Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінпром Маркет»(по тексту позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту відповідача) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та відповідачкою укладено договір позики № 75596593, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 5440,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконала. Надалі ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75596593 від 15.05.2021. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75596593 від 15.05.2021. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 17349,23 грн., з яких: 5440,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11909,23 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідачка здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, що складають - 1081,49 грн. При цьому загальна заборгованість відповідачки за договором позики складає 17241,45 грн, зокрема: 5440,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11801,45 грн - сума заборгованості за відсотками. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість: за договором позики № 75596593 в сумі 17241,45 грн, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 02.12.2025 представник позивача Гедзь О.В. в інтересах ТОВ «Фінпром Маркет» через систему «Електронний Суд» скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначений розгляд справи. Витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» інформацію. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачкою до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт з поштовою кореспонденцією повернувся до суду без вручення з підстав відсутності адресата. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідачка про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 15.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та відповідачкою укладений договір позики № 75596593, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 10). Відповідно до умов договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 5440,00 грн строком на 30 днів, з денною процентною ставкою 1,99 % та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою за день 2,70 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3025,57 %, орієнтовна загальна вартість позики 7218,88 грн. Відповідачка була ознайомлена із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" (а.с. 13-24). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачкою договору позики, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачкою кредитних коштів. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови договору позики № 75596593 від 15.05.2021 є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки погоджені за домовленістю сторін. Згідно з довідкою ТОВ "ФК "Фінекспрес" від 24.10.2025 № КД-000066717/ТНПП відповідачка отримала 15.05.2021 грошові кошти у сумі 5440,00 грн на номер [NUMBER] (а.с. 25). Вказане також підтверджується копією платіжної інструкції ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" від 15.05.2021 (а.с. 26). 26.10.2021 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів", а ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права грошової вимоги за кредитними договорами, що йому належать (а.с. 30-34). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021, реєстр заборгованостей передано факторові в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру фактор не має (а.с. 34 на звороті). Відповідно до реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 заборгованість відповідачки за договором позики № 75596593 становить 17349,23 грн., з яких: 5440,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11909,23 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 36-37). 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивачем укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого, позивач зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» зобов`язується відступити позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, що йому належать (а.с. 41-45). Згідно з реєстром боржників від 03.04.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 17349,23 грн., з яких: 5440,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11909,23 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 47-48). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем за договором позики № 75596593 від 15.05.2021 за період з 15.05.2021 по 19.11.2025 борг відповідачки перед позивачем складає 17241,45 грн, зокрема: 5440,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11801,45 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 27-29). Висновки суду. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] договору позики № 75596593 від 15.05.2021. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд установив, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитними договором, не повернула кредитні кошти. Визначений позивачем розмір заборгованості за договором у розмірі - 17241,45 грн відповідачка не оспорює. Дослідивши надані письмові докази та встановлені обставини справи, суд вважає доведеним набуття позивачем права вимоги до відповідачки за договором позики № 75596593 від 15.05.2021 в сумі 17241,45 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Що стосується стягнення із відповідачки на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 4500 грн, суд установив наступне. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Вирішуючи питання про стягнення із відповідачки на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн, суд установив, що фактичне отримання таких послуг підтверджується, зокрема, копіями договору № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 про надання правничої допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 50-53), акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 56-57); витягу з акту № 3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06.10.2025 (а.с. 58); платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579939275.1 від 15.10.2025 (а.с. 59); ордеру на надання правничої допомоги позивачу від 03.09.2025 (а.с. 60); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. (а.с. 61). З огляду на викладене та ураховуючи відсутність клопотання відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути заявлений розмір витрат на правничу допомогу. Покликаючись на положення ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

Outcome: approved