Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами у загальному розмірі 140454,30 грн, що складається з наступного: - за Кредитним договором № 741316720 від 12.04.2023 в розмірі 54224,41 грн, - за Кредитним договором №1082120 від 26.10.2023 в сумі 15407,99 грн, - за Кредитним договором №9602312 від 21.10.2023 в сумі 24281,90 грн, - за Кредитним договором №13177-10/2023 від 10.10.2023 в сумі 46540 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 12.04.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 741316720, але в порушення умов договору відповідач кошти не повернув. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права вимоги до [PERSON] 27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/0225-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025 до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 сума заборгованості відповідача складає 54224,41 грн, з яких: - 11175,33 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 43049,08 грн - сума заборгованості по процентам. Крім того, 26.10.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1082120, але в порушення умов договору відповідач кошти не повернув. 30.05.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №30052024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 30.05.2024 до Договору факторингу №30052024 від 30.05.2024 сума заборгованості відповідача складає 15407,99 грн, з яких: - 2999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12408 грн - сума заборгованості по процентам. 21.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №9602312, але в порушення умов договору відповідач кошти не повернув. 27.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 27.02.2024 до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 сума заборгованості відповідача складає 24281,90 грн, з яких: - 6560 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17721,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 10.10.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №13177-10/2023, але в порушення умов договору відповідач кошти не повернув. 31.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21032024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 31.03.2024 до Договору факторингу №21032024 сума заборгованості відповідача складає 46540 грн, з яких: - 10400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 36140 грн - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач не погашає заборгованість у добровільному порядку, відбулося звернення до суду з даним позовом. 23.09.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що позивачем не надано належних доказів укладання відповідачем кредитних договорів та отримання за ними коштів від первинних кредиторів. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 12.04.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України «Про споживче кредитування», дистанційно в електронній формі укладено Договір кредитної лінії № 741316720, за яким відповідачу надано кредит в розмірі кредитного ліміту в сумі 10100 грн, строком на 23 дні, з виплатою процентів за ставкою 2,05% в день (а.с. 10-18). Копією платіжного доручення від 12.04.2023 підтверджується переказ коштів ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на картковий рахунок відповідача в сумі 10100 грн (а.с. 20). Зазначена сума відповідає умовам укладеного договору. Позивачем суду не надано інформації про підстави додаткових переказів ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 16.04.2023 в сумі 4500 грн та 21.04.2023 в сумі 100 грн на картковий рахунок відповідача, що вбачається з доданих до позовної заяви копій платіжних доручень (а.с. 21, 22). Зазначені додаткові суми включені до розрахунку заборгованості відповідача. За відсутності відповідних зобов`язань, визначених Договором кредитної лінії № 741316720 або додатковими угодами до нього, суд дійшов висновку, що такі суми не підлягають врахуванню до складу заборгованості за цим договором. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] зобов`язаний був сплатити ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за Договором кредитної лінії № 741316720 суму 14862,15 грн, що складається з суми кредиту 10100 грн та процентів за 23 дні в сумі 4765,15 грн. Нарахування процентів за межами строку кредитування (понад 23 дні) є безпідставним, оскільки суперечить умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором кредитної лінії № 741316720, складений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», суд дійшов висновку, що він містить інформацію про повне погашення заборгованості, оскільки ітоговий рядок дублює суми нарахування заборгованості та сплати коштів (11175,33 грн - за тілом кредиту та 43049,08 грн - за процентами). Суд позбавлений можливості перевірити коректність зазначеної у розрахунку інформації. Разом з тим, оцінюючи співвідношення визначеної судом суми зобов`язання [PERSON] за Договором кредитної лінії № 741316720 та суми сплачених позичальником коштів, суд дійшов висновку про сплату заборгованості у повному обсязі. Крім того, перевіривши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про недоведеність факту набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 741316720 від 12.04.2023. З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклалдено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за яким передано права вимоги до позичальників іншому кредитору - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» . Разом з тим, позивач посилається на виникнення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за Договором кредитної лінії № 741316720 від 12.04.2023. Таким чином, на момент укладання договору факторингу (28.11.2018) не існувало заборгованості за кредитним догвором, який було укладено 12.04.2023. Отже, така заборгованість не могла бути предметом договору факторингу та перейти до іншого кредитора. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено та судом не встановлено факту порушення його прав відповідачем у межах правовідносин, що виникли за Договором кредитної лінії № 741316720 від 12.04.2023. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за вищезазначеним договором. Вирішуючи спір у частині позовних вимог щодо стягнення решти заявленої заборгованості, суд дійшов висновку, що такі вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Судом установлено, що 26.10.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір №1082120 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», за яким відповідач отримав кредит у сумі 3000 грн строком на 360 днів, на умовах оплати процентів у розмірі 2,2% в день (а.с. 40-43). Переказ коштів від первинного кредитора на картковий рахунок відповідача підтверджується письмовим повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с. 46). 30.05.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №30052024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 30.05.2024 до Договору факторингу №30052024 від 30.05.2024 сума заборгованості відповідача складає 15407,99 грн, з яких: - 2999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12408 грн - сума заборгованості по процентам. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем відповідає умовам договору та не перевищує обмежень щодо розміру процентної ставки, встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції та не заявлено клопотань про забезпечення таких доказів судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за Договором №1082120 від 26.10.2023 в сумі 15407 грн 99 коп. Крім того, судом установлено, що 21.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №9602312, за яким відповідач отримав кредит у сумі 8000 грн строком на 105 днів, на умовах оплати процентів у розмірі 0,01% в день протягом пільгового періоду перших 15 днів та 3% в день протягом наступних 90 днів (а.с. 61-66). Переказ коштів від первинного кредитора на картковий рахунок відповідача підтверджується копією платіжного доручення №113204784 від 21.10.2023 (а.с. 72). 27.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 27.02.2024 до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 сума заборгованості відповідача складає 24281,90 грн, з яких: - 6560 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17721,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам договору та не перевищує обмежень щодо розміру процентної ставки, встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції та не заявлено клопотань про забезпечення таких доказів судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №9602312 від 21.10.2023 в сумі 24281 грн 90 коп. Крім того, судом установлено, що 10.10.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №13177-10/2023, за яким відповідач отримав кредит у сумі 12000 грн строком на 360 днів, на умовах оплати процентів у розмірі 2,5% в день (а.с. 89-91). Переказ коштів від первинного кредитора на картковий рахунок відповідача підтверджується письмовим повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 94). 31.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21032024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 31.03.2024 до Договору факторингу №21032024 сума заборгованості відповідача складає 46540 грн, з яких: - 10400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 36140 грн - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам договору та не перевищує обмежень щодо розміру процентної ставки, встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції та не заявлено клопотань про забезпечення таких доказів судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №13177-10/2023 від 10.10.2023 в сумі 46540 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 86229,89 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 1859 грн.

Outcome: partial