Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

29.12.2023 виконувач обов`язків керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області звернувся із позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації з кадастровим номером 5120886000:01:001:0884, площею 4,1982 га, яка розташована на території Старокозацької територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області (колишня територія Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області). 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. [PERSON] , громадянка Республіки Молдова володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером №5120886000:01:001:0884 загальною площею 4,1982 га ріллі за межами населеного пункту, Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] . Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державну реєстрацію права власності проведено 18.06.2019, номер відомостей про речове право 32040425; підставою для реєстрації за [PERSON] права приватної власності на вказану земельну ділянку стало рішення органу місцевого самоврядування Руськоіванівської сільської ради від 31.05.2019 №416-VIII. За змістом ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме: така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Вимоги національного законодавства щодо відчуження земельної ділянки громадянка Республіки Молдова [PERSON] не виконала, у зв`язку із чим прокурор в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області звернувся до суду із цим позовом про конфіскацію земельної ділянки. 1.2. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. 2. Рух справи у суді 2.1. 29.12.2023 позовну заяву подано до суду. 2.2. Ухвалою від 01.01.2024 за заявою позивача застосовано заходи забезпечення позову; накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5120886000:01:001:0884, площею 4,1982 га, яка розташована на території Старокозацької територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області (колишня територія Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області). 2.3. Ухвалою від 02.01.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання. 2.4. Ухвалою суду від 26.06.2024 здійснено доручення компетентному Суду Республіки Молдова про вручення документів громадянці Республіки Молдова [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) або уповноваженій на представництво її інтересі особі: копії позовної заяви з додатками, копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, повідомлення про виклик до суду; здійснено доручення компетентному Суду Республіки Молдова про виконання окремих процесуальних дій: допитати громадянку Республіки Молдова [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), або уповноважену на представництво її інтересі особу, по суті позовних вимог, та поставити питання: чи визнає відповідач обставини позову, повідомлені позивачем; повністю або частково, в якій частині?; Чи визнає відповідач позовні вимоги; повністю або частково, в якій частині? якщо не визнає, то з яких підстав та якими доказами може спростувати повідомлені позивачем обставини?; які інші фактичні обставини, що можуть мати значення для вирішення спору, може повідомити відповідач? Чи бажає надати суду докази по справі?; чи бажає бути присутнім при розгляді справи та чи не заперечує проти розгляду справи за його відсутності? Якщо відповідач бажає бути присутнім під час розгляду справи по суті, то на які засоби зв`язку (№ телефону, електронну адресу тощо) йому може бути надіслано судову повістку про виклик в суд?; повідомити учасників справи про дати судових засідань, які відбудуться у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський район, вулиця Військової Слави, 27; провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення. 2.5. Ухвалою суду від 20.10.2025 провадження у справі поновлено у зв`язку із поверненням до суду міжнародного доручення без виконання (громадянка Республіки Молдова [PERSON] не прибула до компетентного суду Республіки Молдова для виконання доручення). 2.6. Ухвалою суду від 05.11.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. 3.1. Прокурор та представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях; позов просили задовольнити у повному обсязі. 3.2. Відповідач або його представник у судове засідання не прибув, про поважність причин неявки, відкладення розгляду справи не заявив. Судом було вжито усіх можливих процесуальних заходів задля належного повідомлення відповідача про дати, час і місце судового засідання та створення йому належних умов для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надано строк для подачі відзиву. За таких обставин суд вважає, що відповідач не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача. 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , є громадянкою Республіки Молдова, що підтверджується копією паспорта громадянина серії [NUMBER] , виданого 05.05.2017. Станом на 15.03.2023 [PERSON] володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером №5120886000:01:001:0884 загальною площею 4,1982 га ріллі за межами населеного пункту, Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] . Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» Арешкіною О.Д. 18.06.2019 прийнято рішення за №47397287 про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку (номер відомостей про речове право 32040425). Підставою для реєстрації за [PERSON] права приватної власності на вказану земельну ділянку стало рішення органу місцевого самоврядування Руськоіванівської сільської ради від 31.05.2019 №416-VIII. Право власності відповідач набула в порядку спадкування після смерті її брата [PERSON] (копія свідоцтва про право на спадщину за законом № 1755 від 23.08.2017). 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно із ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю), зокрема в агропромисловому комплексі, в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ст. 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі ЗК України). Набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава (ч. 1 ст. 130 ЗК України). Згідно з ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до вимог п. «д, е» ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку у відповідності до п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 354 Цивільного України визначено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю. Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 зі змінами та доповненнями, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Згідно з п.п. 42 п. 4 вищевказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Відповідно до п. 8 вищевказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд встановив, що із 18.06.2019 за відповідачем [PERSON] громадянкою Республіки Молдова, зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером №5120886000:01:001:0884 загальною площею 4,1982 га ріллі за межами населеного пункту, Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] ; цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; підставою для реєстрації за [PERSON] права приватної власності на вказану земельну ділянку стало рішення органу місцевого самоврядування Руськоіванівської сільської ради від 31.05.2019 №416-VIII. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.03.2023. При цьому відомості про [PERSON] як про власника ділянки були внесені з записом про те, що вона є громадянином Республіки Молдова. Відповідач протягом року з часу переходу права власності на спірну земельну ділянку не здійснив дій щодо її відчуження, а тому право власності на них необхідно припинити примусово шляхом конфіскації. Суд дійшов висновку, що конфіскація земельних ділянок відповідача відповідає вимогам закону, а саме ст. 145 ЗК України. Також конфіскація земельних ділянок відповідача відповідає інтересам українського суспільства, оскільки земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу і згідно з чинним законодавством земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства не можуть належати іноземним громадянам. Водночас за змістом ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах; ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою відповідач незаконно володіє, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. 6. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги, було задоволено у повному обсязі то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір судовий збір в розмірі 4 026 грн.

Outcome: approved