Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 103972 грн 76 коп та 2422 грн 00 коп судового збору. У обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником частини будівель майнового комплексу на [ADDRESS] , що знаходить на земельній ділянці комунальної форми власності загальною площею 5597 кв.м. з кадастровим номером 5310436100:04:004:0316, вид використання: для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною із отриманням прибутку. Відповідачем з дня набуття права власності на будівлі та споруди не оформлене право користування земельною ділянкою комунальної форми власності, у зв`язку із чим з 06.11.2024 по 31.07.2025 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до не отримання Кременчуцькою міською радою доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів згідно ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. 20.10.2025 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 20.10.2025 відкрите спрощене позовне провадження по справі із викликом сторін з урахуванням виключної підсудності за місцем знаходження земельної ділянки, щодо стягнення коштів за користування якої поданий позов, на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України. 25.11.2025, 23.12.2025 у судове засідання не відбулося по причині неявки учасників справи, повідомлених про дату, час, місце розгляду справи. Відповідач повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник позивача у поданому клопотанні від 23.12.2025 просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 ст. 223 ЦПК України). 23.12.2025 ухвалою суду без оформлення окремого процесуального документа постановлено провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами по справі, суд приходить до таких висновків. Установлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 437723481, сформованої 31.07.2025, [PERSON] є власником частини будвель майнового комплексу площею 752,4 кв.м. на [ADDRESS] . З витягу з Державного земельного кадастру слідує, що земельна ділянка, розташована на [ADDRESS] з кадастровим номером 5310436100:04:004:0316 загальною площею 5597 кв.м. є комунальною власністю Кременчуцької міської ради, та є сформованою відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України(далі ЗК України). Вид використання «для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною із отриманням прибутку». Відповідачем з дня набуття права власності на будівлі та споруди не оформлене право користування земельною ділянкою комунальної форми власності, у зв`язку із чим з 06.11.2024 по 31.07.2025 останній використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до не отримання Кременчуцькою міською радою доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів згідно ст. ст. 125, 126 ЗК України. Таким чином, Кременчуцькою міською радою створені належні умови длявідповідача щодо оформлення документів на право користування зазначеною земельною ділянкою, однак жодних дій останнім не вчинено. Згідно ст. 206 ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Так, ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідач не є власником, постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для неї, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України). П.п. 14.1.125, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14, п. 288.5 ст. 288 ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, розмір якого визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Представником позивача наданий розрахунок, згідно якого розмір недоотриманої орендної плати за період з 06.11.2024 по 31.07.2025 включно становить 103972,76 грн. Для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства (ст. 289 ПК України). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою, визначеною у п. 289.2 ст. 289 ПК України. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.06.2025 за № HB-5301035922025 нормативна грошова оцінка земельної загальної ділянки площею 5597 кв,м на 2025 рік складає 8051284,50 грн. За період з 01.01.2025 по 31.07.2025 включно річна орендна плата за земельну ділянку на 2025 рік площею 5597 кв.м. становить84174,52 грн (8051284,50 х 3 % х 0,6 х 212 днів користування : 365 днів, де: 3 % - річний розмір орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки землі зазначеного цільового використання згідно рішення Кременчуцької міської ради від 25.05.2021 «Про встановлення річного розміру орендної плати за земельні ділянки»; 0,6 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки, встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 р. «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 р. № 90-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.11.2009 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області»). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 5597 кв, м на 2024 рік складає 8051284,50 : 1,12 = 7188646,88 грн, де: 1,12 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, становить за 2024 рік для земель несільськогосподарського призначення. За період з 01.01.2024 по 31.12.2024 включно орендна плата за земельну ділянку площею 5597 кв,м становить 19798,24 грн (7188646,88 х 3 % х 0,6 х 56 днів користування : 365 днів, де: 3 % - річний розмір орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки землі зазначеного цільового використання згідно рішення Кременчуцької міської ради від 25.05.2021 «Про встановлення річного розміру орендної плати за земельні ділянки»; 0,6 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки, встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 р. «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 р. № 90-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.11.2009 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області»). Таким чином, за період з 06.11.2024 по 31.07.2025 включно Кременчуцька міська рада недоотримала безпідставно збережених відповідачем коштів у сумі 103972,76 грн в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Частинами 1, 2 ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею це земельні відносини (ст. 2 ЗК України), суб`єктами яких є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ст. 4 ЗК України). Відповідно до ст. 80 ЗК Українисуб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Ст.ст. 122, 123, 124 ЗК Українирегламентовано, що міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексушляхом укладення договору оренди земельної ділянки або договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. Ст. 120 ЗК України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Частиною 1 ст. 93 ЗК Українипередбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Таким чином, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору саме з моменту державної реєстрації такого права. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі». Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази належного оформлення права користування зазначеною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Як наслідок, відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Так, за період з з 06.11.2024 по 31.07.2025 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до не отримання Кременчуцькою міською радою доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів згідно ст. ст. 125, 126 ЗК України. Відповідачем протилежного не наведено та не спростовано факт користування зазначеною земельною ділянкою. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України). Предметом регулювання глави 83 ЦК Україниє відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна, не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна стало результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Така особа зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212, 1214 ЦК України). Відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, які повинен був заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний їх повернути власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 по справі № 916/2927/17. Таким чином, вимога позивача про стягнення із відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,00 грн судового збору на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ст. 259 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved