Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом у якому просить встановити батьківство [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] та внести зміни до актових записів про народження дітей зазначивши їх батьком [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є цивільною дружиною військовослужбовця військової частини [NUMBER] Національної гвардії України [PERSON] , який 28.08.2024 зник безвісти під час виконання бойових завдань на Донецькому напрямку. Вона проживала спільно із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2020 року. Вони мали спільні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом. У 14.09.2022 народилися двоє їх спільних дітей - [PERSON] та [PERSON] . При реєстрації їх народження в органах РАЦС, батько дітей був записаний з її слів, у порядку встановленому ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки, 18.03.2022 відповідач був мобілізований до лав Національної гвардії України і на той час він вже проходив військову службу. На момент народження дітей вони із [PERSON] проживали у [ADDRESS] , неподалік від його батьків. За час проживання у місті Вознесенськ з батьками відповідача вони не спілкувалися, оскільки, [PERSON] не хотів цього. У листопаді 2023 році вони придбали будинок у селі Високе Ніжинського району Чернігівської області, де наразі вона проживає разом із дітьми та куди постійно, за першої нагоди, приїздив відповідач. [PERSON] , як під час її вагітності, так і після народження дітей визнавав їх, постійно спілкувався зі нею та дітьми, брав активну участь у їх вихованні, утримував матеріально. Кожну відпустку приїздив до них, проводив з ними весь вільний час. Наразі вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми, до досягнення ними трирічного віку та не має можливості працювати, щоб повноцінно забезпечувати нормальні умови для розвитку двійнят. Аліменти на дітей вона не отримує і без допомоги цивільного чоловіка умови життя дітей суттєво погіршилися, відсутні кошти, щоб задовольнити елементарні потреби дітей у їжі, Внесення змін до актового запису про народження дітей необхідно для оформлення соціальних пільг, захисту їх прав та оформлення виплат відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Батьки [PERSON] не визнають дітей. Причиною цього є небажання ділити між великою кількістю осіб, членами сім`ї безвісно відсутнього захисника України, грошове забезпечення та додаткову винагороду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзиви на позовну заяву у яких просили відмовити у задоволенні позову. Вони заперечують факт перебування позивачки та їх сина [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, зазначають, що їх син лише проводив час із позивачкою. Внаслідок таких зустрічей, позивачка завагітніла, про що повідомила їх сина. Коли почалась війна [PERSON] відразу було направлено на службу до міста Южноукраїнськ, в березні місяці 2022 року після входження російських військ до міста Вознесенськ Миколаївської області, де вони всі сім`єю зареєстровані та проживають. Це підтверджує той факт, що їх син не міг проводити час та бути з позивачкою під час вагітності та на момент народження дітей, оскільки, весь час він проходив військову службу. Син не визнавав батьківства щодо дітей та пояснював, що сам не впевнений в тому що це його діти. Вважають неправомірним встановлювати факт батьківства, заради отримання коштів (виплат) зниклого безвісти їх сина [PERSON] , батьківство якого не визнане та не доведене. За відсутності висновку судово-біологічної (генетичної) експертизи, позовні вимоги щодо встановлення батьківства є передчасними та необґрунтованими. У [PERSON] , є дочка [PERSON] , [INFO] , яку вони визнають за онуку, оскільки, [PERSON] 15 років проживав в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вів спільне життя та господарство, допомагав матеріально та проводив свій вільний час дочкою і в період відпусток також. Оскільки, [PERSON] не визнаний померлим, і відсутні дані про його смерть, справа не може бути розглянута без його участі. Згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалі у справі № 686/28148/23, зниклий безвісти не втрачає права на участь у судових справах, які стосуються його особистих прав і обов`язків. Зокрема, встановлення батьківства іншої особи без належного залучення зниклого чоловіка або спростування презумпції його батьківства є порушенням ст. 122, 136 Сімейного кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали з вищевказаних підстав, просили його задовольнити, зазначивши, що факт батьківства [PERSON] щодо дітей позивачки доведений належними та допустимими доказами по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були вчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення слухання справи не подавали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, він був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (поштове відправлення повертається із відміткою про відсутність особи за адресою місцезнаходження). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військової частини [NUMBER] , просив прийняти рішення на основі наданих доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вознесенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) був вчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте, у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 8 квітня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите загальне позовне провадження, у справі призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 8 травня 2025 року задоволено клопотання позивачки про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, провадження у справі зупинене. Ухвалою суду від 14 липня 2025 року поновлене провадження у справі. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року задоволене клопотання сторони позивача про призначення судової генотипоскопічної експертизи, провадження у справі зупинене. Ухвалою суду від 5 грудня 2025 року поновлене провадження у справі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд установив, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , які народились [INFO] . Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України щодо дітей позивачки, батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] зі слів матері записаний [PERSON] .(а.с. 22-26 тому 1) Відповідно до інформації про рух коштів по рахунку [PERSON] , в АТ «ПУМБ» протягом періоду з 01.01.2022 по 31.12.2022 [PERSON] систематично здійснював переказ коштів позивачці на загальну суму 13630,00 грн. Протягом періоду з 01.01.2024 по 29.08.2024, [PERSON] здійснював переказ коштів на рахунок позивачки на загальну суму 29705,00 грн. (а.с. 31-50 том 1). На світлинах, які містяться на аркушах справи 51-56 тому 1 зображений відповідач [PERSON] з дітьми. Згідно з довідкою Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №3564 від 24.04.2025, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині з 10.05.2023 по теперішній час.(а.с. 160 на звороті, том 1). Згідно з довідкою Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №3565 від 24.04.2025, солдат [PERSON] відповідно до розділу «сімейний стан» особової справи значиться як неодружений.(а.с. 160 на звороті тому 1). З 01 по 17 серпня 2023 року та з 06 по 22 березня 2024 року [PERSON] перебував у щорічній основній відпустці з виїздом до м. Вознесенськ Миколаївської області. (а.с. 160, 161). Згідно з витягом з наказу командира Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №256 від 29.08.2024, солдат [PERSON] уважається таким, що зник безвісти 28.08.2024. (а.с. 162 тому 1). У Листі індивідуального вивчення військовослужбовця, який був заповнений [PERSON] 04.10.2023, у графі «Сімейний стан» він зазначив, що перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] та вказав дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . У графі «Родичі близькі знайомі за кордоном» він зазначив [PERSON] [PERSON] та [PERSON] він зазначив як своїх дітей. (а.с. 163 тому 1). Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250205-708 від 05.02.2025, [PERSON] , [INFO] , набув статусу зниклого безвісти за особливих обставин з 29.10.2024.(а.с. 221 тому 1) Згідно з висновком молекулярно-генетичного дослідження від 09.07.2025 №48268, виконаним ТОВ «Мама Папа», імовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] становить 99,999999% (а.с. 234-256 тому 1). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-25/13121-БД від 12.11.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи, особа чоловічої генетичної статі, генетичні ознаки якого, згідно молекулярно-генетичного дослідження від 09.07.2025 №48268, проведеного ТОВ «Мама Папа», належить [PERSON] , [INFO] , імовірно є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю яких є [PERSON] , [INFO] . Імовірність походження ДНК профілів цих осіб від біологічних батьків та дитини становить 99,99999999%. (а.с. 102-116 тому 2) Відповідно до положень ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Згідно зі статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені у судовому засіданні докази є належними допустимими, достовірними та достатніми на підтвердження тих обставин, що [PERSON] є біологічним батьком малолітніх дітей позивачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Вказані докази узгоджуються між собою та підтверджують обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані позивачкою у судовому засіданні. Зокрема, судом установлено, що [PERSON] матеріально підтримував позивачку у період її вагітності та після народження дітей. Він визнавав [PERSON] та [PERSON] своїми дітьми, про що зазначав у Листі індивідуального вивчення військовослужбовця від 04.10.2023. Також, висновком молекулярно-генетичного дослідження від 09.07.2025 №48268, та висновком №СЕ-19/125-25/13121-БД від 12.11.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що імовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] становить 99,999999%. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року). Всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, вищевказані висновки не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами і суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин. Крім того, у своїх відзивах відповідачі [PERSON] та [PERSON] підтверджують ті обставини, що у їх сина [PERSON] були стосунки з позивачкою, внаслідок чого вона завагітніла. Письмові заяви [PERSON] та [PERSON] є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки, вказані особи не були безпосередньо допитані судом як свідки, клопотань про їх допит відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заявляли. Крім того, відомості викладені у вказаних заявах, не спростовують батьківства [PERSON] щодо дітей позивачки. За змістом частини 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зі змісту позовної заяви та пояснень сторони позивача слідує, що визнання батьківства [PERSON] щодо дітей позивачки обумовлене метою отримання виплат, які належать дітям зниклого безвісти військовослужбовця. Право на отримання вказаних виплат мають також батьки [PERSON] , які не визнають право дітей позивачки на їх отримання, заперечуючи батьківство [PERSON] щодо дітей. Вказані обставини свідчать про наявність спору між [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , тому останні обґрунтовано залучені співвідповідачами у цій справі. Закон України ««Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» №2505-VIII від 12.07.2018 визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»). Факт батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини може бути встановлений за рішенням суду у разі його смерті (частина перша статті 130 СК України). З огляду на це, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України). Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 201/1017/25 провадження № 61-5429св25, постанова від 09 липня 2025 року. Крім того, згідно із частиною восьмою статті 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ураховуючи, що від визнання батьківства відповідача залежить право його дітей на отримання виплат, зниклого безвісти військовослужбовця, суд вважає, що твердження відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що справа не може бути розглянута без участі [PERSON] та посилання на висновки Верховного Суду у справі №686/28148/23 є необґрунтованими. Відповідно до п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно зі ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Таким чином, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви підтверджуються дослідженими письмовими матеріалами справи, не спростовані відповідачами, а тому вимоги [PERSON] про визнання батьківства [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] та внесення змін до актового запису про їх народження є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved