Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2024 року звернувся до суду з позовом до Самарівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Перша самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, у якому просив встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , яка померла [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з листопада 2014 року до дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проживав з [PERSON] однією сім?єю за адресою: [ADDRESS] , з 1977 року. Від цих відносин, [INFO] у них народився син - [PERSON] . У кінці 1990 року вони з [PERSON] розійшлися, але залишилися у дружніх стосунках, разом виховували сина, разом тримали худобу, кожного року, влітку разом їздили на відпочинок до моря. Син [PERSON] почав приймати наркотичні засоби, та фактично від наркотичних засобів помер [INFO] . Після смерті сина [PERSON] стала сильно хворіти, вона перенесла інсульт, потім інфаркт. Фактично з 29 жовтня 2014 року він та [PERSON] почали знову проживати разом однією сім?єю. Він постійно підтримував [PERSON] як морально, так і матеріально, вели спільно господарство, готували їжу. Оскільки [PERSON] після смерті сина була у пригніченому стані, почала хворіти та потребувала лікування, реабілітації, догляду, всі домашні справи він робив самостійно, а саме: купував продукти, готував їжу, купував ліки, сплачував комунальні послуги, разом з [PERSON] відвідував лікарів та сплачував обстеження лікарів, дослідження, лікування. Після того, як [PERSON] потрапила до лікарні він був постійно поряд та здійснював догляд до дня смерті [PERSON] , а після її смерті поховав її. Позивач у позовній заяві зазначає, що після смерті [PERSON] він звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину після смерті [PERSON] , оскільки ним не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок між ним та померлою [PERSON] та не підтверджують факт родинних відносин. [INFO] [PERSON] померла, а факт його спільного проживання з останньою понад п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне йому для оформлення своїх спадкових прав та інших соціально-економічних пільг та гарантій, передбачених чинним законодавством України. У зв`язку із неможливістю установлення такого факту в позасудовому порядку та на підставі вищезазначених обставин, заявник звернувся до суду із цією заявою та просить встановити факт його проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] в період часу з листопада 2014 року і по день смерті [PERSON] [INFO] . Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суд не надходило. Ухвалою судді від 30 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою витребувано письмові докази. Ухвалою суду від 14 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини, викладені у позові, та просили їх задовольнити. Представник відповідача Самарівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 44). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 128). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] познайомилась у 1992 році, з [PERSON] у 2000 році. Зазначила, що їй відомо про те, що у [PERSON] та [PERSON] був спільний син [PERSON] , який помер, після його смерті з 2014 року [PERSON] періодично проживала разом з нею та [PERSON] , а з 2017 року вони проживали разом на постійні основі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2014 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] та [PERSON] . З ними вона почала проживати після смерті сина, оскільки почала хворіти. Всі вони проживала за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, разом харчувались, [PERSON] була забезпечена усім необхідним. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановивши дійсні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України установлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу . Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 ЦК України визначено осіб, які мають право на спадкування за законом у порядку черговості, залежно від ступеня споріднення із спадкодавцем, або наявності юридично значимих фактів, пов`язаних із відкриттям спадщини. Так, статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України установлено загальний строк для прийняття спадщини, який становить шість місяців з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] , [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у громадянки [PERSON] (а.с. 20). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 24 квітня 2024 року і наданий позивачем у засвідченій копії (а.с. 13). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 17 березня 1993 року квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченком О. М., [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 1/2 частку житлової квартири [ADDRESS] (а.с. 17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 січня 2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 25). 24 липня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що він є спадкоємцем померлого, як особа, яка проживала із спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 34). Відповідно до довідки № 155/0/2-24 від 25 січня 2024 року на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з нею на момент смерті зареєстровані особи не значилися (а.с. 37). Також судом установлено, що згідно з актом від 22 листопада 2024 року, складеному головою квартального комітету № 12 [PERSON] , в присутності жителів кварталу № 12, [PERSON] 1954 року народження, з 2014 року забрав колишню цивільну дружину [PERSON] , 1950 року народження, проживати до себе за адресою: [ADDRESS] , та піклувався про неї до дня її смерті, а саме [INFO] , та поховав її (а.с. 143). Матеріали спадкової справи № 22/20244, відкритої після смерті [PERSON] та наданої на запит суду, не місять доказів наявності спадкоємців першої-третьої черги спадкування за законом після її смерті, як і не містять доказів наявності спадкоємців за заповітом (а.с. 34-38). Постановою державного нотаріуса Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого він є, згідно зі ст. 1264 ЦК України, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Постанова вмотивована тим, що згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу; зазначено про те, що спадкоємцем не надано документи, які підтверджують наявність підстав для закликання до спадкування за законом [PERSON] після померлої [PERSON] (а.с. 38). Таким чином, подані суду докази, а також показання свідків у своїй сукупності свідчать про проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , із заявником не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, однією сім`єю, ведення спільного господарства, пов`язаності заявника із [PERSON] спільним побутом, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Встановлення факту проживання необхідне позивачеві для реалізації його спадкових прав за законом, як спадкоємця четвертої черги спадкування, іншого порядку встановлення зазначеного факту немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved