Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18.11.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача АТ «Ощадбанк», в обґрунтування якого вказала, що після смерті своїх батьків, матері [PERSON] , яка померла [INFO] та батька [PERSON] , який помер [INFO] , вона успадкувала 07.10.2025 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте під час оформлення спадщини нотаріус повідомила позивачці, що на будинку наявне обтяження. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2025 року, щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 365909812252, яким є житловий будинок за адресою. [ADDRESS] , мається обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5736278, дата, час державної реєстрації: 14.11.2006 року 13:09:43, державний реєстратор: Русак Ліна Анатоліївна, Софіївська державна нотаріальна контора, Криворізький районний нотаріальний округ, Дніпропетровська обл., документи, подані для державної реєстрації: договір застави, серія та номер: 784, виданий 18.04.2003, видавник: ПН Стюрко О.О. Софіївський районний нотаріальний округ, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 13216711 від 21 05-2014 16:24:29, відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4049865, 14.11.2006 13:09:43, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис № 133968--1 від 24.04.2003 року (#5809). Оскільки цей запис про обтяження обмежує права позивачки, як теперішнього власника даного будинку, вона отримала з нотаріального архіву копію договору застави нерухомого майна за № 22059520402 від 18.04.2003, посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Стюрко О.О. за реєстровим номером 784, відповідно до якого, її батько [PERSON] за життя виступив майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями своєї дружини [PERSON] , тобто матері позивачки, яка від ВАТ «Державний Ощадний банк України» в квітні 2003 року отримала кредит у розмірі 7000 гривень зі строком повернення до 18.04.2006. Тому саме в рахунок забезпечення цих майнових (кредитних) зобов`язань матері, батько і передав в заставу нині належний позивачці будинок, у зв`язку з чим і виникло вищевказане обтяження. Позивачка зазначила, що вона на той час була ще дитина, але потім, будучи вже дорослою, під час спілкування з батьками знала, що колись вони дійсно брали кредит, але який вони повністю виплатили і на момент смерті кожного з них вони не мали жодних боргів. Також, серед документів матері вона знайшла документ «Актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяження», сформований державним реєстратором Русак ПА., з аналогічним записом, який значиться сторінкою 2 з 2, з якого вбачається, що реєстрація обтяження за реєстраційним номером обтяження 5736278, дата, час державної реєстрації: 14.11.2006 13:09:43, відбулося вже після настання строку виконання її матір`ю кредитних зобов`язань, в рахунок забезпечення яких і було передано будинок у заставу. Позивачка переконана, що цей запис робився до відповідного реєстру в цей період часу саме для подальшого зняття обтяження, але з невідомих причин не було доведено до логічного завершення. Наголосила, що до суду з позовами про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави відповідач до батьків позивачки не звертався, вимоги кредитора до позивачки, як до спадкоємця, не висував. 28.10.2025 звернувшись до відповідача із проханням зняти обтяження на вищевказаний житловий будинок вона отримала відповідь, що строк зберігання кредитних справ 5 років, тому за відсутності документів у банку відсутня можливість зняття обтяження на нерухоме майно у зв`язку з чим вона може знятти заборону відчуження звернувшись до суду з відповідним позовом. Таким чином, посилаючись на те, що вищевказане обтяження завдає шкоди її законним правам та інтересам, насамперед перешкоджає їй, як власнику майна, розпорядитися ним, позивачка просила ухвалити судове рішення згідно з яким скасувати вищевказане обтяження заборону щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 18.11.2025 позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та за протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями переданий для розгляду судді Томинцю О.В. (а.с.27); 20.11.2025 за ухвалою судді від відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.28); 10.04.2025 від представника відповідача АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на позов згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування свого відзиву зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] . Згідно інформації що є в базах даних, які знаходяться у ведені підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» у [PERSON] відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк», які могли привести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2003-2006 році. Крім того, в реєстрах заставленого майна АТ «Ощадбанк», станом на дату подання цього відзиву відсутня інформація щодо перебування будь-якого нерухомого майна, яке належить [PERSON] в заставі банку, з огляду на що вважає, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у вказаній справі (а.с. 27-39). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася проте направила до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник АТ «Ощадбанк» у судове засідання теж не з`явився, у своєму відзиві вказав про розгляд справи без його участі. Згідно висновку Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Враховуючи належне повідомлення сторін про судове засідання та їх обізнаність про судовий розгляд, з урахуванням розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і прийняти рішення відповідно до наявних у справі доказів. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оскільки текст рішення складено 23.12.2025, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 17.12.2025, датою ухвалення рішення є саме 23.12.2025. Фактичні обставини встановленні судом. [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] (а.с.9-11). [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] (а.с.9,10, 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка [PERSON] успадкувала після матері [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с.13). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підтверджується існування заборони на вищевказаний житловий будинок за реєстраційним номером 5736278, внесеним 14.11.2006 державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русак Л.А. Підставою даного обтяження є договір застави, серії номер № 784, посвідчений 18.04.2003 приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Стюрко О.О. (а.с.19-20). Дійсно, як встановлено матеріалами справи, 18 квітня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» (заставодержателем) та [PERSON] , яким є майновим поручителем позичальника [PERSON] згідно договору поруки № 111 від 18.04.2003 (заставодавцем) було укладено договір застави нерухомого майна № 22059520402, посвідчений 18.04.2003 приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Стюрко О.О. (а.с.21-23) За умовами цього договору забезпечувалися вимоги заставодержателя, що випливає з кредитного договору № 77 від 18.04.2003, укладеного між заставодавцем та заставодержателем за умовами якого заставодавець зобов`язаний заставодержателю до 18.04.2006 повернути кредит у розмірі 7000 грн та сплатити 27% річних за його користування, а також неустойку в розмірі та у випадках, передбачених кредитним та цим договорами. Предметом цього договору застави визначено саме спірний житловий будинок. В матеріалах справи наявне повідомлення відповідача, адресоване позивачці 03.11.2025, зі змісту якого вбачається, що для можливості зняття обтяження на майно, банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір)), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. У самого нотаріуса є право вимагати буд-які додаткові документи для проведення такої дії. Між тим у АТ «Ощадбанк» відсутні вказані документи, а тому він не можи сприяти позивачці у знятті обтяження з нерухомого майна. Також зазначено, що відповідно до постанови НБУ № 130 граничний строк зберігання кредитних справ 5 років (а.с.25). Норми права, які застосував суд. Відповідно дост. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку скасування/зняття обтяжень з майна, яке належить йому на праві власності. За змістом положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на описане майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013, відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (надалі Порядку), нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 приведеного вище Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Мотиви та висновки суду. Відповідно до матеріалів справи, позивачка є безпосереднім власником майна успадкованого належним чином після смерті матері, на яке було накладено обтяження у вигляді заборони відчуження, про даний факт свідчать витяги інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Встановлено, що заборона на майно, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки, унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Доводи представника відповідача, викладені у своєму відзиві про пред`явлення позивачкою своїх вимог до неналежного відповідача, відсутністю будь-яких боргових відносин між відповідачем та позивачем щодо майна останнього, суд вважає безпідставними та такими, що не впливають на висновок суду і спростовуються доказами наведеним вище. Зокрема обтяження на успадкований позивачкою житловий будинок накладено саме договором застави від 18.04.2003, зареєстрованого у реєстрі за № 784 та посвідченим приватним нотаріусом Софіївського нотаріального округу Стюрко О.О. 18.04.2003 за вказаним реєстраційним номером, цим же нотаріусом посвідчено не будь-який договір, а договір застави, ініціатором і відповідно заставодержателем якого був саме ТОВ «Ощадбанк». І те, що до цього часу примірник договору застави, відповідачем знищений у зв`язку із закінченням граничних строків його зберігання, очевидно вказує на те, що зобов`язання за кредитним договором від 18.04.2003, які забезпечувалися за цією заставою, виконані і заборгованість за кредитом була погашена. Також суд зауважує, що на час звернення до суду з цим позовом сплили строки пред`явлення вимоги до поручителя позичальника, які передбачені статтею 559 ЦК України. Зокрема, відповідно до часини 4 статті 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення кредитних зобов`язань та на час настання строку їх виконання, встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Між тим, відповідач до цього часу не звертався до суду ані з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, ані з позовом про звернення стягнення на предмет застави. В той же час, не маючи претензій за договорами кредиту та застави, очевидно з причин їх виконання у належний спосіб і строки, відповідач не звернувся до нотаріуса з заявою зняття заборони відчуження, хача мав і повинен був це зробити, а відтак зняття такої заборони на теперішній час через незбереження примірника кредитного договору та документів які свідчать про виконання цього договору сторонами, можливе лише в судовому порядку, що передбачено підпунктом 5.3 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку. Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що з метою усунення обставин, які перешкоджають позивачу реалізувати у встановленому законом порядку свої права щодо розпорядження належним йому на праві власності майном, беручи до уваги відсутність підстав для продовження обтяження на майно і неможливість зняття обтяжень у позасудовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позов не містить вимоги про стягнення судового збору та відсутні з цього приводу заяви позивачки, з огляду на диспозитивність цивільного судочинства та положення частини першої статті 13 ЦПК України, понесені позивачкою витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн. судом між сторонами не розподіляються.

Outcome: approved