Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представниця - адвокатка Кос Т.В., звернулась до суду із позовом (а.с. 1-2), до відповідача [PERSON] , в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), розпочавши стягнення з дня пред`явлення позову і проводити стягнення до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час син досягнув повноліття, однак продовжує навчання у Сосновському технікуму №7, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, в тому числі і батька - відповідача [PERSON] , зокрема, на харчування, одяг, засоби гігієни, канцелярське приладдя та навчально - методичну літературу. Оскільки відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, він може та зобов`язаний утримувати свого сина. У судовому засіданні представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Кос Т.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких був повідомленим у встановленому законом порядку (а.с. 26, 34). ІІ. Процесуальні дії у справі: 12 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча про розгляд даної справи був повідомленим у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , хоча і був повідомленим про місце, дату і час розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, представниця позивачки не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали від 20.12.2025 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи всатновлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Долинського районного суду Івано - Франківської області від 08.04.2021, яке набрало законної сили 12.05.2021, справа №343/2281/21 (а.с. 7-9). Відповідно до копії довідки віцедиректора ЦППО - магістра Рафала Сенка від 23.10.2025 (зворотна сторона а.с. 14), син сторін - [PERSON] , [INFO] , є учнем 3Тb класу Технікуму №7 з проєктування і стилізації одягу в Сосновці. Орієнтовний строк закінчення навчання - 2028 рік. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 2, 3 ст. 199 СК України). При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у правовій позиції викладеній у постанові від 13.04.2021 в справі №308/4214/18 зазначив, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень суд вважає доводи сторони позивачки обґрунтованими. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін та після досягнення повноліття продовжує навчання. Позивачка [PERSON] вказує на те, що син навчається, що позбавляє його можливості працювати та мати самостійний дохід. Також зазначає, що оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Таким чином, враховуючи вищевказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги сину батьком у матеріалах справи відсутні; те, що син дійсно продовжує навчатись і дійсно у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги (у нього відсутні самостійні доходи), чого відповідачем не спростовано; прожитковий мінімум на одну особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» становить - \~2 920 гривень, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, стягнення аліментів необхідно розпочати з 11.11.2025 і проводити до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Такий розмір аліментів, враховуючи всі обставини встановлені судом, не слід вважати значним та таким, що призведе до значних фінансових для відповідача втрат чи істотно впливатиме на його матеріальний стан і не буде непосильним для сплати чи таким, що призведе до збагачення сина. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, враховує положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору при розгляді даної справи, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 199, 200, 201 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006,

Outcome: approved