Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

08 квітня 2025 року адвокат Зборець Я.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась в районний суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначила, що [PERSON] з відповідачем перебувала у шлюбі з 06.03.2006 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2019 року шлюб між Позивачем і Відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не провідує синів, не цікавиться станом їхнього здоров`я, успіхами у навчанні. 27 травня 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської винесено судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. 19.07.2021 року набрав чинності вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. 09.10.2021 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від шлюбу народилася донька [PERSON] [INFO] . 11 квітня 2023 року ними отримано посвідчення батьків багатодітної сім`ї. З часу укладення шлюбу з [PERSON] , він постійно піклується про дітей, займається їх вихованням, забезпечує матеріально їх всім необхідним для життя та розвитку. Однак, не будучи законним представником синів позивача виникають труднощі в представництві інтересів дітей в закладах освіти, охорони здоров`я та інших. [PERSON] є працездатним, перебуває на військовій службі у військовій частині № [NUMBER] Збройних Сил України згідно посвідчення учасника бойових дій. 11 квітня 2025 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме, просить призначити її чоловіка, [PERSON] , який проходить службу у Збройних Силах України, опікуном малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . При цьому зазначену особу [PERSON] не залучено до участі у справі у якості третьої особи, жодних клопотань з даного приводу суду не надходило. В наданій суду письмовій заяві представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Кам`янської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, ухвалити рішення з урахуванням висновку та інтересів дітей. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з відповідачем перебувала у шлюбі з 06.03.2006 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.19, 21). 20.11.2019 року шлюб між Позивачем і Відповідачем був розірваний рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (арк.с.9). 27 травня 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської винесено судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що місячно до досягнення дітьми віку повноліття. (арк.с.18). 19.07.2021 року набрав чинності вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. У Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у зв`язку з їх винною поведінкою: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей або зловживання батьківськими правами, шкідливого впливу на дітей своєю аморальною антигромадською поведінкою, якщо засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Батьки можуть бути також позбавлені батьківських прав якщо вони є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким вона не проживає, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести (постанова Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Стороною позивача надано суду у якості доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків вирок суду від 2021 року, яким його засуджено до громадських робіт, та довідку органу ДВС про існування заборгованості зі сплати аліментів станом на лютий 2025 року. Позов подано до суду у квітні 2025 року. Будь-яких актуальних даних стосовно стану сплати аліментів суду не надано, чи відбув відповідач призначене судом покарання за ч.1 ст. 164 КК України, чи зверталась до компетентних органів позивачка з метою перевірки його майнового стану та притягнення до відповідальності за фактом існування заборгованості, відображеної у довідці ДВС, у позові не зазначено. Дані про звернення позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав на час притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, відсутні. Позивач посилається на аморальний спосіб життя відповідача, однак жодних доказів цих обставин суду не надано. Також до позову не додано і суду не надавались докази з місця навчання дітей, де саме вони навчаються, хто з батьків приділяє увагу вихованню дітей, характеризуючі дані щодо дітей, висновок органу опіки та піклування має формальний зміст, немає посилання на перевірку родини за місцем проживання, адже позивачка в уточненій позовній заяві просить призначити її теперішнього чоловіка [PERSON] опікуном дітей, відсутні дані щодо вживання профілактичних заходів щодо поведінки відповідача та попередження його про наслідки невиконання батьківських обов`язків, зокрема, позбавлення батьківських прав. Самого [PERSON] стороною позивача до участі у справі не залучено, його позиція з приводу призначення його опікуном дітей взагалі невідома. В матеріалах справи відсутні будь-які заяви позивачки чи інших осіб на адресу органу опіки та піклування з проханням вжити заходів до відповідача з приводу неналежного виконання ним батьківських обов`язків. Про наявність інших доказів у справі або необхідність їх витребування відповідно до ст. 84 ЦПК України позивачкою у судовому засіданні не повідомлено. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України). Позбавлення батьківських прав насамперед повинно відповідати інтересам дитини та сприяти захисту її прав. Однак позивачкою при зверненні до суду з даним позовом не зазначено яким чином задоволення заявлених нею позовних вимог відповідатиме захисту прав саме малолітніх дітей, не доведено позивачкою і у судовому засіданні настання позитивних наслідків для дітей після позбавлення відповідача батьківських прав. Оцінивши надані суду докази що позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, при незастосуванні до нього попередньо будь-яких інших заходів впливу, не відповідатиме їх інтересам, оскільки позбавлення батьківських прав одного з батьків вже несе в собі негативний вплив на їх свідомість, питання стосовно призначення опікуна без участі особи, котру позивач просить визнати опікуном, не підлягає вирішенню, тому у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено наявності для цього встановлених законом підстав у обсязі, достатньому для застосування цього надзвичайного заходу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати віднести на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed