Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

04 листопада 2025 року адвокат Віхерко Н.О. в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ об`єкта нерухомого майна в натурі зі спільної часткової власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, та просить виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну їм частку квартири [ADDRESS] , визнати за ними право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень загальною площею 36,2 м.кв., житловою площею 17,5 м.кв., що включає в себе: тамбур площею 5,4 м.кв., кімната площею 17,5 м.кв., санвузол площею 4,3 м.кв., кухня площею 9,0 м.кв. та припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] .. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] .. Власником іншої частки квартири є [PERSON] . Представник позивачів - адвокат Віхерко Н.О. зазначає, що належна частка квартири для [PERSON] , [PERSON] та належна частка квартири для [PERSON] утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень використовуваний для проживання однієї сім`ї. Частини квартири відокремлені стіною та мають окремі виходи з вулиці. Кожна частина квартири може бути виділена та функціонувати як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання та вирішено питання про витребування доказів. 01 грудня 2025 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, якою просить розгляд справи здійснити без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом, яке призначене на 23 грудня 2025 року надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повістки в день проставлення у поштового повідомленнях такої відмітки. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по частці кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого відділом приватизації 20 дистанції колії 13.03.1998 року і зареєстрованого 13.03.1998 року в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №4541. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №18 від 07 липня 2025 року, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно технічного паспорта та поверхового плану фактично користуються в квартирі приміщеннями: тамбур площею 5,4 м.кв., кімната площею 17,5 м.кв., санвузол площею 4,3 м.кв., кухня площею 9,0 м.кв., загальною площею 36,2 м.кв., житловою площею 17,5 м.кв. [PERSON] згідно технічного паспорта та поверхового плану фактично користується в квартирі приміщеннями коридору площею 4,0 кв.м., кухня площею 6,4 м.кв., кімната площею 17,9 м.кв., санвузол площею 4,9 м.кв., загальною площею 33,2 м.кв., житловою площею 17,9 м.кв. Відповідно до технічних показників, враховуючи фактичне користування співвласниками приміщеннями, вищезазначений об`єкт може бути поділено на два окремих функціональних об`єктів нерухомого майна з можливістю використання їх як самостійні об`єкти цивільних правовідносин з наданням їм відповідних адрес, а саме: об`єкт що належить [PERSON] та [PERSON] загальною площею 36,2 м.кв., житловою площею 17,5 м.кв.; об`єкт що належить [PERSON] загальною площею 33,2 м.кв., житловою площею 17,9 м.кв. Згідно 34 сесії Старокостянтинівської міської ради від 27 вересня 2013 року рішення №3 вулиця Горького перейменовано на вулицю Меджибіжську. Власником іншої частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування від 12.12.2019 року та довідкою №555 від 09.06.2021 року наявних в інвентаризаційній справі №1289. Належна сторонам квартира може бути поділеною на два окремих функціональних об`єктів нерухомого майна з можливістю використання їх як самостійні об`єкти цивільних правовідносин з наданням їм відповідних адрес. Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 ЦК України. Згідно ч. 1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №18 від 07 липня 2025 року виготовленого ФОП [PERSON] , належна сторонам квартира може бути поділеною на два окремих функціональних об`єктів нерухомого майна з можливістю використання їх як самостійні об`єкти цивільних правовідносин з наданням їм відповідних адрес. Вказані обставини підтверджуються: висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №18 від 07 липня 2025 року виготовленого ФОП [PERSON] , копією свідоцтва про право власності на житло від 13.03.1998 року, копією технічного паспорту від 07.07.2025 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89395130 від 13.06.2017 року, інвентаризаційною справою №1289. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб. Оскільки виділналежної [PERSON] та [PERSON] частки квартири із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, відповідає їх фактичному користуванню, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved