Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТзОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Посилається нате,що 23.03.2019 року між ТзОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Договіркредитної лінії №L3471461 від 23.03.2019. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ « ФК «Дінеро» присвоєно номер договору №L3471461 від 23.03.2019 від 23.03.2019, паралельно з номером договору AG0456584, який зазначено в документах на сайті кредитора. Це та інші дані щодо кредитного договору зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТзОВ «Він Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги. Зазначає, що первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перераховував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 20232,31 грн., з яких 9100 гривень тіло кредиту, 3549 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3033,21 грн. штраф, 4550 гривень комісія. Вказує на те, що 01.07.2019 року між ТзОВ « ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підстві чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №L3471461 від 23.03.2019, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON] . Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019 року відступлення прав вимоги сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» закредитним договором становила 20232,01грн. В період з 01.07.2019 року по 01.10.2025року жоднихнадходжень збоку відповідачана користь ТзОВ «Він Фінанс» не було. Крім цього, зазначає, що товариством були нараховані 3% річних, що становить 1822,57 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, сума яких становить 4 424,09 грн., загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 26 478,97 грн. З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 26478,97 грн. Крім того, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача ТзОВ «Він Фінанс» подав клопотання, у якому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлениа про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про виклик, яке розміщене на офіційному веб-сайті Судової влади. Будь яких заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно зст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимогст. 5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено,що 23.03.2019 року між ТзОВ « ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №L3471461 від 23.03.2019. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ « ФК «Дінеро» присвоєно номер договору №L3471461 від 23.03.2019, паралельно з номером договору AG0456584, який зазначено в документах на сайті кредитора. 01.07.2019 року між ТзОВ « ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підстві чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №01072019, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON] . Відповідно до Довідки про ідентифікацію вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Наказу №55-к від 25.07.2024 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінило назву на ТОВ «Він Фінанс». Відповідно до ч.4ст. 42 Конституції Українидержава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.12, ч. 1 ст.13, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір кредитної лінії №L3471461 від 23.03.2019підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного піддпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1ст. 1054ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ізст.1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно дост.1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1ст.1082 ЦК Українивстановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, Верховний суд у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16 прийшов до висновків, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову. Крім того, позивачем ТОВ «Він Фінанс» понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 гривень, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами. Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представником позивача разом з позовною заявою по суті спору було подано до суду Договір №36 про надання правової допомоги від 09.10.2025 року, Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 09.10.2025 року, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 09.10.2025 року. Відповідно до п.1 ч.2ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються відповідача у разі задоволення позову, а тому із [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Він Фінанс» понесені нею витрати, на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень. У відповідності дост.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved