Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця, заінтересована особа: Військова частина [NUMBER] . В обґрунтування заяви, вказала, що вона протягом певного часу перебувала на утриманні зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який останній час проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] . Батьки [PERSON] померли в ранньому віці, тому він залишився без батьківської опіки ще дитиною. З малку вона доглядала за ним, виконувала роль близької родички, яка піклувалася про його виховання, здоров`я та побут. Через відсутність батьків [PERSON] фактично перебував під її наглядом і підтримкою. Заявниця доглядала за [PERSON] , піклуючись про його виховання, побутове забезпечення та здоров`я, а у дорослому віці він здійснював її матеріальне утримання, піклування, надавав їй допомогу, підтримку та забезпечував її побутові потреби. Після зникнення [PERSON] вона особисто ініціювала пошуки та досі продовжує їх. Зверталася до військової частини [NUMBER] , подавала заяви до поліції, прокуратури, СБУ, здійснювала запити до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти. Крім того, неодноразово зверталася до Координаційного центру з питань поводження із військовополоненими, Міжнародного комітету Червоного Хреста, а також до волонтерських організацій, які допомагають у пошуку безвісти зниклих військовослужбовців. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 25.05.2023 року № 213 оголошено виплату належного грошового забезпечення та додаткової винагороди [PERSON] з 20.04.2022 року - [PERSON] , однак в подальшому відмовлено у виплаті. Для отримання грошового забезпечення в рамках постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» вона вимушена звернутися до суду. У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення в яких просив справу розглядати без його участі, відношення до заявленої вимоги не висловив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] із двох років проживав разом з тіткою [PERSON] , оскільки його мати [PERSON] одразу після того як його народила захворіла, а коли [PERSON] було два роки вона померла. Всього в сім`ї [PERSON] було восьмеро дітей, [PERSON] був найменшим, тому і проживав з [PERSON] . [PERSON] додому [PERSON] купляв продукти та ліки на лікування заявниці. Допомагав [PERSON] коли брав участь в Антитерористичній операції на сході України. Коли почалося повномасштабне вторгнення РФ пішов служити в ЗСУ, на даний час вважається зниклим безвісти. В судовому засіданні свідок[PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом [PERSON] . З народження [PERSON] проживав разом з тіткою [PERSON] , оскільки їхня мати [PERSON] одразу після того як його народила захворіла і через два роки померла. [PERSON] завжди допомагав тітці матеріально, навіть коли брав участь в Антитерористичній операції на сході України та під час повномасштабного вторгнення коли проходив службу в ЗСУ. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 15.05.2010 року/а.с.14/. Мати, [PERSON] померла [INFO] в с. Шепіт Путильського району Чернівецької області. Батько, [PERSON] помер [INFO] в с. Верхній Яловець Путильського району Чернівецької області/а.с.15-16/. Сповіщенням № 192 від 30.04.2022 року було сповіщено [PERSON] , що його брат [PERSON] виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій в Донецькій області 30.04.2022 року зник безвісти/а.с.71/. За заявою [PERSON] 01.06.2022 року було внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань, кримінальне провадження №12022262060000210 за ч.3 ст.110 КК України/а.с.27/. Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20231214-1064, [PERSON] вважається зниклим безвісти/а.с.29/. [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] за адресою: . [ADDRESS] , даний факт підтверджується рішенням Путильського районного суду №721/154/23 від 28.03.2023 року. Заявниця [PERSON] з 31.10.2005 року ніде не працює, на обліку як така, що шукає роботу та не зареєстрована як безробітна у Державній службі зайнятості не перебуває, також не перебуває на обліку як отримувач державних допомог в управлінні соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації/а.с.42-45/ Відповідно до довідки №54 від 31.01.2025 року, сім`я [PERSON] , [INFO] складається з п`яти осіб: чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] /а.с.17/. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17.06.2024 року у справі №753/21178/21, провадження №61-15630св23). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що «…згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у відповідних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі №210/343/19, від 22.05.2019 року у справі №520/6518/17, від 27.06.2018 року у справі №210/2422/16-ц. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95., №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Як вбачається з матеріалів справи встановлення факту перебування заявника на утриманні у свого племінника військовослужбовця [PERSON] , який зник безвісти 30 квітня 2022 року, необхідно для оформлення передбачених законом соціальних гарантій, пільг і виплат, зокрема допомоги членам сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти під час виконання бойового завдання, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», а також інших нормативно-правових актів. Наявність факту утримання від безвісти зниклого для заявниці як постійного та основного джерела засобу до існування не узгоджується з наданими доказами, оскільки заявниця є повнолітньою, працездатною, не працевлаштованою особою, яка має чоловіка, повнолітніх дочку та невістку, які отримують доходи, разом проживають та пов`язані спільним побутом та родинним зв`язком. Суд, дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed