Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №00-10021431 від 17.10.2024 в розмірі 20375,60 грн. В обґрунтування зазначив, що 17.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-10021431. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач своєчасно не повернув грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20375,60 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Також, згідно з умовами договору факторингу ТОВ «Макс Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Юніт Капітал», а відтак позивачем набуто право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором до [PERSON] , яку і просить стягнути. Крім того позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 19.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.66-67). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, відповідно до ст.ст. 128, 129 ЦПК України. Ураховуючи, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-10021431 (зворот а.с.25-а.с.29). Згідно п. 1.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у формі Кредитної лінії на умовах передбачених договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За п.1.2 сума ліміту кредитної лінії складає 7000 грн.; за п.1.3 строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування 12 жовтня 2025 року. Згідно п.1.5.1 стандартна процентна ставка складає 0,94 %; за п.1.5.2 знижена процентна ставка становить 0,85%. Як вбачається з п.1.8, 1.8.1 Договору, орієнтована реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 2442,38 % та за зниженою ставкою 2351,57%. Згідно п.1.9, 1.9.1 Договору, орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 32088 грн. та за зниженою ставкою 31993,50 грн. Згідно з п.2.2 Договору, цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачем [PERSON] 17.10.2024 було підписано договір одноразовим ідентифікатором 58199, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.17). Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до п.2.8 Договору, кредитодавець зобов`язаний надати Кредит у дату надання/видачі кредиту 17 жовтня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (а.с.26). Відповідно до наданої інформації виданої ТОВ «Макс Кредит» підтверджено перерахування на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] суми 7000 грн. (а.с.13-14). Згідно відповіді на запит від АТ КБ «ПриватБанк» від 25.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (а.с.73). Крім того, згідно виписки по рахунку, 17.10.2024 міститься зарахування на суму 7000 грн. на картку № [NUMBER] (а.с.76). Відповідно до договору факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал від 16.04.2025 ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором кредитної лінії №00-10021431 (а.с.46-48). Згідно витягу з реєстру боржників від 16.04.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло права вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії №00-10021431, заборгованість за тілом кредиту 8400 грн., по відсотках 11975,60 грн., штрафні санкції 3000 грн., загальна заборгованість 20375,60 грн. (а.с.44). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, ТОВ «Юніт капітал» за договором факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал від 16.04.2025 набуло право вимоги до [PERSON] заборгованості за вищенаведеним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з виписки з особового рахунку за кредитним договором та розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-10021431 від 17.10.2024 за [PERSON] рахується заборгованість у загальному розмірі 23875,60 грн., в тому числі: 8400 грн. заборгованість за сумою кредиту; 11975 грн. заборгованість за процентами, 3500 грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с.40-42). Позивач просить стягнути 20375,60 грн. без врахування штрафних санкцій. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причино пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з [PERSON] на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved