Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У листопаді\~2025\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2010 року у справі № 2-454/2010 затверджено мирову угоду, якою з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 червня 2010 року і до повноліття дитини. Позивач офіційно працює на АТ "УКРТРАНСНАФТА" та за його заявою від 01 лютого 2020 року з заробітної плати щомісяця на користь відповідачки відраховуються аліменти в розмірі 25% на утримання дитини. Починаючи з 18 жовтня 2025 року його донька проживає з ним на постійній основі за його адресою: [ADDRESS] . 06 листопада 2025 року від відповідачки на розрахунковий рахунок доньки надійшли сплачені ним аліменти в розмірі 6030,15 грн, які відповідачка повернула у зв"язку з постійним проживанням їхньої доньки разом з ним. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, позивач просить звільнити його з моменту подання позову від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь відповідачки, які стягуються за його заявою від 01 лютого 2020 року за місцем роботи АТ "УКРТРАНСНАФТА" на підставі ухвали Снігурівського районного суду від 14 липня 2010 року по справі № 2-454/2010 року. У підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач у поданій письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує та просив понесені судові витрати не стягувати з відповідачки. Відповідачка згідно з поданою заявою також просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідачка з 21 січня 2027 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2010 року (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданим свідоцтвом про її народження (а.с. 20). Ухвалою Снігурівського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 14\~липня 2010\~року у справі № 2-454/2010 року затверджено мирову угоду між сторонами, якою з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 червня 2010 року і до повноліття дитини. Ухвала набрала законної сили 20 липня 2010 року (а.с. 22-23). Згідно повідомлення начальника Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області від 24 листопада 2025 року №109247, станом на 19 листопада 2025 року виконавчі провадження з виконання виконавчого документа про стягнення аліментів, за яким боржника визначено [PERSON] у відділі ДВС не перебувають. Виконавче провадження № 21430157 про стягнення аліментів з [PERSON] було повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" від 17 жовтня 2018 року (а.с. 29). Вказане також підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 10 листопада 2025 року (а.с. 27). Позивач офіційно працевлаштований в АТ "Укртранснафта" електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування електротехнічної дільниці НПС "Снігурівка" ЛВДС "Августівка". Згідно довідки АТ "Укртранснафта" від 07 листопада 2025 року № 26-00/387, з усіх видів нарахованих позивачу доходів щомісячно відраховуються аліменти в розмірі 25% на утримання доньки [PERSON] та перераховуються на користь [PERSON] на підставі заяви працівника [PERSON] від 01 лютого 2020 року (а.с. 42). Як встановлено з довідки виданої Кобзарцівським старостинським округом Снігурівської міської ради Миколаївської області від 04 листопада 2025 року № 495, донька сторін [PERSON] дійсно проживає з 18 жовтня 2025 року за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, також вбачається що з 23 жовтня 2025 року донька сторін зареєстрована за адресою проживання позивача по [ADDRESS] (а.с. 25). За даними Витягу з Реєстру Снігурівської територіальної громади від 23 жовтня 2025 року, відповідачка з 20 жовтня 2025 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно платіжної інструкції від 06 листопада 2025 року, вбачається що відповідачкою здійснено переказ грошових коштів в сумі 6030,15 грн на розрахунковий рахунок доньки сторін (а.с. 28). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення. Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти - це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Зазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-15867св23). Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У даній справі позивач зазначає, що змінилися обставини, які впливають на припинення стягнення з нього аліментів, оскільки з 18 жовтня 2025 року донька проживає разом з ним. На переконання суду визнавши позов відповідачка фактично підтвердила, що донька постійно проживає з позивачем і перебуває на утриманні останнього. Донька сторін [PERSON] , яка досягла 16-го віку, самостійно визначила своє місце проживання з батьком, спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що дитина проживає з батьком, який є платником аліментів, відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини на користь матері, яка проживає окремо від дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що проживання дитини з батьком і перебуванні на його утримання свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача, і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо моменту припинення стягнення аліментів з батька на користь матері дитини, то суд зазначає таке. При вирішенні цього питання слід виходити із того, що припинення здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для забезпечення потреб дитини, а тому з метою запобігання необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, стягнення має бути припинено з дати подання позову до суду, в даному випадку з 25 листопада 2025 року. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На вимогу позивача, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved