Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги позову обґрунтовано тим, що в період часу приблизно з 2020 року по 2022 рік між позивачем та відповідачем були - відносини, що характерні для чоловіка та жінки. Від таких сімейно-шлюбних відносин, без реєстрації шлюбу, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З народженням дитини сторони почали мешкати за однією адресою як повноцінна сім`я: мати, батько та дитина. Мали спільне господарство, спільний сімейний бюджет. З часом сімейні відносини все ускладнювалися, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних стосунків. Влітку 2022 року сторони почали проживати окремо, повністю розірвали стосунки. В листопаді місяці 2024 року позивач вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Вже тривалий час відповідач матеріальної допомоги в утриманні дитини не надає, свої обов`язки щодо утримання малолітньої дочки не виконує, тому вирішити питання надання матеріальної допомоги в утриманні дитини в належному розмірі без суду не вдалося. У зв`язку з викладеним позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явилася. 11 грудня 2025 року подала до суду заяву, якою підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просить здійснювати розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. 11 грудня 2025 року подав до суду заяву, якою визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 20 вересня 2025 року, актовий запис № 71, [PERSON] народилася [INFO] , її батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Вказане також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільно стану громадян щодо актового запису про народження № 00054775332 сформованого 14 листопада 2025 року. Відповідно до зазначеного витягу 16 вересня 2025 року до актового запису було внесено відомості про визнання батьківства, підстава внесення змін: заява про визнання батьківства № 482 від 27 серпня 2025 року. У витязі з реєстру територіальної громади виданого 22 вересня 2025 року № 2025/013855994 вказано, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки виданої виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради від 17 листопада 2025 року № 03-31-1242 вбачається, що [PERSON] , 1986 року народження, має наступний склад сім`ї: донька [PERSON] , 2021 року народження. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 16 серпня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] , яке остання змінила на час укладення шлюбу, залишено шлюбне " [PERSON] ". Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 листопада 2024 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 2024 року зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Позивач вважає, що відповідач має можливість утримувати свою доньку, а тому повинен сплачувати аліменти. У зв`язку із цим між сторонами виник спір, з метою вирішення якого позивач звернулася до суду. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог частини 1 статті 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приписами частини 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За правилами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні не встановлено обставин, за яких відповідач міг би бути звільнений від обов`язку утримувати свою дитину. Заявлені позовні вимог відповідач визнав повністю. За нормою частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд приходить до висновку про задоволення позову, з урахуванням вимог частини 5 статті 183 СК України, про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину підповідного віку, починаючи з 24 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави (1211,20 грн). Відповідно до частини 1 статті 141, частини 1 статті 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 605,60 грн, а іншу частину судового збору компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved