Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання батьківства, посилаючись на те, що у період з 2019 року по 2025 рік він перебував у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , вони проживали однією сім?єю, вели спільне господарство та побут, однак шлюб у відповідних державних органах офіційно не реєстрували. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , якого вони спільно виховували і утримували. При реєстрації народження дитини запис про батька дитини був зроблений зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] померла. На даний час [PERSON] із сином надалі проживають разом. Про смерть матері дитини і про відсутність його прав відносно дитини стало відомо відповідачу у справі і 05 листопада 2025 року видано наказ про відібрання у нього сина, як дитини, яка залишилася без батьківського піклування, надавши дитині лише тимчасове проживання із ним. За таких обставин він вважає за необхідне визнати себе батьком своєї дитини та внести відповідні зміни в актовий запис про її народження, оскільки у свідоцтві про народження дитини, у графі «батько» зазначено, що батьком дитини є [PERSON] і змінити прізвище дитини на своє - Крейтор і тим самим врегулювати спір між ним і відповідачем щодо місця проживання дитини і його права і обов?язку щодо його виховання і утримання, права дитини виховуватися у своїй сім`ї, зростання її в сімейному оточенні, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та підтвердила той факт, що позивач є батько дитини. Представник Кременецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. 24 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. 15 грудня 2025 року Службою у справах дітей Почаївської міської ради подано відзив на позовну заяву щодо визнання батьківства. Зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Почаївською міською радою 20 жовтня 2025 року. У померлої залишився малолітній син [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 листопада 2021 року Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис N?522. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері дитини, підтвердженої відповідним свідоцтвом про смерть, та з огляду на те, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану відомості N?00043182232 від 18 січня 2024 р. відомості про батька внесено на підставі статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері, дитина була визнана такою, що залишилася без батьківського піклування. На цій підставі, Службою у справах дітей Почаївської міської ради, відповідно до вимог законодавства, було надано статус дитини-сироти рішенням виконавчого комітету Почаївської міської ради N?416 від 05 грудн 2025 року та розпочато заходи щодо забезпечення захисту прав та інтересів дитини-сироти. Служба у справах дітей Почаївської міської ради залишає вирішення позовних вимог на всебічний та об`єктивний розсуд суду після дослідження всіх доказів у її сукупності та у разі задоволення позову Служба у справах дітей Почаївської міської ради невідкладно розпочне процедуру скасування статусу дитини-сироти у порядку, встановленому КМУ №866. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши поведінку малолітньої дитини в судовому засіданні, яка поряд з батьком відчувала себе захищеною, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 2021 року народження, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну рестрацію народження № 00043182232 від 18.01.2024, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис № 522, його батьками зазначені: мати [PERSON] , батько дитини [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/016411023 від 06.11.2025, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Із висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 14.11.2025 № 50899, ймовірність біологічного батьківства донора [PERSON] до донора [PERSON] становить 99,9%. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказано, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved