Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Дніпровської міської ради (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що кімнати [ADDRESS] перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпро. У зазначених кімнатах зареєстровані 4 особи: [PERSON] (далі Відповідач -1) з 24.08.1983 року, [PERSON] (далі Відповідач 2) з 28.02.2005 року, [PERSON] (далі Відповідач -3) з 29.07.2012 року, [PERSON] (далі Відповідач -4) з 14.05.2018 року, однак, в спірних кімнатах не проживають більше як два роки, на особистий рахунок № [NUMBER] відкритий на вищевказані чотири особи у Комунальному підприємстві «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради комунальні послуги не оплачують. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування кімнатами [ADDRESS] . Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подали. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, просила суд винести рішення згідно вимог чинного законодавства. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відкрите судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що кімнати [ADDRESS] перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради. Із матеріалів справи вбачається, що кімнатах № 79, 81 зареєстровані 4 особи: [PERSON] з 24.08.1983 року, [PERSON] з 28.02.2005 року, [PERSON] з 29.07.2012 року, [PERSON] з 14.05.2018 року, що підтверджується довідкою № 333 Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. Судовим розглядом також встановлено, що відповідачі у вказаних житлових приміщеннях фактично не проживають більше двох років, що підтверджується відповідними актами, які підписані мешканцями такого гуртожитку - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та які затверджені директором Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради Сергієм Карпенко. Доказів поважних причин відсутності відповідача протягом вказаного часу у зазначеному житловому приміщенні суду не представлено. Суд зауважує, що відповідачі не були позбавлені можливості подати докази по справі як особисто, так й через своїх представників або за допомогою поштового зв`язку, оскільки вони повідомлялися судом про розгляд цивільної справи у встановленому чинним процесуальним законом порядку. До судового засідання відповідачі не з`явилися, належних та допустимих доказів до поважності причин неявки суду не представили, не надали жодного заперечення чи пояснення по суті спору. Небажання відповідачі надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, надало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою цього житла. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст.8 Конвенції. Згідно діючого законодавства до компетенції органів місцевого самоврядування, до яких віднесено й позивача, належить управління житловим фондом комунальної власності. У відповідності до положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У свою чергу, національне законодавство, зокрема ст.ст. 71, 72 ЖК України, передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обставинами, які є предметом доказування в даній справі, є тривалість відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні та причини такої відсутності. Згідно наданих в розпорядження суду доказів, відповідач не проживає в у вказаній кімнаті більше п`яти років. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази, у тому числі акти, що підписані мешканцями гуртожитку та затверджені директором Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, свідчать про тривале, більше двох років, не проживання відповідачів у спірних житлових приміщеннях. Також, під час розгляду справи судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному приміщення протягом вказаного часу. Матеріалами справи підтверджено, що по вказаних кімнатах накопичилася заборгованість за надані комунальні послуги та спожиті енергоносії, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду. Суд вказує, що тривалість відсутності відповідачів у вказаних житлових приміщеннях, не подання суду доказів щодо поважності причин такого тривалої відсутності за своїм місцем реєстрації, об`єктивно свідчить про зміну постійного місця проживання таких учасників справи, а тому визнання таких осіб такими, що втратили права користування спірними жилими приміщеннями не суперечить закону та відповідає нормам 71, 72 ЖК України. Таким чином, вказана вимога позивача про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп., а саме, з відповідача [PERSON] у розмірі 1 514 грн. 00 коп. та відповідача [PERSON] у розмірі 1 514 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved