Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (житловий будинок). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , позивачка є спадкоємцем після його смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської областіявку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, заперечень щодо позову не мають, тобто визнають позов. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 25.05.2015, виданим виконавчим комітетом Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Задвір`янською сільською радою від 03.05.1979 року, підтверджується, що [PERSON] доводиться чоловіком позивачці [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [PERSON] за життя розпорядився усім своїм майном в користь позивачки [PERSON] , склавши заповіт від 29.04.2014 року, посвідчений Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №25. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок із приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Належність спадкового житлового будинку [PERSON] підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданим виконавчим комітетом Буської міської ради від 25.10.1989 року на підставі рішення виконкому Буської міської ради від 19.10.1989 року № 252. Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] від 16.11.2025 року, вбачається, що житловий будинок 1982 року побудови, загальною площею 58,9 кв.м. придатний для проживання та відповідає технічним нормам побудови. Відповідно до довідки від 14.10.2025 року № 495, виданої Задвір`янським старостинським округом, підтверджено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав в [ADDRESS] , на день смерті була зареєстрована дружина [PERSON] , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦЦК України позивачка прийнала спадщину після смерті чоловіка за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (житловий будинок), за заповітом, яке належало померлому чоловіку [PERSON] на праві приватної власності. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved