Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, на спадкове майно до складу якого входить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В серпні місяці [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої коростенської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , однак 20.08.2025 року за вих. № 472/02-14 на №392/02-14 отримала відповідь, згідно якої державним нотаріусом було надано роз`яснення та відмову про вчинення нотаріальних дій в зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини до 6-ти місяців та роз`яснено про право на звернення до суду з позовом для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] зазначає, що своєчасно до нотаріально контори з заявою про прийняття спадщини не звернулась, у зв`язку з наявністю хронічних захворювань і відповідно після смерті чоловіка, її стан суттєво погіршився, втрата чоловіка стала справжнім ударом, тому тільки зараз змогла почати процедуру щодо оформлення спадщини після смерті чоловіка. Справу розглянуто в порядку загального позовного правадження. Позивачка подала заяву в якій позов підтримала, просила його задоволити, справу розглянути без її участі. Представник відповідача надала заяву в якій справу просить розглянути без участі представника Коростенської міської ради, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в м. Коростень Житомирської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , а.с. 7). Позивачка [PERSON] , є дружиною померлого [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , а.с.8,). Упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини позивач [PERSON] , за станом здоров`я , своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, тому вимушена звернутися до суду за вирішенням питання про поновлення строку для прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в свій постанові «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як вбачається з позовної заяви, поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, позивачка посилається хронічні закворювання, але будь-яких доказів, на підтвердження вказаного суду не надає. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наведені позивачкою причини несвоєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини суд вважає голослівними, не підтвердженні жодним доказом, а також не є поважними враховуючи, що вказані причини не перешкоджали позивачці подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті ї чоловіка. Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені позивачкою причини, які при цьому не доведені суду належними доказами, пропуску строку на подання заяви про спадщини не є поважними і тому вимоги позивачки про надання додаткового строку для подання заяви є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивачку. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed