Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

04.11.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 08.04.2025-100001806 від 08.04.2025 у розмірі 18180 грн 00 коп. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 08.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 08.04.2025-100001806. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі - 6000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 08.04.2024, строком на 168 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 22.09.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 5 % від суми кредиту та дорівнює 300 грн 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 300 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за черговим періодом. Неустойка 90 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання. Відповідно до Договору від 08.04.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 6000 грн строком на 168 днів, [PERSON] 08.04.2025 отримано кредитні кошти в розмірі 6000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 18180 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, по процентам в розмірі 7980 грн, комісія (пов`язаної з наданням кредиту) 300 грн, додаткової комісії (з обслуговуванням кредитної заборгованості) 900 грн та неустойка 3000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У позовній заяві представник позивача клопотав про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи в судові засідання 02.12.2025 та 22.12.2025 не прибув, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 10.11.2025 суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, призначеному на 14 год 00 хв 02.12.2025 з повідомленням (викликом) сторін. 02.12.2025 відповідач не з`явився, розгляд справи було відкладено на 22.12.2025. 22.12.2025 суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 08.04.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір (оферти) № 08.04.2025-100001806 шляхом підписання заявки кредитного договору, за умовами якого дата надання/видачі кредиту 08.04.2025, сума кредиту 6000 грн, строк, на який надається кредит, 168 днів, дата повернення кредиту 22.09.2025 (а.с. 12-15). Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 5 % від суми кредиту та дорівнює 300 грн 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 300 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за черговим періодом. Неустойка 90 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання. Кредитний договір № 08.04.2025-100001806 від 08.04.2025 відповідач [PERSON] підписав електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) Е387. 08.04.2025 [PERSON] прийняв пропозицію про укладення кредитного договору, яка підписана електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) Е387. 08.04.2025 на картковий рахунок [PERSON] , вказаний у заявці кредитного договору, перераховано грошові кошти в сумі 6000 грн, що підтверджується листом ТОВ "УПР" № 268-2310 від 23.10.2025 (а.с. 9, 16-19). Також, на підтвердження позовних вимог позивач надав довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 08.04.2025-100001806 від 08.04.2025, згідно з якою заборгованість [PERSON] складає 18180 грн, з яких 6000 грн основний борг; 7980 грн проценти; 300 грн комісія за надання; 900 грн комісія за обслуговування; 3000 грн неустойка (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 08.04.2025, укладаючи кредитний договір № 08.04.2025-100001806, ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] погодили порядок і строки виконання зобов`язання за кредитним договором, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Положеннями ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором № 08.04.2025-100001806 від 08.04.2025, зокрема заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн, по процентам у розмірі 7980 грн, комісії за надання 300 грн та комісії за обслуговування 900 грн. Що стосується стягнення неустойки, то п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд не може погодитися з аргументами позивача про те, що норми ЦК України в питанні нарахування пені є загальними та поступаються в пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки за змістом ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Водночас, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказує позивач, так і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на які звертає увагу суд, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення неустойки в розмірі 3000 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 08.04.2025-100001806 від 08.04.2025 у розмірі 15180 грн 00 коп. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн. Отже, враховуючи, що позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2022,66 грн (15180 грн * 2422,40 грн / 18180 грн).

Outcome: partial