Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначає, що 16 січня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено у Заболотівській селищній раді Ратнівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис за № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Їх сімейний союз своїм покликанням мав створення міцної сім`ї і у шлюбі вони розраховували мати рівні права, у тому числі кожен - на повагу до своєї індивідуальності. Сподівалися також, що надалі усі найважливіші питання життя сім`ї будуть вирішуватися спільно, на засадах рівності. Попервах так усе і було, однак їх зусиль виявилося замало. Ряд чинників призвели до того, що на сьогодні вони хоча і рахуються чоловіком та дружиною, проте фактичні шлюбні відносини між ними відсутні: вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та побуту, не підтримують сімейних стосунків. Їм непросто було усвідомити, що чоловік втратив бажання піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях любові, поваги, дружби взаємодопомоги. Варто визнати, що вони не змогли дати раду випробовуванням, з якими стикнулися у шлюбі. На сьогодні ані вона, ані відповідач так і не зреалізували свого природного, невід`ємного права особи (чоловіка та жінки) стати батьком (матір`ю) дитини та володіти правами й обов`язками щодо неї. Вони повинні мати можливість відповідно на материнство, на батьківство. Відсутність дитини одна із причин того, що їх шлюб надалі існувати не повинен. До того ж, небажання чоловіка чи жінки мати дитину або нездатність його до зачаття дитини може бути причиною розірвання шлюбу. Їй та відповідачеві достеменно відомо, що СК України, котрий регулює процедуру розірвання шлюбу, визначаючи права й обов`язки подружжя у разі відсутності спільних дітей, передбачає можливість подружжя, яке не має спільних дітей, подати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу за обопільною згодою. Відповідач, визнаючи у розмовах, що перспективи подальших шлюбних відносин немає, у той же самий час, відмовляється вжити заходів, аби розірвати шлюб у позасудовий спосіб. Це призводить до необхідності звернення виключно до суду. Підстав одностороннього розірвання шлюбу наразі немає. Чоловік захищав Україну на війні, а після звільнення зі Збройних Сил залишив (декілька тижнів тому) територію держави, виїхав за кордон. Бажання повернутися назад не висловлює, як і не бажає, про що дав їй зрозуміти, надалі жити з нею як з дружиною. Реалізовуючи право на свободу та особисту недоторканість, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, вона відкрито висловилась про бажання припинити такі їхні шлюбні відносини через їх формальність. Адекватної відповіді від відповідача та розуміння вона не почула, йому байдуже. Це ще більше її утверджує у правильності рішення звернутися до суду задля розірвання шлюбу. Вважає, що за викладених обставин збереження подружнього життя буде неправильним, а єдиним розумним рішенням, що буде також відповідати інтересам відповідача, буде розірвання шлюбу. Нинішнє його лише формальне існування суперечить їхнім інтересам. Із-за озвучених причин примирення між ними стало неможливим і це має істотне значення. Шлюб розривають вперше. Ухвалою судді від 04 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, із змісту позовної заяви вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо розірвання шлюбу між ним та позивачкою. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд встановив, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 16 січня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 січня 2017 року Виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 03. Від цього шлюбу у сторін дітей немає. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачка твердо вирішила шлюб розірвати, а відповідач позов про розірвання шлюбу визнав повністю, про що зазначив у поданій до суду 23 грудня 2025 року письмовій заяві. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження сім`ї сторін суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб належить розірвати.

Outcome: approved