права жодним чином не порушені. У відповідності до ст.247 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.06.2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На даний час сторони разом не проживають, згідно з Витягами з реєстру Роганської територіальної громади [PERSON] [INFO] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Харківської РДА та їй призначена державна допомога при народженні дитини з 01.12.2024 по 31.12.2027 року. Відповідно до декларації про доходи з Єдиного державного реєстру декларацій відповідач [PERSON] працює головним фахівцем ВПЗ ЦЗ УОЗЦЗ в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій, де отримує заробітну плату, яка у 2024 році становила 705399 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і на своє утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у 1/4 частини від його заробітку, і заперечує проти утримання дружини, посилаючись на те, що він часто перебуває у відрядженнях, а також утримує свою бабусю. На підтвердження чого надав копію наказу ГУДСНС у Харківській області «Про відрядження» від 21.02.2025, відповідно до якої в період з 26.02.2025 року по 25.06.2025 року [PERSON] відряджений до оперативно-командного пункту оперативно-тактичного угруповування « [INFO] » оперативно-стратегічного управління військ « [INFO] » (ОТУ « [INFO] »); копію рішення Виконавчого комітету Київської районної ради м.Харкова від 18.12.2007 року «Про встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] », яким піклувальником неповнолітнього було призначено [PERSON] ; медичний висновок ЛКК №944 від 29.05.2024 року та Висновок КНП «Міська поліклініка №24 Харківської міської ради» від 29.05.2024 про стан здоров`я [PERSON] ; копію договору про надання послуг доглядання від 06.06.2024 за [PERSON] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. В частині 2 статті 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою [PERSON] [INFO] повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, так як вказаний розмір аліментів буде необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку суд зазначає наступне. Положеннями ч.1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст.84 ЦПК України. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи містять декларацію про доходи [PERSON] з Єдиного реєстру декларацій за 2024 рік, з якої вбачається, що його заробітна плата за 2024 рік становить 705399 грн., виписку АТ «ПриватБанк» з рахунку про надходження у листопаді 2025 року у розмірі 12870,97 грн. та 26666,48 грн., у грудні 2025 року заробітної плати у розмірі 2666,48 грн. та 13177,43 грн. Отже відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання у зазначеному позивачкою розмірі щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку і зазначена сума не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів. Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні бабусі [PERSON] , суд сприймає критично, оскільки доказів на підтвердження вищенаведених обставин він суду не надав, а надані ним документи не підтверджують того, що бабуся відповідача потребує матеріальної допомоги на своє утримання і відповідач таку допомогу надає і не зазначено в якому розмірі щомісяця, відсутність інших осіб, які надають допомогу. Крім того, відсутні докази матеріального становища бабусі відповідача, вона також є особою пенсійного віку і знаходиться на утриманні держави. Також відповідачем не надано доказів про зменшення його доходів чи скрутного матеріального становища, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти на дружину. Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи, з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення донькою Даною трирічного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,40 гривень, від сплати якого позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved