Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго», в особі представника позивача Мадай Н.О., звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до змісту якого вказує, що позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , опалювальною площею 68,00 кв.м. Представник позивача зазначає, що у зв`язку із наданням вищевказаних послуг з постачання теплової енергії у вищезазначену квартиру відповідачам було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , а взаємовідносини між сторонами регулюються типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, який має характер публічного договору приєднання відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та розміщений на офіційних веб-сайтах ЧМР та МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Зазначає, що послуги з постачання теплової енергії надавались відповідачам упродовж опалювальних періодів з жовтня по квітень відповідних років, а нарахування плати здійснювалось відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019 року та Методики розподілу обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018 року, за тарифами, затвердженими рішеннями ВК ЧМР. Вважає, що позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» належним чином виконував свої обов`язки з постачання теплової енергії у вищезазначену квартиру [ADDRESS] Стверджує, що відповідачі, в свою чергу, своїх обов`язків належним чином не виконували, у зв`язку з чим у останніх за період з 01 травня 2023 року по 30 квітня 2025 року утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6840,48 грн. Вказує, що позивачем спрямовувались відповідачам попередження щодо наявної заборгованості та пропозиції врегулювати спір у добровільному порядку, однак останні залишені відповідачами без відповідного реагування. На основі викладеного, позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго», в інтересах якого діє представник підприємства Мадай Н.О., просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6840,48 грн; стягнути на користь позивача з відповідачів понесені позивачем витрати від інфляційних процесів у розмірі 709,25 грн., а також три відсотки річних, що становлять 157,79 грн. Крім цього, просить суд стягнути з відповідачів на користь з позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» - Ринжук Г.М. в судовому засіданні позов підтримала та вказала, що з 2021 року між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та споживачами діє типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та був розміщений на офіційному веб-сайті ЧМР. Зазначила, що споживачі не можуть самостійно відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії, оскільки чинним законодавством передбачено визначену процедуру відключення від мереж централізованого опалення. Пояснила, що у 2004 році в місті Чернівці було припинено централізоване постачання гарячої води до багатоквартирних будинків у зв`язку з критичним технічним станом теплових мереж та відсутністю фінансування для їх відновлення. Вказала, що відповідні рішення приймались ЧМР спільно з Чернівецькою ОДА. Зазначила, що на багатоквартирному будинку, у якому розташована спірна квартира, встановлено комерційний вузол обліку теплової енергії, показники якого використовуються для визначення обсягу спожитої послуги. Пояснила, що при здійсненні розрахунків враховуються також від`єднані від централізованого опалення квартири, зокрема в частині розподілу витрат на опалення місць загального користування відповідно до чинної Методики. Вказала, що у випадках, коли теплопостачання до будинку або квартири тимчасово не здійснюється, зокрема внаслідок аварій на мережах, позивачем враховуються відповідні дні та проводяться перерахунки. Ствердила, що нарахування плати за послуги з теплопостачання здійснюється з дня фактичного початку опалювального періоду. На основі викладеного просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Крім цього, згідно спрямованої до суду відповіді на відзив та додаткових письмових пояснень представник позивача вказує, що особовий рахунок є лише ідентифікатором розрахунків і не впливає на обсяг прав та обов`язків споживачів, а дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі, користуються послугами нарівні зі споживачем і несуть солідарну відповідальність за їх оплату. Стверджує, що облік та розрахунок вартості послуг здійснюється за показниками будинкового вузла обліку, з урахуванням квартир, які відключені від теплопостачання та опалення місць загального користування будинку. Зазначає, що акти щодо внутрішньобудинкових мереж та їх технічного стану за 20232025 роки у підприємства відсутні, оскільки обслуговування внутрішньобудинкових систем здійснює КП «Містосервіс». Зауважує, що відомості щодо гідравлічних режимів, схем теплопостачання та погодинних температурних журналів у період дії воєнного стану не надаються з міркувань безпеки. На основі викладеного, представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» - Ринжук Г.М. просить суд задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , який був допитаний в якості свідка, позов МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не визнав та вказав, що він разом із сім`єю з 1979 року проживає у квартирі [ADDRESS] . Пояснив, що між позивачем та відповідачами діє типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначив, що зазначений договір відповідачами з позивачем не укладався, а тому вважав його недійсним. Ствердив, що він не знайшов тексту вищевказаного типового договору на офіційному веб-сайті ЧМР та МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Зауважив, що, на його думку, вищезазначеним типовим договором не визначено, хто саме відповідає за утримання та належний технічний стан внутрішньобудинкових мереж. Вважав, що позивач повинен здійснювати обслуговування мереж не лише до зовнішніх стін будинку, а спільно з обслуговуючою організацією також забезпечувати належний стан внутрішньобудинкової системи теплопостачання, оскільки саме від її стану залежить якість надання послуги. Не заперечував того, що ЧМР було укладено договір з КП «Містосервіс» щодо обслуговування будинку [ADDRESS] . Зауважив, що відповідач [PERSON] має пільги (готівкову і безготівкову). При цьому пояснив, що йому невідомо, у якому розмірі такі пільги нараховуються. Вважав, що зазначені пільги мають враховуватись при здійсненні нарахувань, оскільки, на його думку, вони поширюються на членів сім`ї. Не заперечував того, що певні кошти пільг надходять відповідачу [PERSON] на його банківський рахунок. Вказав, що позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послугу з теплопостачання неналежної якості: у грудні в квартирі холодно, а у березні температура є надмірною, у зв`язку з чим, за його словами, доводиться відкривати вікна. Пояснив, що безпідставно було припинено постачання гарячої води (за його твердженням у 2008 році), у зв`язку з чим він був змушений придбати бойлер. При цьому посилався на те, що мережі, через які здійснювалось постачання гарячої води, перебували на балансі позивача. Крім цього, ствердив, що він неодноразово звертався до КП «Містосервіс» з приводу витоків у мережах. Зазначив, що неодноразово звертався на «гарячу лінію» позивача з приводу неналежного надання послуг. Вказав, що позивачем не надано розрахунку, з якого вбачалось би, яким чином здійснювався розрахунок обсягу теплової енергії, спожитої квартирою. Ствердив, що особовий рахунок, на його думку, був безпідставно переоформлений на нього. Зазначив, що при здійсненні нарахувань позивачем не враховано пільги його батька. Вважав, що з урахуванням наявності пільг у відповідача [PERSON] , які розповсюджуються на всю його сім`ю, правовідносини щодо компенсації вартості послуг з теплопостачання мали б виникати між органом соціального захисту населення та позивачем, а не між позивачем і відповідачами. Посилався на наявність приписів щодо рекомендованих робіт по будинку, які, на його думку, не були виконані позивачем або КП «Містосервіс», що впливає на якість надання послуг. На основі викладеного, відповідач [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у повному обсязі. Крім цього, згідно спрямованих до суду відповідачами [PERSON] , [PERSON] відзиву на позов та письмових заперечень на відповідь на відзив останні стверджують, що позовна заява МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є необґрунтованою, оскільки вимоги пред`явлено до неналежних відповідачів. Вказують, що нарахування та відшкодування пільг за житлово-комунальні послуги здійснювались Департаментом соціальної політики ЧМР та ГУ ПФУ в Чернівецькій області, однак позов подано не до цих суб`єктів. Стверджують, що особовий рахунок було самовільно переоформлено позивачем на [PERSON] , тоді як уповноваженим квартиронаймачем та співвласником є [PERSON] , що підтверджується платіжними документами та рахунками за попередні періоди. Зазначають, що надані позивачем документи, зокрема витяги, повідомлення та реєстри попереджень, містять виправлення, не містять печатокта підписані невстановленими особами, що ставить під сумнів їхню належність та достовірність. Вказують, що типовий індивідуальний договір, що долучений до позову представником позивача, на їх думку, не відповідає вимогам оформлення, не містить підтвердження дати оприлюднення та набрання чинності, не підписаний уповноваженою особою і не підтверджує приєднання відповідачів до його умов. Стверджують, що між позивачем та відповідачем [PERSON] ще у 2008 році було укладено чинний договір про користування тепловою енергією, який не припинений і не визнаний недійсним. На основі викладеного, відповідачі [PERSON] , [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Филимонов С.М. підтримав пояснення надані ним у відзиві на позов. Просив суд відмовити у задоволенні позову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у повному обсязі. Крім цього, згідно спрямованого до суду представником відповідачів відзиву останній вказує, що позовні вимоги є безпідставними, а їх задоволення призведе до порушення прав та законних інтересів відповідачів. Стверджує, що позивач фактично повторно заявляє ті самі вимоги та долучає переважно ті самі документи, які подавав у наказному провадженні, судовий наказ у якому було скасовано. Зазначає, що уповноваженим квартиронаймачем(власником) є відповідач [PERSON] , однак розрахунки заборгованості та абонентської плати були складені відносно іншої особи - відповідача [PERSON] , при цьому особовий рахунок переоформлювався позивачем без відома співвласників. Представник відповідачів вважає, що позивач не довів, коли і де цей договір був опублікований, не підтвердив дату набрання ним чинності, договір не підписаний керівником і не засвідчений належним чином, а доказів приєднання відповідачів до договору не надано. Стверджує, що розрахунки боргу відповідачів відображають лише тарифи та загальні суми та не містять підтверджених формульних обчислень, не розкривають складових нарахувань, а також не пояснюють, ким саме, коли та на яких підставах нараховувались і сплачувались пільги. Вказує, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та має право на сто відсоткову пільгу на оплату комунальних послуг, яка поширюється на членів його сім`ї, що проживають разом з ним, а тому, на його думку, позивач мав би коректно врахувати пільги та порядок їх відшкодування. Стверджує, що позивачем неналежно надавались послуги з теплопостачання, що було зафіксовано позивачем у відповідному журналі скарг, однак перерахунки за надання неналежної якості послуг МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не проводилися. А також вважає, що позивачем були пропущені строки позовної давності. На основі викладеного, представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просив суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки спливу строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від неї до суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути вищевказану цивільну справу у її відсутності з урахуванням спрямованого нею з відповідачем [PERSON] відзиву на позов. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.07.2025 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/7700/25 (провадження №2/727/2025/25) за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду на 24 липня 2025 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.09.2025 року судом було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви представника позивачів за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] адвоката Филимонова С.М. про захист прав споживачів, визнання бездіяльності неправомірної, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди; роз`яснено позивачам за зустрічним позовом - [PERSON] , [PERSON] їх право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10.2025 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та переходу до підготовчого судового засідання по цивільній справі за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.12.2025 року судом було відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Чебан В.М. по вищевказаній цивільній справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, а також надані сторонами процесуальні документи, прийшов до висновку, що позов МКП «Чернівцітеплокомуненерго» підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго», на підставі типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року (а.с.17-18) та від 15 березня 2025 року (а.с.19-20), надавались послуги з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , опалювальною площею 68,00 кв.м., у зв`язку із чим позивачем було відкрито на ім`я відповідача [PERSON] особовий рахунок для проведення розрахунків № [NUMBER] (а.с.6). При цьому, у вищевказаній квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади ЧМР від 29.05.2025 року (а.с.7), а також відповідними відомостями Управління ДМС у Чернівецькій області (а.с.23-27). Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року також передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» y разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Водночас, розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Отже, законодавством факт укладення вказаного договору пов`язується зі спливом 30-денного строку з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, якщо протягом цього строку співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.10.2021 року, а також Публічний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 15 березня 2025 року були розміщені на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті позивача Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/, що було перевірено судом та спростовує посилання відповідача [PERSON] про їх відсутність на вищевказаних інтернет-ресурсах. При цьому, відповідачем та його представником не було надано доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване житлове приміщення відповідачів, приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином, враховуючи, що співвласники квартир в будинку [ADDRESS] не обрали модель організації договірних відносин щодо надання послуги з постачання теплової енергії, то відповідно до положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» з 01.11.2021 між позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачами фактично було укладено вищевказані типові індивідуальні договори на надання послуг з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року (а.с.17-18) та від 15 березня 2025 року (а.с.19-20). Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. При цьому, відповідачі хоч і користувалися послугами з постачання теплової енергії, що надавалися позивачем на виконання умов вищевказаних Договорів, однак у повному обсязі та у встановлені строки оплату за фактично спожиту теплову енергію не здійснювали, таким чином свої зобов`язання, передбачені вищевказаними Договорами не виконали, у зв`язку з чим у останніх за період з 01.05.2023 року по 30.04.2025 року утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6840,48 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.13). При цьому, факт користування відповідачами послугами МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з постачання теплової енергії не заперечувався відповідачем [PERSON] та представником відповідачів в судовому засіданні. Водночас споживачі зобов`язані здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, якими вони фактично користувалися, навіть за відсутності оформленого договору, оскільки така обставина сама по собі не звільняє їх від обов`язку оплати наданих позивачем послуг. До подібного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22. Таким чином, судом було встановлено, що між позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачами існують чинні договірні правовідносини, які виникли на підставі публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеного у порядку, визначеному ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а тому саме за цим договором відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за фактично надані позивачем та спожиті ними послуги з теплопостачання у встановлені договором строки та в повному обсязі. При цьому, відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства, суд зазначає, що доводи відповідачів щодо наявності іншого договору про користування тепловою енергією від 2008 року (а.с.78) не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дія такого договору була припинена у зв`язку з втратою чинності ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у попередній редакції та набранням чинності вищевказаним типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року, укладеним між позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачами, який застосовується з 01 листопада 2021 року (а.с.17-18). При цьому, посилання представника відповідачів на нечитабельність або формальні недоліки копій договорів, що містяться в матеріалах справи (а.с.17-18, 19-20) не спростовують чинності зазначених типових договорів як нормативно визначеної моделі договірних відносин та не впливають на обсяг обов`язків відповідачів як споживачів комунальної послуги. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем, в передбаченому законом порядку було доведено, наявність у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості перед МКП «Чернівцітеплокомуненерго» за надані підприємством послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2023 року по 30.04.2025 року у розмірі 6840,48 грн. При цьому, твердження відповідача [PERSON] та представника відповідачів про необгрунтованість наданих представником позивача розрахунків заборгованості відповідачів за надані послуги з теплопостачання судом до уваги не беруться, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною 6 статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому, судом не береться до уваги твердження відповідача [PERSON] та представника відповідачів про те, що позивачем неправильно розраховано заборгованість відповідачів за надані їм послуги з теплопостачання, оскільки доказів вищезазначених обставин (відповідних контррозрахунків) відповідачем та представником відповідачів суду надано так і не було. При цьому, саме на позивача покладено обов`язок надати належні та допустимі докази для підтвердження наявності та розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Водночас відповідач зобов`язаний довести відсутність у нього обов`язку сплачувати зазначену заборгованість. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21. При цьому, позивачем здійснювався розрахунок заборгованості відповідача з урахуванням площі приміщення, поверховості, об`єму споживання теплової енергії, коефіцієнту та тарифу, що підтверджується наданими представником позивача суду розрахунками (а.с.187), а також відомостями щодо спожитої квартирою теплової енергії (а.с.186), інформацією з вузла комерційного обліку за вказаний в позові період (а.с.174-182) та технічною документацією (а.с.169-173). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказані розрахунки заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з абонентського обслуговування не були спростовані відповідачем та представником відповідачів належними та допустимими доказами, а отже являються вірними. Стосовно посилань відповідача [PERSON] на його звернення на гарячу лінію МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у зв`язку із наданням підприємством неякісних послуг з постачання тепла (а.с.71-76), то самі по собі такі звернення не підтверджують неналежну якість послуги та не є підставою для здійснення перерахунку нарахованої плати. Крім того, відповідачами не було надано суду доказів звернення ними у зв`язку із наданням підприємством неякісних послуг з позовом про захист прав споживачів до суду, за результатами розгляду якого судом було б установлено факт неналежної якості надання позивачем послуг, що також могло б слугувати підставою для перерахунку заборгованості відповідачів. При цьому, вищевказані типові договори від 01 жовтня 2021 року (а.с.17-18) та від 15 березня 2025 року (а.с.19-20) визначають обов`язок виконавця забезпечити постачання теплоносія належної якості до межі зовнішніх інженерних мереж виконавця та внутрішньобудинкових систем(п.8), однак не містять умов, за якими виконавець бере на себе обов`язок утримання чи технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Таким чином, суд приходить до висновку, що підтримання належного стану будинку, включаючи догляд за комунікаціями, не входить до повноважень позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Це завдання належить до компетенції надавача послуг з управління багатоквартирним будинком КП «Містосервіс», що серед іншого підтверджується приписами МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (а.с.183-185), а також Гарантійними листами КП «Містосервіс» (а.с.165-167). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що посилання відповідача [PERSON] як підстави для відмови в задоволенні позову стосовно неналежного стану внутрішньобудинкових систем теплопостачання є необґрунтованими, оскільки порушення у роботі таких систем не належать до компетенції позивача та не можуть бути підставою для звільнення відповідачів від обов`язку оплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг. При цьому, стосовно посилань відповідача [PERSON] та представника відповідачів на передбачені законом пільги відповідача [PERSON] як особи з інвалідністю ІІ групи ветерана війни (інваліда війни), зокрема на 100 відсоткову знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), яка розповсюджується на всіх членів його сім`ї, то суд зазначає наступне. Так, згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 02.12.2002 року відповідач [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (інвалідів війни) (а.с.60). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено умови надання пільг особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам. Пунктом 1 «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 року № 373 (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг: на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлових послуг - послуг з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. поводження з побутовими відходами. Відповідно до абзацу 1 пункту 7 вищевказаного Порядку № 373 (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. Після цього, АТ «Ощадбанк» здійснює переказ вищевказаних коштів на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг на підставі договорів, що укладаються між АТ «Ощадбанк» (його установами) та управителями, об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг (абзац 2 пункту 9 вищевказаного Порядку № 373, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) . Таким чином, передбачені законом пільги відповідача [PERSON] реалізуються шляхом виплати грошових коштів у порядку та спосіб, визначені вищезазначеним Порядком № 373, і не впливають на обсяг та розмір грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем щодо оплати фактично наданих послуг з теплопостачання, а відтак не можуть бути підставою для зменшення або звільнення відповідачів від сплати нарахованої заборгованості. При цьому, відповідач [PERSON] не заперечував факту надходження через банківські рахунки його батька в АТ «Ощадбанк» вищевказаних пільг, що передбачені йому законом, як особі з інвалідністю ІІ групи ветерана війни (інваліда війни). Крім цього, факт надання відповідачу [PERSON] відповідних пільг підтверджуються наданими суду відповідачем [PERSON] квитанціями АТ «Ощадбанк» (а.с.63-70), а також листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області (а.с.77). При цьому, питання правомірності визначення розміру пільг, порядку їх нарахування та відповідності таких пільг вимогам законодавства не входять до предмета доказування у даній цивільній справі за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. У зв`язку з вищенаведеним суд також не бере до уваги йдоводи відповідача [PERSON] та представника відповідачів про те, що позовні вимоги пред`явлені до неналежних відповідачів, зазначаючи про те, що належними відповідачами є Департамент соціальної політики та ГУ ПФУ в Чернівецькій області, оскільки спірні правовідносини щодо сплати житлово-комунальні послуг виникли безпосередньо між позивачем та відповідачами, тоді як зазначені юридичні особи та їх структурні підрозділи не є стороною таких правовідносин і на них не покладено обов`язку зі сплати заборгованості. А також, посилання відповідача [PERSON] на припинення постачання у 2008 році гарячої води, на думку суду, не стосуються предмета даного позову і не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. При цьому, суд вважає безпідставними доводи представника відповідачів про нібито повторне звернення позивача з тими самими вимогами, які розглядалися судом в наказному провадженні, оскільки подання позову з аналогічним предметом та долученням тих самих доказів саме по собі не свідчить про повторність позову, враховуючи те, що відповідний судовий наказ був скасований, а спір по суті між сторонами судом не вирішувався. Водночас, суд також відхиляє доводи відповідача [PERSON] про нібито самовільне переоформлення позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» особового рахунку на ім`я [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять жодних доказів вчинення позивачем таких дій з порушенням законодавства чи без правових підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, суд встановивши, що зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є вищевказана квартира [ADDRESS] , приходить до висновку про їх солідарний обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, в тому числі й послуг з теплопостачання, що надається позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Враховуючи зазначене, на переконання суду, питання на ім`я кого з відповідачів позивачем був відкритий вищезазначений особовий рахунок для проведення розрахунків з теплопостачання №19870 немає ніякого юридичного значення. Крім цього, безпідставним є доводи представника відповідачів щодо пропуску позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» строку позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до суду з вимогами у межах загального трирічного строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, а заявлена до стягнення заборгованість охоплює період з 01.05.2023 року по 30.04.2025 року, що не перевищує трьох років до дня подання позову до суду, тобто до 24.06.2025 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, суд встановивши вищевказану наявну у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані їм позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» послуги з теплопостачання в розмірі 6840,48 грн., приходить до висновку, що понесені позивачем витрати від інфляційних процесів у розмірі 709,25 грн., а також три відсотки річних у розмірі 157,79 грн. (а.с.14) мають бути солідарно стягнуті з відповідачів на користь позивача. Так, згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії є обґрунтованими та підлягають задоволенню . Крім цього, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а саме по 484,48 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved