Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01.10.2019 по 01.09.2025 у розмірі 220 510,35 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з [PERSON] , [INFO] стягнуто на користь позивача по даній справі аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму кожного із дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 серпня 2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З 07 березня 2017 виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та відкрито ВП №52535849. Оскільки [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішення від 01.02.2017 року було стягнуто аліменти, досяг повноліття, а тому подальше стягнення виконується у частковому співвідношенні, а саме стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] . Внаслідок нерегулярної сплати відповідачем вказаних аліментів допущено прострочення за місячними аліментними платанами, тому позивача вважає за необхідне стягнути з платника аліментів на її користь пеню у розмірі 222 039,60 грн. за прострочення сплати аліментів та додає до позовної заяви відповідний розрахунок пені. Станом на 20.06.2025 року відповідно до розрахунку виданого державним виконавцем Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Піхай І. В., заборгованість зі сплати аліментів становить 220 510,35 грн. Ухвалою від 20 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому Законом порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що виконавчим листом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму кожного із дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 серпня 2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З 07 березня 2017 виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Судом встановлено, що відповідно до вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження №52535849. [PERSON] , [INFO] , повнолітній. Подальше стягнення виконується у частковому співвідношенні, а саме стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) з відповідача [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням станом на 20.06.2025 року за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 222 039,60 грн. З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.10.2018 по 01.09.2025 року платником аліментів аліменти не сплачувались взагалі. Між сторонами виник спір щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Спірні правовідносини щодо стягнення пені регулюються ст. 196 Сімейного кодексу України, частина 1 зазначеної статті передбачає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і має бути встановлено судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України вина платника аліментів резюмується. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної пені, як санкції, до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання аліментних зобов`язань, а заборгованість виникла через обставини, що не залежали від його волі. Розмір заборгованості та розрахунок пені відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 жовтня 2018 по 01 вересня 2025, а платником аліментів даний факт не спростовано. Відповідно до частини першої статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відтак, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі за період з 01 жовтня 2018 по 01 вересня 2025. Вказана сума пені не перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені та розглядає справу у межах заявлених позовних вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Outcome: approved