Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача адвокат Святная О.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що батьки позивачки розірвали шлюб у 2018 році та з того часу проживали окремо. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який проживав у будинку за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частка у праві власності на будинок належала йому на підставі договору дарування від 05 січня 2021 року. Будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:032:5385, 1/2 частка у праві власності на яку також належала батькові на день його смерті. Позивачка 10 років постійно проживає у Турецькій республіці, до України приїздила рідко, останній раз ще до повномасштабного вторгнення Російської федерації. Про смерть батька позивачці повідомили по телефону, вона навіть не змогла приїхати на його похорони. У шестимісячний строк приїхати в Україну та подати заяву до нотаріуса вона не змогла з поважних причин, оскільки [INFO] у неї народився син, батько дитини не надав дозвіл на виїзд дитини разом позивачкою в Україну з мотивів військових дій на території України, що створює загрозу для життя. Оскільки на день смерті батька сину не виповнилось ще трьох років, вона не могла залишити сина у Туреччині щоб приїхати в Україну. Ці обставини стали непереборними істотними перешкодами для неї та поважними причинами, що призвели до пропущення нею строку для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. 19 вересня 2025 року від представника Чернігівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказує, що кінцевий строк подачі заяви нотаріусу 23 березня 2025 року сплинув. Посилання позивача, як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини, на проживання в Турецькій республіці, не може бути прийняте до уваги. Перебування особи за межами України не може вважатися поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини позивачці необхідно було звернутися до консульської установи України в країні свого перебування із заявою про прийняття спадщини. Засвідчити нотаріально у консула справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, а оформлену та посвідчену консулом заяву необхідно було надіслати поштовим зв`язком на адресу нотаріуса в Україні, який займається оформленням спадкової справи за місцем відкриття спадщини. Проте, через власну пасивну поведінку позивач не вчиняла жодних дій, що свідчать про намір прийняти спадщину після померлого батька, що вказує на відсутність її волевиявлення для прийняття спадщини. Позивачкою не наведено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які заважали подати заяву про прийняття спадщини та не надано доказів неможливості направлення нотаріусу відповідної заяви поштою. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка вказує на народження сина, який не досяг трирічного віку, відсутність осіб, з якими можна було його залишити в Турецькій Республіці для поїздки в Україну, відсутності дозволу батька дитини на виїзд разом з нею у зв`язку з військовими діями на території України. Однак, дані обставини не є істотними та непереборними або такими, що унеможливлювали реалізацію права позивачки на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Крім того, позивачкою не наведено, які обставини у неї змінились на час подання позову до суду про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Святная О.В. у вступному слові позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що позивачка більше 10 років проживає у Туреччині, з батьком вона спілкувалася рідко, так як він розлучився з її матір`ю. Не могла приїхати в Україну через те, що у неї є малолітня дитина [INFO] , батько дитини забороняв їй їхати з дитиною, а залишити сина у Туреччині не було з ким. Щодо відзиву міської ради зазначила, що [PERSON] не мала необхідних документів для того, щоб звернутися до консульства. У провадженні суду знаходиться інша справа щодо поділу будинку, в якій необхідно було знайти спадкоємців, тому вона знайшла позивачку, після чого звернулися до суду з цим позовом. Представник відповідача Чернігівської міської ради у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, зазначила, що обставини, на які посилається представник позивача у вступному слові, відсутні у позовній заяві. Відсутні докази вчинення будь-яких дій [PERSON] для отримання спадщини, позивач могла звернутися до нотаріуса із заявою та направити її засобами поштового зв`язку. Також по пошті їй можна було отримати всі необхідні документи, однак поведінка [PERSON] була пасивною. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у м. Чернігові. Батьками зазначені: в графі батько [PERSON] , в графі мати [PERSON] (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 22 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 496 (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2728, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Відповідно до договору дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки, посвідченого 05 січня 2021 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л.А., [PERSON] належить 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частка у праві власності на земельну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 7410100000:01:032:5385, на якій розташовано житловий будинок (а.с. 15-16), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав та з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 17-18). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] у м. Аташехір Республіка Туреччина, мати [PERSON] (а.с. 33-35). Головним Управлінням Відділу Імміграції Міністерства внутрішніх справ Турецької Республіки [PERSON] надано Вид на проживання з 24 жовтня 2024 року (а.с. 31). Згідно наданої інформації Другої чернігівської державної нотаріальної контори, за даними з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 50, 51). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , отже строк для прийняття спадщини закінчився 23 березня 2025 року. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» зазначив, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 26 березня 2025 року по справі 522/18483/21 вказав, що поважними причинами пропуску строку є лише ті, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє на теперішній час. Судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Однак, враховуючи фактичні обставини справи, відсутність відкритої спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, ті обставини, що позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті батька, строк пропуску подачі заяви про прийняття спадщини є незначним, суд вважає можливим визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном три місяці, з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved