Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Державного підприємства «Укрспецобладнання» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] про витребування нерухомого майна з незаконного володіння, в якій просить: 1. Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації № 251357 від 06.10.2021 щодо передачі в приватну власність [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , (2004 р.н.), [PERSON] кв. [ADDRESS] . 2. Визнати недійсним свідоцтво № 8-29447 про право власності на кв. [ADDRESS] , видане 06 жовтня 2021 Департаментом міського господарства Одеської міської ради Корсак Лілії Іванівні, [PERSON] , [PERSON] . 3. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] (код [NUMBER] ) 1/3 квартири [ADDRESS] , площею 140,7 кв.м. (номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 46379937) на користь ДП «Укрспецобладнання» (код 24530145). 4. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] (код [NUMBER] ) 1/3 квартири [ADDRESS] , площею 140,7 кв.м. (номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 46219202) на користь ДП «Укрспецобладнання» (код 24530145). 5. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] (код [NUMBER] ) 1/3 квартири [ADDRESS] , площею 140,7 кв.м. (номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 45183644) на користь ДП «Укрспецобладнання» (код 24530145). 6. Стягнути з відповідачів на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позову та інші судові витрати, які прокуратурою будуть понесені при розгляді справи за даним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що 11.01.1999 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ДП «Урспецобладнання» укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 12/99, предметом якого є 512/1000 частин квартири [ADDRESS] . Між [PERSON] та ДП «Урспецобладнання» 29.12.1998 укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98/0368Д, предметом якого є 488/1000 частин квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2007 кв. [ADDRESS] перебувала у власності ДП «Укрспецобладнання». Зазначена квартира у період з 14.09.2007 по 08.07.2021 перебувала в оренді та, відповідно, у користуванні ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком». На підставі розпорядження органу приватизації № 251357 від 06.10.2021 [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] (2004 р.н.) і [PERSON] 06.10.2021 видане свідоцтво про право власності на зазначену квартиру площею 140.7 кв.м. Відповідно до договору міни нерухомого майна № 92 від 18.01.2022 [PERSON] , яка діяла в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , передала у власність [PERSON] (1957 р.н.) 1/3 частини квартири [ADDRESS] . У свою чергу [PERSON] (1957 р.н.) передала у власність [PERSON] 25/100 частки житлового будинку [ADDRESS] та 25/100 частки земельної ділянки під [ADDRESS] . На підставі договору дарування № 215 від 27.01.2022 [PERSON] (2004 р.н.) набула у власність 1/3 частину зазначеної квартири (дарувальник - [PERSON] ). Зазначені правочини є незаконними з наступних підстав. На запит прокуратури КП «Міське агентство з приватизації житла» надало перелік документів, з якого вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] замість ордеру, який може бути виданий лише органом місцевого самоврядування, ДП «Укрспецобладнання» видано «форму ордеру» на жилу площу від 28.03.2007, що не передбачено діючим законодавством. Крім того, КП «Міське агентство з приватизації житла» надано договір найму спірної квартири № 01/03-07 від 28.03.2007, який укладений між ДП «Укрспецобладнання» та [PERSON] . Оскільки ордер, виданий відповідно до вимог ст. 58 ЖК України відсутній, договір найму спірного приміщення фактично є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним вже на підставі Закону, а тому не створює інших наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У зв`язку з тим, що ордер на зазначену квартиру органом місцевого самоврядування не видавався, а договір найму укладений з порушенням норм діючого законодавства, КП «Міське агентство з приватизації житла» не мало право видавати свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Враховуючи викладене і всі послідуючі правочини, предметом яких є спірне майно, є незаконними. Крім того, зазначено, що особи, з якими начебто укладений договір найму, не могли проживати у спірній квартирі, оскільки у період з 14.09.2007 по 08.07.2021 вона перебувала у оренді та користуванні ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком». Станом на 28.03.2007 (на час отримання ордеру та укладання договору найму) [PERSON] не перебувала у трудових відносинах з ДП «Урспецобладнання» та, відповідно, не мала права на отримання житла від підприємства, що свідчить і про те, що їй не міг бути виданий ордер на житло та укладений договір найму. Відсутність оформлених особових рахунків на відповідачів щодо оплати послуг електропостачання, газопостачання та водопостачання свідчить, що вони не могли з 2007 року проживати у квартирі без забезпечення побутових потреб водою та енергоносіями або користуватися ними без сплати за їх споживання. У зв`язку з тим, що спірне майно вибуло з власності держави без волі її власника, повернення спірного майна у власність держави не порушуватиме принцип законності, пропорційності втручання у право власності відповідачів та є виправданим. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І. від 24 квітня 2023 року задоволено заяву позивача заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 185 187). Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І. від 28 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Державного підприємства «Укрспецобладнання» та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 188 189). 13.07.2023 на адресу суду від представника Фонду державного майна України Шевчук О. надійшли письмові пояснення по справі, в яких просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зокрема зазначила, що Фонд не приймав будь-яких рішень та не надавав дозволів на відчуження спірного нерухомого майна, спірне нерухоме майно вибуло з власності держави незаконно. Оскільки спірна квартира вибула з власності держави незаконно, всі правочини щодо подальшого її відчуження є незаконними, а майно підлягає витребуванню із незаконного володіння останніх володільців відповідно до ст. 388 ЦК України. Задоволення вимоги про витребування майна з володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника (т. 1 а.с. 227 233). Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року задоволено клопотання позивача заступника керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси та представника позивача Фонду державного майна України про долучення доказів від 03.08.2023 та 31.10.2023. Долучено до матеріалів справи докази подані до клопотань від 03.08.2023 та 31.10.2023. Закрито підготовче провадження посправі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 40 - 41). Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Реу К.П. про зупинення провадження (т. 2 а.с. 124 - 126). 01.10.2024 на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Реу К.П. надійшли письмові пояснення, в яких зокрема зазначила, що [PERSON] (1957 р.н.) набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору міни нерухомого майна №92 від 18.01.2022, тобто за відплатним договором. При цьому, позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо витребування майна, посилається на ч.1 ст.388 ЦК України, тобто витребування від добросовісного набувача. Однак не зазначає позовних вимог щодо визнання договору міни нерухомого майна №92 від 18.01.2022 недійсним. У зв`язку з цим, з урахуванням висновку, викладеного у Постанові Верховною Суду України у справі №6- 1528цс15 від 13 квітня 2016 року, щодо того, що якщо договір укладено за наявності умислу щодо настання протиправних наслідків лише з боку однієї зі сторін, спірні правочини не посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямовані на порушення публічного порядку, а відтак не є такими, що порушують публічний порядок. Таким чином позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права. Крім того, висуваючи вимогу про витребування майна з незаконного володіння та визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації № 251357 від 06.10.2021 щодо передачі в приватну власність [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , (2004 р.н.), [PERSON] кв. [ADDRESS] , прокурором не порушується питання про визнання недійсними ордеру від 28.03.2007 та договору найму №01/03-07 від 28.03.2007. В той час, як відповідні документи можуть бути оскарженні лише в судовому порядку на підстави ст.58; ст.108 Житлового кодексу України. Однак позивачем не висуваються позовні вимоги щодо цих документів (т. 2 а.с. 142 - 143). У судових засіданнях представник прокуратури Жигун І.В., представник позивача Фонду державного майна України Десятова Н.А., представник позивача Державного підприємства «Укрспецобладнання» - Ілющенко А.Є. позов підтримали та просили його задовольнити. У судове засідання призначене на 14.10.2025 відповідачі не з`явилися про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Красондовича Д.Л. на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям. Пунктом 2 ч.2 ст.223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, за яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. З урахуванням зазначеного, враховуючи, що представник відповідачки [PERSON] адвокат Красондович Д.Л. неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, а саме: 14.01.2025, 18.02.2025, 01.04.2025, 14.05.2025, 28.07.2025, 02.09.2025, а також розумності строків розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Красондовича Д.Л. про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 24 грудня 2025 року. Вислухавши пояснення представника прокуратури, представників позивачів Фонду державного майна України та Державного підприємства «Укрспецобладнання», дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 29.12.1998 на Одеській Універсальній Товарній Біржі GIP між [PERSON] (Продавець) та ДП «Урспецобладнання» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98/0368Д, відповідно до якого [PERSON] продала, а ДП «Урспецобладнання» купило 488/1000 частин квартири [ADDRESS] , про що видано дублікат № 98/0368Д від 25.07.2000. Право власності ДП «Урспецобладнання» було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 27.07.2000 (т. 1 а.с. 27, 29 30). 11.01.1999 на Одеській Новій Біржі між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Продавець) та ДП «Урспецобладнання» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 12/99, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а ДП «Урспецобладнання» купило 512/1000 частин квартири [ADDRESS] , про що видано дублікат № 20-Д від 25.07.2000. Право власності ДП «Урспецобладнання» було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 27.07.2000 (т. 1 а.с. 25 26, 31). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16066425 від 26.09.2007 власником кв. [ADDRESS] є ДП «Укрспецобладнання» (т. 1 а.с. 32 - 33). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2007 року у справі № 2-8039/07, яке набрало законної сили 25.09.2007, задоволено позов Державного підприємства «Укрспецобладнання» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання біржових договорів купівлі-продажу квартири дійсними. Визнано договір купівлі-продажу 488/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 29.12.1998 р., на Одеській Універсальній Товарній Біржі GIP за № 98/0368Д, дублікат якого виданий 25.07.2000 р. за № 36, - дійсним. Визнано договір купівлі-продажу 512/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 11.01.1999 р., на Одеській Новій Біржі за № 12/99, дублікат якого виданий 25.07.2000 р. за № 20-Д, - дійсним (т. 2 а.с. 35). Відповідно до Договору оренди від 14.09.2007, що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» (Орендар) та Договору №20984091349/1 про внесення змін до нього від 27.09.2007 Регіональне відділення Фонду державного майна України (Орендодавець) передав, а ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» (Орендар) прийняв у строкове платне користування державне майно - цілісний майновий комплекс ДП «Укрспецобладнання», у тому числі кв. [ADDRESS] (т. 1 а.с. 34 - 52). Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08 липня 2021 року у справі № 916/2936/18 частково задоволено позов Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області. Розірвано договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства «УКРСПЕЦОБЛАДНАННЯ» від 14.09.2007, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал ЮСЕКОМ». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал ЮСЕКОМ» повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області передане у строкове платне користування за договором оренди від 14.09.2007, із змінами, внесеними договором від 27.09.2007р. № 20984091349/1, майно: цілісний майновий комплекс Державного підприємства «УКРСПЕЦОБЛАДНАННЯ», що розташований за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ (Іллічівськ), с. Малодолинське, вул. Лиманська, 1; будівлі та споруди морського відстойно-перевантажувального комплексу, що розташовані на земельній ділянці площею 8,9 га; квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] за Актом приймання передачі. Розірвано кредитний договір грошових коштів від 14.09.2007, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал ЮСЕКОМ» (т. 1 а.с. 53 - 64). Перебування спірного майна у користуванні ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» підтверджується: протоколом засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» від 05.10.2007; бухгалтерськими довідками від 05.10.2007; звітами періодичного комплексного контролю з оглядом об`єкту оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Укрспецобладнання» від 30.11.2017 та 31.01.2019; листом № КТЮ-39 від 11.11.2019 ТОВ «Контейнерний термінал «Юсеком», адресованого РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, яким повідомлено останнього про те, що товариство планує здійснити невід`ємні поліпшення орендованого майна, у тому числі об`єкту нерухомості - кв. [ADDRESS] (т. 1 а.с. 100 - 118). Також з матеріалів справи судом установлено, що 28.03.2007 Державним підприємством «Укрспецобладнання» було видано Форму ордера на жилу площу в квартирі [ADDRESS] . Зазначено, що ордер виданий [PERSON] , яка працює в КП «Укрспецобладнання». Склад сім`ї: [PERSON] , 1978 р.н., [PERSON] , 1979 р.н. чоловік, [PERSON] , 2004 р.н. донька (т. 1 а.с. 73). 28.03.2007 між Державним підприємством «Укрспецобладнання» (Наймодавець) та [PERSON] (Наймач) укладено договір № 01/03-07 найму житлового приміщення в будинках державної власності. Відповідно до п. 1.1. Договору Наймодавець передає наймачу у безстрокове користування квартиру [ADDRESS] , житловою площею 75,4 кв.м., загальна площа 140,7 кв.м. Житлове приміщення обладнане: водопровід, каналізація, електроенергія (т. 1 а.с. 71 - 72). 18.08.2021 [PERSON] звернулася з заявою до керівника органу приватизації, в якій просила оформити передачу в приватну спільну часткову власність квартиру, яку вона займає разом із членами сім`ї на умовах найму (т. 1 а.с. 70). Державне підприємство «Укрспецобладнання» звернулося з листом до Директора Департамента міського господарства Одеської міської ради з проханням оформити приватизацію та видати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] ім`я [PERSON] , та членів її сім`ї: донька [PERSON] та син [PERSON] (т. 1 а.с. 85). Відповідно до відомостей № К1-216579-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 26.08.2021 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 21.07.2021, [PERSON] [INFO] з 21.07.2021, [PERSON] [INFO] з 08.08.2021 (т. 1 а.с. 84). 06.10.2021 органом приватизації прийнято розпорядження № 251357, відповідно до якого прохання наймача [PERSON] , яка мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] задоволено, передано вказану квартиру в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках (т. 1 а.с. 68). Відповідно до свідоцтва про право власності від 06.10.2021, яке видано Департаментом міського господарства Одеської міської ради, згідно з розпорядженням (наказом) від 06.10.2021 № 251357, зареєстровано у реєстрову книгу за № 8-29447 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Загальна площа квартири становить 140,7 кв.м. (т. 1 а.с. 69). 18.01.2022 між [PERSON] (Сторона-1), яка діяла в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з одного боку та [PERSON] (Сторона-2), з другого боку, було укладено договір міни нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 92. Відповідно до п. 1 Договору Сторона-1 передає у власність Стороні-2 , а Сторона-2 приймає у власність від Сторона-1 1/3 частини квартири [ADDRESS] . У свою чергу Сторона-2 передає у власність Стороні-1, а Сторона-1 приймає у власність від Сторони-2 25/100 частки житлового будинку [ADDRESS] та 25/100 частки земельної ділянки під [ADDRESS] (т. 1 а.с. 86 - 90). 27.01.2022 між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдаровувана) було укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 215, відповідно до якого Дарувальник [PERSON] передає безоплатно майно (дарунок) у власність, а Обдарована [PERSON] приймає безоплатно у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 92 - 94). У свою чергу, наказами Фонду державного майна України від 03.12.2019 №1243 «Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Укрспецобладнання» та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 11.06.2021 № 942 «Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Укрспецобладнання» було прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Укрспецобладнання» (т. 1 а.с. 96, 97). Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листом від 19.01.2023 направлено звернення до Приморської окружної прокуратури м. Одеси щодо захисту майнових прав Держави та повідомлено, що квартира [ADDRESS] входить до складу єдиного майнового комплексу ДП «Укрспецобладнання», належить державі на праві власності, та незаконно вибула із державної власності. При проведенні процедури приватизації Державний бюджет не отримає відповідної суми за об`єкт малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Укрспецобладнання», що як наслідок спричинить зростання дефіциту державного бюджету. Листом № 15/3/2-1347-22 вих від 07.12.2022 Фондом державного майна України листом № 15/3/2-1347-22 вих від 07.12.2022, на адресу Приморської окружної прокуратури м. Одеси було повідомлено, зокрема, що Фонд відповідно до порядку встановленого нормативно-правовими актами, не погоджував відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , і відповідно у Фонді відсутня інформація щодо порушеного питання (т.1 а.с.98). 11.01.2023 Приморська окружна прокуратура звернулась до Державного підприємства «Укрспецобладнання» із листом, в якому зазначала, що у власності «Укрспецобладнання» перебувало нерухоме майно, у тому числі квартира [ADDRESS] , яке разом з цілісним майновим комплексом у 2007 році передано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях у строкове платне користування ТОВ «Контейнерний термінал «Юсеком». Однак, відповідно до інформації у Реєстрі речових прав на нерухоме майно на цей час квартира [ADDRESS] знаходиться у приватній спільній частковій власності на підставі розпорядження Департаменту міського господарства ОМР від 06.10.2021 та свідоцтва про право власності від 06.10.2021. Встановлено, що ордер на зазначену квартиру виконавчим комітетом міської ради не видавався, Фонд державного майна згоди на відчуження квартири не надавав.Та на підставі викладеного вище просила повідомити чи має намір Державне підприємство «Укрспецобладнання» самостійно звернутися до суду з відповідним позовом. 20.01.2023 Державне підприємство «Укрспецобладнання» просило Приморську окружну прокуратуру здійснити представництво законних інтересів держави в особі ДП «Укрспецобладнання» у суді з позовом щодо квартири [ADDRESS] . Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до норм ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Згідно із ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27)). Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункти 8.10, 8.12) від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81)). Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду 25 липня 2024 року по справі № 177/827/22, провадження № 61-12981св23. Незалежно від того, хто саме звернувся до суду, - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор - у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор. На відміну від останнього та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 82-83)). Таким чином, наведені вище норми законодавства надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення. У даному випадку, Приморська окружна прокуратура міста Одеси обґрунтовує порушення інтересів держави тим, що спірною квартирою, яка належить державі, незаконно заволоділи фізичні особи, вона вибула з власності держави без волі її власника, чим завдається шкода державі. Статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Приписами статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. При цьому відповідно до частини першої статті 8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно з ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 759/3119/16-ц (провадження № 61-19109св20) зазначив, що згідно із частинами першою, другою статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Аналіз наведеного положення свідчить про те, що жиле приміщення, на вселення в яке видається ордер, повинно бути не тільки фактично, а й юридично вільним. Ордер не може бути виданий також і на жиле приміщення, якщо в ньому будь-яка особа (хоча б й не на законних підставах) проживає. Відповідний орган місцевого самоврядування, органи з управління житловим фондом до видачі ордера повинні вжити заходів з метою звільнення спірного приміщення. Так само надане жиле приміщення повинно бути юридично вільним від прав третіх осіб на нього, тобто таке житло повинно перебувати на балансі відповідного органу місцевого самоврядування та на нього не повинно існувати прав власності, користування або будь-яких інших майнових прав у третіх осіб. Як було установлено вище, 28.03.2007 [PERSON] . Державним підприємством «Укрспецобладнання» було видано Форму ордера на жилу площу в квартирі [ADDRESS] сім`ї: [PERSON] , 1978 р.н., [PERSON] , 1979 р.н. чоловік, [PERSON] , 2004 р.н. донька (т. 1 а.с. 73). 28.03.2007 між Державним підприємством «Укрспецобладнання» (Наймодавець) та [PERSON] (Наймач) укладено договір № 01/03-07 найму вказаного житлового приміщення в будинках державної власності. Проте, Головне Управління ПФУ в Одеській області листом № 1500-0703-5/29382 від 14.03.2023 повідомило, що [PERSON] перебувала на обліку в Реєстрі застрахованих осіб, як найманих працівник, в період з 22.05.2017 по 22.06.2017. Дані щодо перебування на обліку в Реєстрі застрахованих осіб [PERSON] , як найманого працівника за період з 01.01.2007 по 01.01.2021 відсутні (т. 1 а.с. 161 - 162). Відповідно до листа Управління капітального будівництва Одеської міської ради № 02-03/408 від 26.07.2023, [PERSON] , [INFO] , перебуває на квартирному обліку при Приморській районній адміністрації Одеської міської ради складом сім`ї в 4 особи (він, дружина, [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ) по загальній та позачерговій групам. Станом на 01.01.2023 черга у загальній групі № 3740, по позачерговій групі № [NUMBER] . [PERSON] було прийнято на квартирний облік 09.02.2006 складом сім`ї в 1 особу. 27.01.2017 до квартирної справи було внесено зміни та включено членів сім`ї (т. 2 а.с. 4). Також відповідно до протоколу допиту свідка [PERSON] від 13.09.2023, який проведений слідчим групи слідчих СУ ГУНП в Одеській області, свідок зокрема пояснив, що квартира [ADDRESS] не було призначено для проживання осіб, а також відсутні умови для проживання, а саме: було відсутнє газопостачання, гаряча вода, приміщення, не були вільними, оскільки в кожному приміщенні працювали співробітники ДП «Укрспецобладнання». Вказав, що [PERSON] [INFO] , або [PERSON] [INFO] , на підприємстві не працювали. Крім того з прізвищем [PERSON] ніхто на підприємстві не працював (т. 2 а.с. 9 - 13). Отже, з наведеного слідує, що станом на час отримання ордеру та укладання договору найму (28.03.2007) у [PERSON] з ДП «Урспецобладнання» були відсутні трудові відносини, у вказаний період [PERSON] перебувалана квартирному обліку при Приморській районній адміністрації Одеської міської ради, як член сім`ї [PERSON] , що свідчить про неможливість отримання нею від ДП «Урспецобладнання» ордера на житло та, відповідно, укладення договору найму. Крім того, неможливість з 2007 року проживання у вказаній квартирі підтверджується листами ДТЕК Одеські електромережі № 101/23/03-3049 від 28.02.2023, TOB «Інфокс» Філія «Інфоксводоканал» №847-04/1071 від 22.02.2023, ТОВ «Одесагаз-Постачання» № 5.0-02/14522 від 13.02.2023, з яких вбачається відсутність договірних відносин та оформлених особових рахунків на відповідачів, а також перебування спірної квартири в оренді та користуванні ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» у період з 14.09.2007 по 08.07.2021. Відповідачами не представлено належних та допустимих доказів на спростування встановлених вище фактів. Також суд зауважує, що відповідно до ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення до житлового приміщення є ордер. Проте, відповідачами не надано доказів, які б свідчили про прийняття уповноваженими органами рішення про передачу спірної квартири в користування [PERSON] , видачі на його підставі ордеру, а, відповідно, правомірності зайняття нею квартири та права на приватизацію останньої в передбаченому законом порядку. З урахуванням встановлених судом обставин, за відсутності підстав вважати [PERSON] наймачем спірної квартири, яка має право її приватизувати, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації № 251357 від 06.10.2021 та визнання недійсним свідоцтва № [NUMBER] про право власності на кв. [ADDRESS] , видане 06 жовтня 2021 Департаментом міського господарства Одеської міської ради. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (частина перша статті 388 ЦК України). Отже, можливість витребування майна з володіння іншої особи закон ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо суд встановить, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)). У постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №730/556/17, від 13 травня 2020 року у справі №201/17964/15-ц, судом касаційної інстанції викладено висновки щодо права власника на витребування належного йому майна від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Також у своїй постанові від 10 квітня 2024 року, по справі № 520/8065/19 Верховний Суд у пункті 118 дійшов висновку, що вимоги прокурора про витребування із чужого незаконного володіння нерухомого майна - ДП «Пансіонат «Борей», що входило до майнового комплексу НАН України, є ефективним і достатнім способом захисту порушеного права, який забезпечує повністю відновлення порушеного права власника, у якого вибуло майно з володіння поза його волею, а отже, відповідає завданням цивільного судочинства - ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи. Виходячи з викладеного, враховуючи відсутність законних підстав для набуття у власність спірного об`єкта нерухомого майна, частина якого у подальшому передана у власність [PERSON] (2004 р.н.) та [PERSON] (1957 р.н.) за договором міни нерухомого майна № 92 від 18.01.2022 та за безвідплатним договором дарування № 215 від 27.01.2022 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для витребування від зазначених відповідачів на користь ДП «Укрспецобладнання» квартири [ADDRESS] . При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що витребовуючи спірне майно, суд врахував зміст статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінив правомірність втручання держави у володіння майном а тому дійшов висновку, що правовідносини з вибуття об`єкта із державної власності становлять суспільний інтерес, а тому не вбачається невідповідності втручання держави у право власності відповідачів критеріям неправомірного втручання у право особи на мирне володіння майном. Крім того, звернення прокурора з позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у власність держави майна (квартири), яка незаконно вибула з її власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги Приморської окружної прокуратури міста Одеси, в інтересах держави в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Державного підприємства «Укрспецобладнання» підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати у виді судового збору в розмірі по 21498,64 грн.

Outcome: approved