Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Адвокат Жиляк Михайло Дмитрович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся 29.10.2025 (через систему «Електронний суд») до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 справа прийнята до розгляду та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтовував тим, що 09 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилися діти, син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2018 року (справа №344/12247/17) шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2018 року у справі №344/12251/17 стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення сином, [PERSON] , [INFO] , повноліття, державною виконавчою службою продовжувалося здійснення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень, щомісячно. У зв`язку із реєстрацією шлюбу із [PERSON] , [PERSON] взяла після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] ». Рішенням (заочним) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.07.2025 року №344/1807/24 збільшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] та ухвалено стягувати 1/4 (одну четверту) усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. [INFO] донька відповідача - [PERSON] , досягла повноліття. Після досягнення повнолітня донька продовжує навчання у закладі фахової передвищої освіти Заклад вищої освіти «Університет Короля Данила» (Фаховий коледж Закладу вищої освіти «Університет Короля Данила»), строком до 01.07.2027 року на платній основі за напрямком підготовки фахового молодшого бакалавра за очною (денною) формою навчання, та потребує матеріальної допомоги. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги доньці у зв`язку із продовженням нею навчання у добровільному порядку не надає, хоча таку надавати може, внаслідок чого позивачка змушена звертатись для вирішення вказаного питання у судовому порядку. Матеріальна допомога для доньки полягає у витратах на оплату її навчання згідно укладеного договору (загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 161 050 грн.), забезпечення потреб у мобільному зв`язку, домашнім інтернетом, канцелярськими товарами, підручниками та навчальними матеріалами, одягом, продуктами харчування, коштами на оплату проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку, тощо. Самостійних доходів донька відповідача не має, тому може покладатись тільки на матеріальну допомогу батьків до закінчення навчання. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягувати із відповідача у користь [PERSON] аліменти на повнолітню дочку - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 6700 гривень щомісяця, до завершення донькою навчання, а саме до 01.07.2027 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада», що підтверджено матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.02.2018 розірваний (а.с.24). У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Згідно копії договору про надання освітніх послуг, [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання у закладі фахової світи Заклад вищої освіти передвищої освіти «Університет Короля Данила» (Фаховий коледж Закладу вищої освіти «Університет Короля Данила»), строком до 01.07.2027 року на платній основі за напрямком підготовки фахового молодшого бакалавра за очною (денною) формою навчання. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 161 050 грн. (а.с.14-20). Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що повнолітня дочка відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , має вік який перевищує 18, але є меншим 23 років, і продовжує навчання на денній платній формі, і, у зв`язку з навчанням, об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування. Враховуючи доводи сторони позивача, за відсутності заперечень відповідача в суду немає підстав для зменшення розміру аліментів, а тому, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 6700 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 29 жовтня 2025 року, до припинення навчання [PERSON] , але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому, в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Щодо стягнення витрат професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1-4статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Пунктом 4 частини 1статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги №ЦС-057/25 від 16.10.2025 року укладеного між [PERSON] та АБ «Жиляк та партнери» в особі адвоката Жиляка М.Д,; рахунок за надання послуг на суму 15000 грн.; платіжну інструкцію про оплату послуг адвоката на суму 15000 грн.. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони. Тому, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи, що судове засідання проводилося без участі сторін по справі, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, час витрачений представником на виконання робіт, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у користь позивача. На підставі ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved