Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі - ТОВ «Глобал Спліт») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 25.06.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/3372266. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Свої зобов`язання за договором [PERSON] не виконувала, внаслідок чого станом на 12.06.2025 у неї виникла заборгованість за договором у розмірі 41 732 грн. 48 коп., яка складається з простроченої заборгованості - 19 880 грн. 28 коп., прострочені проценти - 8 380 грн. 07 коп.; простроченої комісії - 13 472 грн. 48 коп. 29.08.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до якого АТ «Креді Агріколь Банк» передало ТОВ «Глобал Спліт», а ТОВ «Глобал Спліт» прийняло належні АТ «Креді Агріколь Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1/3372266 від 25.06.2019 в розмірі 41 732 грн. 48 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 41 732 грн. 48 коп., яка складається з простроченої заборгованості - 19 880 грн. 28 коп., прострочені проценти - 8 380 грн. 07 коп.; простроченої комісії - 13 472 грн. 48 коп. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 07.08.2025 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача лист з копіями ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, надіслана судом кореспонденція повернулася до суду. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасника справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (надалі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження. Суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Вказане передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за місцем реєстрації), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 25.06.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний кредитний договір № 1/3372266 (далі - договір). Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позичальнику кредит в сумі 41 480 грн. строком на 60 місяців - з 25.06.2019 до 24.06.2024 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною ) як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує: Відповідно до п. 1.3.1 Процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процента ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до п. 1.3.2 комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія): щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в л. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. На обґрунтування позовних вимог позивачем також надано паспорт споживчого кредиту, виписку по особовому рахунку [PERSON] , заява-анкета на отримання готвікового кредиту, розрахунок заборгованості [PERSON] перед АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитним договором. Установлено, що 29.08.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до якого АТ «Креді Агріколь Банк» передало ТОВ «Глобал Спліт», а ТОВ «Глобал Спліт» прийняло належні АТ «Креді Агріколь Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1/3372266 від 25.06.2019 в розмірі 41 732 грн. 48 коп. Таким чином, ТОВ «Глобал Спліт» набуло прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1/3372266 від 25.06.2019. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/3372266 від 25.06.2019 станом на 12.06.2025 у [PERSON] виникла заборгованість за договором у розмірі 41 732 грн. 48 коп., яка складається з простроченої заборгованості - 19 880 грн. 28 коп., прострочені проценти - 8 380 грн. 07 коп.; простроченої комісії - 13 472 грн. 48 коп. Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення строкової заборгованості у розмірі 19 880 грн. 28 коп. підлягає задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача прострочені проценти - 8 380 грн. 07 коп. та прострочену комісію - 13 472 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21). За змістом п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49 (далі - Правила) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Ураховуючи те, що умови щодо сплати відсотків були погоджені сторонами у договорі, відсотки нараховані у межах строку виконання зобов`язання за договором, поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям, даних на його спростування матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у розмірі 8 380 грн. 07 коп. Разом з тим, з огляду на те, що умови щодо сплати комісії були погоджені сторонами у договорі, розмір комісії нарахований у межах строку виконання зобов`язання за договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача простроченої комісії у розмірі 13 472 грн. 48 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved