Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі - ТОВ «Він Фінанс») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №761838, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Позивач набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №761838 до відповідача в сумі 17517,60 грн. Також відповідач повинен сплатити 3% річних, нараховані на загальну суму заборгованості, у розмірі 1578,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3830,48 грн. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування товариства на ТОВ «Він Фінанс». Просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному 22926,10 грн., яка складається з суми заборгованості - 17517,60 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 3830,48 грн., 3% річних у розмірі 1578,02 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн. 13.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття спрощеного провадження у справі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, які виникнуть у майбутньому, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. 02.04.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №761838, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Відповідно до пп. 1.3.,1.4., 1.5.1. вищезазначеного договору сума кредиту складає 5400 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 14 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,80% в день. Відповідно до п.1.6 вищезазначеного договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. Відповідно до п.1.7 вищезазначеного договору після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього Договору, та якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 грн., Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою.Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 Договору та дорівнює 30 днів. Протягом нового строку користування позикою, проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Відповідно до реєстру права вимоги № 22 від 12.07.2019 ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги до відповідача у загальному розмірі 6760,80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5400 грн. та заборгованість за відсотками - 1360,80 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 02.04.2019 №761838 заборгованість відповідача становить 17517,60 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту - 5400 грн., заборгованість по відсоткам - 1360,80 грн. Також позивачем нараховані на загальну суму заборгованості 3% річних у розмірі 1578,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3830,48 грн. 25.07.2024 рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінено найменування товариства на ТОВ «Він Фінанс». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як встановлено судом, 02.04.2019 між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №761838, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5400 грн. строком на 14 днів та з процентною ставкою 1,80% на день. Суд звертає увагу, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Також встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за укладеним договором виконало, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повертав платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитного договору, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 22926,10 грн., яка складається з суми заборгованості - 17517,60 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 3830,48 грн., 3% річних у розмірі 1578,02 грн. Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за договором позики №761838 від 02.04.2019 становить суму, що зазначена у розрахунку заборгованості та витязі з реєстру боржників до договору факторингу. Будь-яких доказів про повне або часткове спростування позовних вимог відповідачем не надано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5400 грн. Разом з тим, доказів звернення відповідача до ТОВ «Авентус Україна» щодо пролонгації граничного строку повернення позики до суду не надано, а тому строк кредитування за договором №761838 від 02.04.2019 не змінювався і становить 14 днів. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. ТОВ «Він Фінанс», до якого перейшло право вимоги за договором №761838 від 02.04.2019, відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 16.04.2019, що за розрахунком суду та з урахуванням умов договору позики №761838 від 02.04.2019 становить 1370,88 грн. (5400 грн. * 14 днів * 1,80% = 1370,88 грн.) Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками за договором №761838 від 02.04.2019 поза межами строку кредитування є безпідставними. За таких обставин, суд з вважає, що позивач, до якого перейшло право вимоги за договором позики, обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованість за договором №761838 від 02.04.2019, розмір якої становить 6770,88 грн., з яких 1370,88 грн. - проценти за користування кредитом та 5400 грн. - тіло кредиту. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 3830,48 грн. за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 та 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 в розмірі 1578,02 грн., суд зазначає наступне. На підставі договору факторингу №1 12.04.2018 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до відповідача. Так, відповідно до реєстру права вимоги № 22 від 12.07.2019 ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимога до відповідача у загальному розмірі 6760,80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5400 грн. та заборгованість за відсотками - 1360, 80 грн. Отже, нарахування інфляційних втрат та 3% річних, здійснених фактором, до моменту набуття права вимоги (тоюто до 12.07.2019) є неправомірними, адже такі компенсаційні нарахуванням можуть бути нараховані фактором виключно після отримання права вимоги за зобов`язанням. Також суд звертає увагу, що 3% річних та інфляційні втрати слід нараховувати на суму заборгованості у розмірі 6770,88 грн., а не на суму заборгованості у розмірі 17517,60 грн. За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 1 306,78 грн. за період з 12.07.2019 по 23.02.2022 та 3% річних за період з 12.07.2019 по 23.02.2022 в розмірі 532,59 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (37,55%) в сумі 909,61 грн. та витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (37,55%) в сумі 1877,50 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково. Загалом розмір судових витрат становить 2787,11 грн. (1877,50 грн. + 909,61 грн. = 2787,11 грн.).

Outcome: partial