Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третіх осіб, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вона є головним наймачем квартири, у якій відповідач зареєстрований, але не проживає з 2021 року. Опору на проживання останньому у квартирі вона не чинила, останній не підтримує зв`язку, не утримує житло та не сплачує житло-комунальні послуги. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав телефонограму про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляду справи за її відсутності, вирішення питання по справі залишили на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ордеру на квартиру [ADDRESS] від 08.04.2011 [PERSON] є наймачем квартири, за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади №3648 від 25.09.2025, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.42). За вказаною адресою фактично проживає лише позивач. З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] з кінця 2021 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.16,20). Витрати по утриманню житла несе позивач [PERSON] . Суд зазначає, що у відповідності до ст.71 ч.1 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. Відповідач [PERSON] в даному разі своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права користування, а саме в оформленні права приватизації вказаної квартири та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинен сплачувати з вини відповідача. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» на ствердження вибуття на інше постійне місце проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, зокрема повідомлення про те у листах, розписках, переадресуванні кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п.10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, у справах щодо визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, а тому втратив право на користування жилим приміщенням. Відомостей щодо звернення відповідача [PERSON] із заявою до Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області з приводу чинення позивачем відповідачу перепон у його проживанні у вказаному житловому приміщення, а також сплати відповідачем комунальних послуг за вказане житлове приміщення, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, вислухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України..

Outcome: approved