Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» адвокат Гусєв П.В. звернувся до Хустського районного суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою суду від 12.11.2025 року позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 17.11.2025 року представником позивача адвокатом Гусєв П.В. подано до суду заяву про усунення недоліків (а.с.59-60) та позовну заяву в новій редакції. Згідно ухвали суду від 18.11.2025 року позов прийнято та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.12.2023 року [PERSON] керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР215973144. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови суду відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник потерпілої особи та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 43 395.11грн Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу самовільно залишили місце пригоди, то у ТВД «СК «Гардіан» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до відповідача, як водія забезпеченого транспортного засобу. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «ГАРДІАН» відшкодувало потерпілому, витрати за нанесені збитки відповідачем. В змісті позовних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», в інтересах якого діє адвокат Гусєв Павло Володимирович, просить суд стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 43 395.11 грн. та сплачений судовий збір. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно відмітки укрпошти відповідач [PERSON] отримав повідомлення 26.11.2025 року. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №215973144, який був діючий станом на 13.12.2023 року (а.с.20-21). 13.12.2023 року [PERSON] керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», яким керувала [PERSON] , та залишив місце пригоди. Згідно Постанови Хустського районного суду від 01.02.2024 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с.18-19). Транспортний засіб «Volkswagen Passat», який належить потерпілій [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ТДВ «Альфа Гарант», що підтверджено Полісом №АТ/3671956 від 04.05.2023 року (а.с.11). [PERSON] звернулась до страхувальника ТДВ «Альфа Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 13.12.2023року (а.с.17) та 18.12.2023 року до ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» із заявою про виплату страхового випадку (а.с.19). На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено Протокол огляду колісного транспортного засобу від 21.12.2023р. та страхові акти (а.с.22-33). Позивачем по справі замовлено оцінку про вартість пошкоджень та долучено до матеріалів справи Висновок про вартість майна (а.с.34-35). Згідно висновку про вартість майна розмір матеріальних збитків без врахування втрати товарної вартості заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen Passat» внаслідок його пошкодження станом на 13.12.2023 року складає 67186,47 грн. (а.с.35). На підставі вище зазначеного страхового акту ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 43 395, 11 грн., що підтверджено Платіжною інструкцією №201569 від 20.02.2024 року (а.с.44). 08.09.2025 року ТДВ «СК «ГАРДІАН» звернулось до [PERSON] із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак відповідач не відшкодував сплачену суму, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Встановлено і сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача, виплата позивачем ПрАТ «СК «Гардіан» суми страхового відшкодування у розмірі 43395,11 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, який залишив місце ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу розмір страхового відшкодування. З урахуванням наведеного позов підлягає задоволенню. Також, у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., понесений останнім за пред`явлення позову.

Outcome: approved