Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

03 жовтня 2025 року позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. У позовній заяві позивач зазначив, що 30.06.2024 року між ТОВ «Еко Фін» і [PERSON] за допомогою веб сайту кредитодавця, який є сукупністю інформаційно комунікаційних систем позивача, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 45665508. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 3500 грн.; строк користування кредитними коштами 730 днів, з 30.06.2024 та закінчується 29.06.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Вказував, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника/картковий рахунок позичальника. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Посилався на те, що 08.09.2025 року було укладено договір №08-09/25 відповідно до якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №45665508. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №45665508. Вказував, що станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Зазначив, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №45665508 від 30.06.2024 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16730 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту); 12705 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 525 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); заборгованість за пенею та/або штрафами 0 грн; заборгованість за комісіями 0 грн; інфляційні збитки 0 грн; нараховані 3% річних 0 грн. Посилаючись на викладене, позивач, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованості за договором № 45665508 від 30.06.2024 року у розмірі 16730 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Вказував, що позивачем допущена арифметична помилка при формуванні розрахунку заборгованості за кредитним договором № 45665508 від 30.06.2024 року, а тому остаточно просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованості за договором № 45665508 від 30.06.2024 року у розмірі 16485 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12985 грн. заборгованість за відсотками, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року прийнято заяву про уточнення позовних вимог до розгляду у цивільній справі за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Згідно розпорядження керівника апарату Глобинського районного суду Полтавської області Алли Бган від 28.11.2025 за № 52 призначено повторний автоматизований розподіл невирішеної судової справи № 527/2947/25, провадження 2/527/1376/25, у зв`язку з відрядженням судді Глобинського районного суду Полтавської області Фіцай О.Л. до Солом`янського районного суду міста Києва згідно рішення Вищої ради правосуддя від 18.11.2025 №481/0/15-25, на виконання Рішення зборів суддів Глобинського районного суду Полтавської області № 6 від 25 листопада 2025 року та з метою недопущення порушення строків розгляду справи. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28 листопада 2025 року вказана справа передана для розгляду судді Свістєльнік Ю.М. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року вищевказану цивільну справу було прийнято до провадження головуючого судді Свістєльнік Ю.М. та повторно розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій прохав розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 30.06.2024 року між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір №45665508. Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором М2Y4MmE. (а.с.67-78). Відповідно до п.2.1. за цим договором Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором. Згідно п.2.2.-2.6. вказаного договору, кредит надається в загальному розмірі 3500 грн.. Строк користування кредитними коштами складає 730 днів, який починається з 30.06.2024 та закінчується 29.06.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 13.07.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 29.06.2026 (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 3,65% відсотків річних (денна процентна ставка 0,01% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного ( пільгового) періоду. Відповідно до п/п 3.1.2.1. п. 3.1.2 договору, він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через веб-сайт товариства. Згідно з п-п 3.2.2.2.1.п. 3.2.2.2 договору, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, зокрема, але не виключно: порушення позичальником строків оплати процентів, невжиття заходів щодо підтвердження його фінансового стану, тощо кредитор має право вимагати дострокового погашення усієї заборгованості за кредитом - направити вимогу про дострокове погашення заборгованості. 15 липня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «Еко Фін» додатковий договір про пролонгацію №1/45665508 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 30.06.2024 №45665508, відповідно до якого сторони пролонгували дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 29 липня 2024 року. (а.с.149-150) 29 липня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «Еко Фін» додатковий договір про пролонгацію №2/45665508 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 30.06.2024 №45665508, відповідно до якого сторони пролонгували дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 12 серпня 2024 року. (а.с. 166-167) 12 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «Еко Фін» додатковий договір про пролонгацію №3/45665508 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 30.06.2024 №45665508, відповідно до якого сторони пролонгували дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 26 серпня 2024 року. (а.с. 6-7) 27 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «Еко Фін» додатковий договір про пролонгацію №4/45665508 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 30.06.2024 №45665508, відповідно до якого сторони пролонгували дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 10 вересня 2024 року. (а.с. 23-24) 10 вересня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «Еко Фін» додатковий договір про пролонгацію №5/45665508 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 30.06.2024 №45665508, відповідно до якого сторони пролонгували дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 24 вересня 2024 року (а.с. 40-41). Відповідно до квитанції № 41974-20886-54593 від 30 червня 2024 року підтверджено переказ коштів ТОВ «Еко Фін» відповідачу [PERSON] у розмірі 3500 грн 00 коп., на платіжну карту № [NUMBER] відповідно до кредитного договору № 45665508 від 30.06.2024 року. (а.с.92) Згідно з випискою за кредитом перед ТОВ «Еко Фін» станом на 08 вересня 2025 року, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 45665508 складає 16205 грн., що складається із суми заборгованості за тілом 3500 грн 00 коп. та суми заборгованості за відсотками 12705 грн 00 коп. (а.с. 94-100). 08 вересня 2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 08-09/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якогоє відступленняправ вимогидо боржниківза кредитнимидоговорами, зазначеними увідповідних реєстрах, в тому числі до [PERSON] за договором №45665508 від 30.06.2024 року ( а.с.102-106). Відповідно до пункту 2.1. договору № 08-09/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, від 08 вересня 2025 року, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору. 08 вересня 2025 року Первісним кредитором та Новим кредитором підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді за договором № 08-09/25 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08 вересня 2025 року (а.с. 128) та акт прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором № 08-09/25 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08 вересня 2025 року. (а.с. 129) Відповідно до Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №08-09/25 про відступлення(купівлю-продаж) прав вимоги від 08вересня 2025рокуТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло правагрошової вимогидо [PERSON] за договором № 45665508 від 30.06.2024 року, у загальному розмірі 16205 грн., що складається із суми заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3500 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами 12705 грн. (а.с.130-133) Відповідно донаданого позивачемрозрахунку заборгованостіза договором №45665508 від 30.06.2024 року, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач здійснив нарахування відсотків за період із 09 вересня 2025 року по 16 вересня 2025 року у розмірі 280 грн 00 коп.. ( а.с.206) Позивачем з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості вих. № 15886871 від 17 вересня 2025 року, однак відповідач не повернув кредит. (а.с. 89) Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України, визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України. за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача за вказаним в позовній заяві договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаним кредитним договором та факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за договором про споживчий кредит/кредитний договір №45665508 від 30.06.2024 року у розмірі 16485 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12985 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит/кредитний договір №45665508 від 30.06.2024 року у розмірі 16485 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12985 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. позивачем наданодоговір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №21;витяг з акту №18 про надання юридичної допомоги від 22.09.2025 року, Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 9000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі . Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved