Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

02.10.2025 до суду із позовом звернулося ТОВ «Деал Фінанс Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 15820,48 грн та понесених судових витрат. У обґрунтування позову зазначено, що 28.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладений кредитний договір № 71461855. 16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 16/09/25, згідно якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту № 71461855 від 28.04.2025. Відповідно до реєстру прав вимог № 18/09/25-02 від 18.09.2025 кредитодавець відступив фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, у тому числі до відповідача в сумі 15820,48 грн, з яких 6344 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1170 грн - заборгованість за відсотками, 1950 грн - заборгованість за комісією, 6356,48 грн - заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. 20.10.2025 відкрите спрощене провадження по справі з викликом сторін. 25.11.2025, 22.12.2025 у судові засідання не з`явились сторони, а саме: представник позивача повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи належним чином. До позову додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив задоволити, проти заочного розгляду не справи не заперечував; відповідач не з`являвся, про дату, місце, час розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлене наступне. 28.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладений кредитний договір № 71461855, згідно якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 13000 грн строком на 30 днів з 28.04.2025 по 27.05.2025 із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,3 %, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, 15 % від суми наданого кредиту комісії за надання кредиту (1950 грн). У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора "36806", надісланого на вказану позичальником електронну адресу [INFO] , у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи "BankID НБУ", отримавши від "a-bank" за згодою [PERSON] персональні данні, зокрема електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором "36806" для підписання документів 28.04.2025 о 16:52:27, що стверджується довідкою про ідентифікацію. 16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 16/09/25, згідно якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема за договором № 71461855 від 28.04.2025. Відповідно до реєстру прав вимог № 18/09/25-02 від 18.09.2025 кредитодавець відступив фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, у тому числі до відповідача в сумі 15820,48 грн, з яких 6344 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1170 грн - заборгованість за відсотками, 1950 грн - заборгованість за комісією, 6356,48 грн - заборгованість за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Інформацією, наданою АТ «Універсал Банк», стверджується, що на ім`я відповідача емітована картка № [NUMBER] . Надана виписка по вказаній карті з 28.04.2025 по 01.05.2025 із відомостями про зарахування на ім`я відповідача 13000 грн. Відповідач не заперечував факт отримання ним у борг коштів та укладення договору, протилежних доказів суду не надав. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. ст. 15, 16 ЦК України). Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17, від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч 1 ст. 627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст 638 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1 ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 ст.11 Закону (ч. 3 ст. 11 Закону). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). У випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1049 ЦК України). Щодо стягнення заборгованості за процентами. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Підпунктами 1.25, 1.26 кредитного договору проценти грошові кошти, що нараховуються на суму кредиту і є платою за користування таким кредитом. Проценти за понадстрокове користування кредитом грошові кошти, що нараховуються на залишок суми кредиту у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору. Закористування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 договору, що нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування ним, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня його видачі та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором (п. 6.1 кредитного договору). Позичальник згідно п.п. 9.3.9 зобов`язаний у випадку виникнення понадстрокового користування кредитом за договором сплачувати в повному обсязі нараховані проценти за понадстрокове користування кредитом або пеню, та нести відповідальність,передбачену договором. Якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (п.п. 10.5.1 кредитного договору). Якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування» (п.п. 10.5.2 кредитного договору). Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після його закінчення, тобто за понадстрокове користування кредитними коштами. Згідно п. 7.1 кредитного договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/ або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Доказів ініціювання позичальником продовження строку користування коштами, отриманими на підставі цього кредитного договопу та зміну строку кредитування відповідно до умов укладеного договору, а також доказів застосування первісним кредитодавцем автопролонгації матеріали справи не містять. Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст.1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 по справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 по справі № 916/190/18, від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц, від 23.06.2020 по справі № 536/1841/15-ц, від 26.01.2021 по справі № 522/1528/15-ц. Пунктом 2 кредитного договору визначено надання позивачльнику кредиту в сумі 13000,00 грн на строк кредитування / строк договору 30 днів до 27.05.2025 включно. Процентна ставка в день - 0,300 % (фіксована) від суми кредиту, тобо 39 грн за 1 день користування ним (0,300 % від 13000 грн) та 1170 грн за 30 днів (39 грн х 30 днів). Починаючи з 28.05.2025 первісний кредитор не вправі був нараховувати проценти, а надалі до відносин між сторонами договору позики застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Інших обґрунтованих та детальних розрахунків матеріали справи не містять та представником позивача не надані. З урахуванням наведеного, сума заборгованості за процентами, що підлягає стягненню за період діїкредитного договору становить 1170 грн. Щодо стягнення комісії у розмірі 1950 грн, слід зазначити, що загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право встановлення у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Згідно кредитного договору комісія за надання кредиту визначена у розмірі 15 % від суми наданого кредиту, що становить 1950 грн та підлягає стягненню з відповілача. Так, судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним(ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Крім того, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (п. 1 ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України). З урахуванням того, що договір факторингу із додатками, підписаний сторонами, є оспорюваним правочином, під час розгляду справи презумпція його правомірності відповідачем/ його представником не спростована. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Оскільки позов задоволений частково на 60 % від 15820,48 грн, на підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1453,44 грн (60 % від 2422,40 грн) судового збору, сплаченого за подання позову до суду пропорційно розміру задоволених вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно розміру задоволених вимог на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу в сумі 2700 грн (60 % від 4500 грн), що стверджується доданими копіями договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, витягу з акту №1-ДІЛ від 22.09.2025 приймання - передачі наданих послуг, платіжної інструкції на підтвердження оплати наданої правової допомоги. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: partial