Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача, просить стягнути [PERSON] додаткові витрати на лікування їхньої спільної дитини [PERSON] з 16 листопада 2024 р. по 17 лютого 2025 р. на користь [PERSON] одноразово в розмірі 31940,00грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 5 червня 2015 року між нею, [PERSON] та [PERSON] громадянином України, було укладено шлюб, який 5 червня 2015 року було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1098. Шлюб розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова № 119742678 від 12 червня 2024 року. Від шлюбу з Відповідачем мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 5 липня 2022 року Відповідач змінив місце фактичного проживання, а згодом звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовною заявою про розірвання шлюбу. З липня 2022 року участі у вихованні дитини батько не бере. Спільна донька проживає зі нею. [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за Індивідуальною програмою розвитку інваліда № 32 від 21 лютого 2023р. Зазначає, що часто зверталася до громадянина Махніцького з потребою фінансування необхідного лікування дитини, однак батько неодноразово висловлювався в небажанні оплачувати будь-які додаткові витрати, посилаючись на сплату аліментів у розмірі, достатньому для її утримання, наразі на інші позовні заяви щодо стягнення витрат на минулі лікування ним подаються Відзиви, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2024р. про стягнення додаткових витрат на утримання дитини оскаржено [PERSON] до Апеляційного суду м.Львова. Відтак очиведне небажання батька добровільно брати участь у витратах на лікування та реабілітацію. Звертає увагу суду, що дитині важко розпізнавати зовнішні впливи, розуміти небезпеку та сприймати почуття. Вона зокрема мало розмовляє, важко та емоційно реагує на певні обставини (наприклад переповнений громадський транспорт, залишення наодинці, відмову у покупці тієї чи іншої іграшки чи смаколика і т.п.). У неї вибірковий підхід до харчування та підвищена концентрація на предметах, деякі атракціони ми змушені "проходити" десяток разів поспіль. В силу присутніх приступів агресії телефон, на якому дитина грає розвиткові ігри та займається фото- та відео- зйомкою стабільно ремонтується раз в місяць. Нездатність постійно тримати столові прибори, а відтак їда пальцями і витирання рук об одяг, спонтанне качання по землі, нездатність самостійно себе обслуговувати в плані гігієни туалету, заняття іпотерапією змушує нас до покупок одягу для відвідування школи щомісячно. Дитина не дає стоматологу зробити будь-які маніпуляції в ротовій порожнині, а отже лікування та видалення зубів проходить з залученням анастезіолога і введенням загального наркозу (в сумі оплат послуг та препаратів, таке відвідувааня лікаря сягає більше десяти тисяч грн.одноразово) тощо. 3 16 листопада 2024 року по 17 лютого цього року дитина відвідала близько шістдесяти занять з нейрокорекції, психології, дефектології та інші. Сукупна вартість занять за вказаний період склала 31940,00 грн. Представником відповідача було подано відзив на позов, який мотивує наступним у довідці про проходження реабілітації вказано, що [PERSON] надавалась платні послуги, а їх вартість становила 31940,00 грн. У довідці не значено, які саме послуги надавались, які заняття проводились з дитиною, скільки часу тривали такі заняття. З даної довідки неможливо зробити висновок чи такі послуги стосуються реабілітації дитини та належать до додаткових витрат на дитину. Зазначає, що договір про надання послуг, у предметі договору не зазначено назву послуги, що надається, а перераховані усі КВЕДи, відповідно до яких Центр розвитку «НейроКрок» здійснює свою діяльність. Тобто, договір безпредметним. Більше того, договір про надання послуг укладався з ФОП [PERSON] , а довідка про оплату реабілітації видавалась Центром розвитку «НейроКрок». Хто був виконавцем послуг - встановити неможливо. Разом із заявою по суті позивачка не надала жодного акта прийому - передачі, рахунку - фактури, інших документів, що підтверджують надання [PERSON] послуг з реабілітації ні ФОП [PERSON] , ні Центром розвитку «НейроКрок», що ставить під сумнів їхню реальність. Договором про надання послуг визначено, що загальна ціна послуг визначається виконавцем за кількість наданих послуг згідно прейскуранту на різні види та групи послуг, що діє на дату надання таких послуг. З платіжних інструкцій неможливо встановити, чого саме стосуються такі перерахування. Зазначає що батько дитини не усувається від сплати грошових коштів на лікування та реабілітацію дитини. Проте, вважає, що такі витрати повинні бути обґрунтованими, розумними та доцільними, а також те, що позивачка самостійно вирішує скільки додаткових занять для дитини є необхідним, з батьком з приводу лікування не спілкується. Дитина навчається у комунальному закладі Львівської обласної ради «Багатопрофільний навчально - реабілітаційний центр Святого Миколая». Освітній процес відбувається з понеділка по п?ятницю включно, крім канікулярного періоду. Графік навчання дитини організовано з 09:00 та після закінчення уроків відвідування групи продовженого дня до 18:00 з дотриманням всіх режимних моментів. Навчальним планом передбачені предмети корекційної складової такі як: соціально - побутове орієнтування, розвиток мовлення, ритміка, лікувальна фізкультура, психомоторний і сенсорний розвиток. (Долучаю на підтвердження даних обставин відповіді навчального закладу на запит батька). Вважаю, лікування дитини (провелення реабілітаційних захолів) є базовою потоебою дитини, та покривається в межах стягнення аліментів. Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат залежать від розрахунку базових потреб дитини, та повинні задовольнятись виключно у зв?язку з їх нестачею. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2025 року відкрито провадження у справі [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В судове засідання з`явилась позивачка, [PERSON] , представник відповідача, [PERSON] , інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про причини неявки не повідомили Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено 5 червня 2015 року між позивачкою, та [PERSON] громадянином України, було укладено шлюб, який 5 червня 2015 року було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1098. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова № 119742678 від 12 червня 2024 року - шлюб розірвано. Від шлюбу народилась малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Спільна донька проживає зі позивачкою. Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за Індивідуальною програмою розвитку інваліда № 32 від 21 лютого 2023р. Висновком про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 3 квітня 2023 року № ІРЦ-85238/2023/397731 передбачені психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові заняття. 2 січня 2025 року ЛКК ВП "Лікарня Князя Лева" видано медичний висновок, яким встановлено [PERSON] інвалідність "з підгрупою А" та складено нову індивідуальну програму розвитку інваліда № 1 від 2 січня 2025р. Згідно Консультаційного висновку дитячого психіатра Марті рекомендовані психокорекція (сенсорна інтеграція, АВА-терапія, тренінг комунікативних навичок), логокорекція, кінезіотерапія, ерготерапія, інше. Згідно виписки № 136 лікаря невролога, адже дитина, крім психологічної та соціальної недостатності, має порушення розвитку фізичних можливостей (двохстороння пірамідна недостатність, ходіння "на пальчиках», їй необхідна реабілітація у вигляді ФК, масажів, занять в басейні та нейрокорекції. З повідомлення Центру розвитку «НейроКрок» [PERSON] від 18.02.2025 року вбачається, що за період з 16 листопада 2024 року по 17 лютого 2025 року [PERSON] , [INFO] , відповідно до Висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педогогічну оцінку розвитку особи № IPЦ-85238/2023/397731 від 3 квітня 2023 року та Індивідуальних програм реабілітації інваліда № 32 від 21 лютого 2023 року та № 1 від 2 січня 2025 року та рекомендацій лікуючих лікарів, надавалися платні послуги. Оплата реабілітації за вказаний період в сумі склала 31940,00 грн. До матеріалів цивільної справи також долучено численні платіжні інструкції з яких вбачається, переведення коштів, де платником є [PERSON] , а отримувачем є ФОП [PERSON] . З наданих показів свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що вона з [PERSON] працювала з 2019 року. На протязі останніх двох років відвідує заняття один раз в тиждень коли навчальний процес, коли канікули два три рази на тиждень. 450-500 грн. ціна за одне заняття. Вона після 2019 року не проводила заняття. Дитина ходила на заняття з фізичної реабілітації і психологічно-педагогічні заняття. Між сторонами підписувався договір, оплата проводилась на рахунок ФОП. [PERSON] відвідувала в заняття в суботу по 1-3 години, а в неділю 1 год. Знає, що Марта відвідує школу Святого Миколая. Позивачу підібрали заняття, які потрні для дитини. З наданих показів свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що з початку 2023 року [PERSON] відвідує її заняття, а саме психолого-педагогічну корекцію. В Марти неспокійний стан, працюють з нею над емоціями. Зазначає, що з початку її реабілітації є суттєва різниця. Відвідує заняття три рази в тиждень по 50 хв., Мама оплачує заняття. Оплата відбувається за кожне заняття окремо або за 10 занять. Одне заняття коштує 450 грн. в 2023 році, у вересні цього року піднялось до 500 грн. Працює по трудовому договору, зазначає, що вона помітила, що в дитини хороший слух і вони випробовували її музичну терапію. Марта приходить в якийсь день серед тижня вечером після школи і в неділю. Вона не знаю чи керівник центру надає заняття Марті, дитині також потрібні заняття з фізичної реабілітації. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Таким чином з урахуванням вищенаведено суд погоджується, що понесені позивачем витрати, є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України. Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках, а отже зазначена вимога підлягає до часткового задоволення, тобто стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 15970,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначення його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 6, 627 ЦК України). Процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, відтак, навіть фіксованість гонорару у договорі не є безумовним обов`язком суду стягнути такий. Згідно з матеріалами справи професійна правнича допомога надана позивачу на підставі договору про надання правової допомоги від 06.05.2025 року, розрахунком правової допомоги від 08.12.2025 року з якої вбачається, що сума, яку належить сплатити відповідачу за надану правову допомогу становить 15000,00 грн, актом прийому- приймання робіт згідно з договором про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, час, витрачений адвокатами на надання послуг та обсяг таких послуг, а також значення справи для відповідача, з врахуванням таких засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу, підлягає до часткового задоволення, тобто у розмірі 8000,00 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Таким чином з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної позовної вимоги в сумі 605,05 грн.

Outcome: approved