Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 30.09.2025 позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №21193 від 14.10.2024 по нарахованих та несплачених за період з 14.10.2024 по 19.09.2025 відсотках в розмірі 23800,00 грн, а також судові витрати. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 14.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір №21193, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит у розмірі 7000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,0% від суми кредиту за кожен день користування, що дорівнює 365,00 % річних. В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач своєчасно нараховані за період з 14.10.2024 по 19.09.2025 відсотки за користування кредитом не сплатив, а відтак позивач просить стягнути їх з відповідача на свою користь. ІІ. Процедура та позиції сторін Згідно з ухвалою суду від 29.10.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін; витребувано зАТ «Універсал Банк»: інформацію, чи була емітована платіжна карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКППО: [NUMBER] ; інформацію про зарахування коштів у період з 14.10.2024 по 19.10.2024 на зазначену платіжну карту ( а.с. 66-67). 11.11.2025 на виконання вимог ухвали суду від 29.10.2025 з АТ «Універсал Банк» надійшла інформація, яку запитував суд (а.с. 72-73) Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 64), проте поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою", а відтак на підставі п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, що копію процесуального рішення отримав (а.с. 74-75). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Заяви по суті справи до суду також не надходили. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 14.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] укладений кредитний договір №21193 з додатками до нього, які підписані [PERSON] електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором 304851 (а.с. 11-18). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Згідно з п.1.2. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 1,0% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 365,00%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Відповідно до п.1.3. кредитного договору строк надання кредиту становить 730 днів зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. В пункті 4.2 кредитного договору визначено, що нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку №1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. На виконання умов договору 14.10.2024 позивачем були перераховані грошові кошти в сумі 7000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 10.11.2025 (а.с. 73). Отже, з матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання про повернення коштів за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно із розрахунком заборгованості вбачається, що станом на 19.09.2025 заборгованість за відсотками, нарахованими за користування кредитом за період з 14.10.2024 по 19.09.2025, становить 23800,00 грн (а.с. 23-27), який суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання умов договору, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, які нараховані за період з 14.10.2024 по 19.09.2025 в межах строку кредитування, погодженого сторонами, в розмірі 23800,00 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано: копію договору про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024, відповідно до п. 3.3.3 якого передбачено, що загальна вартість послуг договору становитиме суму вартості послуг, вказану в актах наданих послуг; копію акту виконаних робіт №55 від 24.07.2025 та витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі, за змістом яких вбачається, що юридична допомога позивачу за звернення до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] становить 10 000,00 грн, з яких підготовка позовної заяви про стягнення боргу та клопотання про витребування доказів 9000,00 грн, складання адвокатського запиту про витребування доказів - 1000,00 грн; а також надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №2941 від 01.08.2025 про сплату грошових коштів (а.с. 46-52). Враховуючи категорію і складність цієї справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 10000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved