Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Клесівської селищної ради в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2182 га, розташовану на території Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, оскільки право власності на земельну ділянку набуте в установленому законом порядку, про те воно не визнається. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем вказано, що він має намір побудувати житловий будинок в с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області, в зв`язку з чим в 2009 році йому була виділена в с.Карпилівка земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 03.06.2009 році Управлінням Держкомзему у Сарненському районі зроблено висновок щодо погодження місця розташування земельної ділянки, що планується до відведення у власність позивачу, орієнтованою площею 0,25 га. 11 червня 2009 року відділ регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сарненської РДА погодив позивачу місце розташування земельної ділянки. Рішенням Карпилівської сільської ради Сарненського району від 18 серпня 2009 року №525 було затверджено матеріали відбору місця розташування земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,2182 га. також управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації 01 березня 2010 року погодив відведення земельної ділянки. Коли позивач захотів отримати дозвіл на будівництво житлового будинку на відведеній йому земельній ділянці від нього вимагали доказів на підтвердження його права власності на земельну ділянку площею 0,218 га. Однак, цього він надати не може. Однак, він у встановленому законом порядку набув право власності на дану земельну ділянку, після того як йому погодили проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вважає, що його право власності на земельну ділянку не визнається. Відповідно до заяви представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлялася про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи у його відсутність, яке судом задоволено. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Таким чином, судом з`ясовано, що предметом даного спору є визнання права власності на земельну ділянку. Вказані правовідносини регулюються нормами ЗК України та ЦК України. Судом встановлено, що управління Держкомзему у Сарненському районі, розглянувши матеріали погодження місця розташування земельної ділянки, що планується до відведення у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,25 га за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови (рілля) на території Карпилівської сільської ради, погодило місце розташування земельної ділянки, що підтверджено висновком про затвердження місця розташування земельної ділянки від 2009 року. Суд звертає увагу на те, що даний доказ надано в поганій якості, він не містить дати його затвердження. Тому відповідно до ст.77, 80 ЦПК України визнає даний доказ неналежним та не приймає його до уваги, Начальником відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сарненської райдержадміністрації надано висновок №03-10/173 від 03.06.2009 року про можливість відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтованою площею 0,2500 га, за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови в с.Карпилівка Сарненського району. Рішенням Карпилівської сільської ради Сарненського району №525 від 18 серпня 2009 року затверджено матеріали вибору місця розташування земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,2182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області за рахунок земель запасу Карпилівської сільської ради. Надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2182 га за рахунок земель запасу Карпилівської сільської ради. Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації розглянувши проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність площею 0,2182 га [PERSON] погодив відведення земельної ділянки, що підтверджується висновком Управління культури і туризму Рівненської ОДА №485 від 01.03.2010 року. Розглянувши заяву [PERSON] від 19.02.2025 року щодо надання копії державного акта, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області інформує , що інформація щодо видачі та реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №449942 (серії РВ №049942) на ім`я [PERSON] на території Сарненського району Рівненської області в Головному управлінні Держгеокадастру у Рівненській області відсутня. Ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їй повноважень. Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №916/1828/22, від 12.09.2023 у справі №914/198/23, від 15.06.2023 у справі №924/295/22, від 26.09.2023 у справі №916/2925/21. Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч. 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Розроблення та виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки для подальшого внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру є лише підготовчими етапами для подальшої передачі у власність фізичним або юридичним особам, та не створює речового права на земельну ділянку. Згідно з ч.1 ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Постановою КМУ №127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, право на яку набувається шляхом передачі земельної ділянки у власність із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування. Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура набуття права власності на земельні ділянки, надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічно, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, завданням судового розгляду є захист права особи, яке є порушеним, оспорюваним або не визнається певною особою, яка має відповідати за позовними вимогами, що пред`являються позивачем. В обґрунтування звернення до суду позивач зазначив, що він не може документально зареєструвати своє право. Однак, доказів цих обставин суду надано не було. Надані суду висновки про погодження позивачу відведення земельної ділянки не доводить, що позивач виготовив технічну документацію на землю і дана технічна документація затверджена рішенням сільської ради, чи було відмовлено у її затвердженні. Отже, наведені вище докази, досліджені судом, свідчать про те, що позивач не завершив процедури оформлення земельної ділянки, виділення її в натурі і земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер. Доказів того, що з приводу володіння та користування цим майном існує будь-який спір між сторонами по справі, суду позивачем надано не було. Виходячи із вищевикладеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.364, 381, 377 ЦК України,

Outcome: dismissed