Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просили встановити факт родинних відносин з [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що встановлення даного факту має юридичне значення і спрямоване на реалізацію спадкових прав. В обґрунтування заяви зазначили, що [INFO] померла бабуся заявників [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 січня 2025 року виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке вона заповіла своїм онукам (заявникам), що підтверджується заповітом складеним 22.11.2024, який зареєстрований в реєстрі заповітів за № 424. Заявники не проживали разом із спадкодавцем на час її смерті, тому у визначений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа відкрита в Ковельській державній нотаріальній конторі нотаріусом Голомис С.В. За результатами вивчення нотаріусом документів щодо родинних відносин було встановлено, що спадкова справа відкрита після смерті [PERSON] , тоді як прізвища заявників до реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідні прізвища заявники отримали при реєстрації народження, оскільки прізвища їх батьків після укладення шлюбу є саме « [PERSON] ». При зверненні в органи ДРАЦС було встановлено неможливість внесення змін в актовий запис про народження в частині зміни прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи наведене заявники просили встановити юридичний факт в судовому порядку. В судове засідання учасники не з`явилися. Представник заявників адвокат Філончук Н.В. у письмовій заяві просила проводити судовий розгляд у її відсутності. Представник Дубівської сільської ради проти встановлення заявленого факту не заперечив, також просив про розгляд справи у його відсутності. У зв`язку з відсутність усіх учасників фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Згідно з ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 22.12.2025. Суд, перевірив подані докази, встановив відповідні обставини і дійшов такого висновку. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України ). У постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану (п.7 постанови). Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження №14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Органи нотаріату не уповноважені за відсутності документів та у разі наявності розбіжностей у поданих заявником документах встановлювати факт родинних відносин, як передумову оформлення спадкових прав, тому цей факт може бути встановлений в судовому порядку. Смерть особи, зв`язок з якою встановлюється, також не є перешкодою для захисту прав заявника в судовому порядку. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 03.22.2021 у справі 691/1237/20. Суд встановив, що після смерті [PERSON] нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області відкрита спадкова справа №99/2025. Згідно із заповітом від 22.11.2024 [PERSON] , [INFO] , жителька села Облапи Ковельського району Волинської області, частину спадкового майна заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 28.03.2025 заявники подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. До укладення шлюбу заявник [PERSON] та заявник [PERSON] мали прізвище « [PERSON] ». У свідоцтвах про народження (а.с.16,17) кожної батьками вказані « [PERSON] » та « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про одруження [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 18.07.1981. Після одруження прізвище подружжя « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 01.02.1995 прізвище батька заявниць також зазначено як « [PERSON] ». За даними Державного реєстру актів цивільного стану (витяг №00053025023 від 14.08.2025) при реєстрації виконавчим комітетом Облапської сільської ради Ковельського району Волинської області народження батька заявниць його прізвище зазначено як « [PERSON] », батьки : « [PERSON] » і « [PERSON] ». У листі від 21.10.2025 Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проаналізував записи актів цивільного стану діда, баби, батька заявників і повідомив про відсутність повноважень на внесення відповідних змін у актовий запис про народження батька №35 від 04.09.1959. Наведені обставини виключають будь-які об`єктивні сумніви в тому, що заявники є онуками [PERSON] , а різне написання прізвища заявниць « [PERSON] », їхнього у свідоцтві про народження « [PERSON] », у свідоцтві про смерть « [PERSON] », у свідоцтві про народження його дітей « [PERSON] », обумовлено співзвучністю та допущеними помилками при реєстрації відповідних подій. При цьому інформація щодо інших даних дати та місця народження, адреси реєстрації, проживання, тощо тотожна. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Суд встановив, що заявники є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , тому встановлення заявленого факту родинних відносин має для заявників юридичне значення. З урахуванням наведеного заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved