Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 21.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (далі - ТОВ «Макс кредит») та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9636967, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 21.10.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» був укладений договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув право вимоги за кредитним договором №00-9636967 від 21.02.2024 до відповідача в сумі 41242,60 грн., з яких 7700 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 33542,60 грн. - заборгованість по відсоткам. Позивач поніс судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості та судові витрати. 18.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 21.02.2024 між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9636967, згідно з умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн. строком на 360 днів до 15.02.2025, зі стандартною процентною ставкою 2,47% на день, зі сплатою одноразової комісії у розмірі 700 грн., а остання зобов`язалася повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ним. 21.02.2024 ТОВ «Макс кредит» перерахувало грошові кошти у розмірі 7000 грн. на рахунок № [NUMBER] . 21.10.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладений договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно реєстру боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 від ТОВ «Макс кредит» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41242,60 грн., з яких 7700 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 33542,60 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом складає 41242,60 грн., з яких 7700 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 33542,60 грн. - заборгованість за процентами. Згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач 17.03.2024 здійснила погашення кредиту у розмірі 4322,50 грн., 09.04.2024 - у розмірі 4149,60 грн. та 10.04.2024 - у розмірі 172,90 грн. Відповідно до листа АТ КБ «Приват банк» від 15.07.2025 на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 21.02.2024 було зараховано 7000 грн. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 21.02.2024 між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9636967, згідно з умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн. строком на 360 днів до 15.02.2025, зі стандартною процентною ставкою 2,47% на день, зі сплатою одноразової комісії у розмірі 700 грн. Також встановлено, що ТОВ «Макс кредит» свої зобов`язання за укладеним договором виконав, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повертав платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитного договору, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Будь-яких доказів про повне або часткове спростування позовних вимог відповідачем не надано. Суд звертає увагу, що відповідно до умов договору сторонами було погоджено стандартну проценту ставку у розмірі 2,47% за кожен день користування кредитом. Як вже зазначалось, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. З урахуванням вищезазначених норм законодавства відповідач за період з 21.02.2024 по 22.04.2024 повинен був сплатити на користь позивача проценти за користування кредитом у загальному розмірі 10546,90 грн. (7000 грн. * 2,47% * 61 дні = 10546,90 грн.), за період з 23.04.2024 до 20.08.2024 - проценти за користування кредитом у загальному розмірі 12600 грн. (7000 грн. * 1, 50 % * 120 днів = 12600 грн.), а за період з 21.08.2024 до 15.02.2025 - проценти за користування кредитом у загальному розмірі 12530 грн. (7000 грн. * 1 % * 179 днів = 12530 грн.). Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитом, який відповідач повинен був сплатити на користь позивача становить 35676,90 грн. (10546,90 грн. + 12600 грн. = 12530 грн.). ТОВ «Ейс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 41242,60 грн., з яких 7700 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 33542,60 грн. - заборгованість по відсоткам. Згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач 17.03.2024 здійснила погашення кредиту у розмірі 4322, 50 грн., 09.04.2024 здійснила погашення кредиту у розмірі 4149,60 грн. та 10.04.2024 здійснила погашення кредиту у розмірі 172,90 грн., що загалом становить 8645 грн. Суд звертає увагу, що розділом 5 кредитного договору та ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, з урахуванням розміру нарахованих процентів та проведених відповідачем оплат щодо погашення заборгованості за кредитом, з відповідача на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, підлягає стягненню заборгованість по відсоткам у розмірі 27031,90 грн. (35676,90 грн. - 8645 грн. = 27031,90 грн.) Отже, з відповідача на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором №00-9636967 від 21.02.2024, підлягає стягненню заборгованість у розмірі 34371,90 грн., з яких 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 700 грн. - заборгованість за комісією та 27031,90 грн. - заборгованість по відсоткам. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83,34%) у розмірі 2018,83 грн. та витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83,34%) у розмірі 5833,80 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7852,63 грн. (5833, 80 грн. + 2018, 83 грн.= 7852,63 грн.).

Outcome: partial