Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач 15.09.2025 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеса з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 19.09.2025 року цивільна справа направлена за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси. За результатами автоматизованого розподілу від 24.09.2025 року справа передана для розгляду судді Хаджибейського районного суду міста Одеси Ганошенку С.А., отримана суддею - 25.09.2025 року згідно даних реєстру. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 01.03.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор, позикодавець) та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 8867112 від 01.03.2025 року (далі - Договір), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. на строк 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % на день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 828128, що був надісланий 01.03.2025 11:08:36 на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із довідкою про ідентифікацію, яка видана Позикодавцем позичальник/Відповідач [PERSON] ідентифікована була ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Акцепт договору позичальником був підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 828128, що був надісланий 01.03.2025 11:08:36 на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] . Відповідач отримав від позикодавця позику в сумі 8000.00 грн., які були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією № 063d9292-46dc-46ad-8ae8-4bba1cd813c7. Відповідач отримані від позикодавця кошти не повернула, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість в сумі 29416,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам, 14500,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою. 26.06.2025 року, між первісним кредитором та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 р.. Відповідно до Реєстру заборгованості за вказаним договором факторингу від 26.06.2025 р., до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту № 8867112 від 01.03.2025 року в сумі 29416,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам, 14500,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язання за Договором не виконала. Оскільки відповідач заборгованість за позикою не сплатила, позивач просить стягнути з неї на свою користь 29416,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам, 14500,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою, а також 4 500,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 25.09.2025 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі в спрощеному позовному провадженні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться його заяви про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання 06.11.2025 року та 12.12.2025 року сторони не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом. На адресу суду повернувся поштовий конверт. Клопотань про відкладення від відповідача не надходило. В матеріалах справи наявна заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача та представника відповідача на проведення заочного розгляду справи, належне повідомлення відповідача, та заяву відповідача щодо про розгляд справи без її участі, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор, позикодавець) та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 8867112 від 01.03.2025 року (далі - Договір), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. на строк 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % на день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 828128, що був надісланий 01.03.2025 11:08:36 на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із довідкою про ідентифікацію, яка видана Позикодавцем позичальник/Відповідач [PERSON] ідентифікована була ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Акцепт договору позичальником був підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 828128, що був надісланий 01.03.2025 11:08:36 на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] . Відповідач отримав від позикодавця позику в сумі 8000.00 грн., які були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією № 063d9292-46dc-46ad-8ae8-4bba1cd813c7. Відповідач отримані від позикодавця кошти не повернула, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість в сумі 29416,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам, 14500,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язання за Договором не виконала. Оскільки відповідач заборгованість за позикою не сплатила, позивач просить стягнути з неї на свою користь 29416,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам, 14500,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою, а також 4 500,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті http://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначену в правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 4.2. Договору). У пункті 4.3. Договору визначено, що позичальник надав дозвіл позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання сторонами зобов`язань за цим Договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних позичальника та інформації про укладення й виконання цього Договору в будь-якій формі будь-яким третім особи з метою захисту прав та інтересів позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим Договором, а також на відступлення прав вимоги за Договором; при цьому без особистого повідомлення позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення. Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 5 Договору). Пунктом 5.5 Договору визначено, що позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором позикодавець має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги за Договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. До матеріалів справи позивач додав Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджені рішенням загальних зборів учасників вказаного товариства. 26.06.2025 року, між первісним кредитором та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 р.. Відповідно до Реєстру заборгованості за вказаним договором факторингу від 26.06.2025 р., до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту № 8867112 від 01.03.2025 року в сумі 29416,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам, 14500,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язання за Договором не виконала. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитора на підставі укладених договорів, а тому до позивача, перейшло право вимоги за Договором, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (стаття 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (стаття 629 ЦК України) Частиною1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч 1 статті 530 ЦК України) Відповідно до статті 525, частини 1 статті 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 147 ЦК України). Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина 1 статті 1048 ЦК України) За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника). Дослідивши надані до матеріалів справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за вказаним договором у сумі 14916,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам. Щодо стягнення неустойки/пені, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022 року був запроваджений воєнний стан, який продовжено і на момент ухвалення цього рішення. За змістом частини 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів. З системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки суд відхиляє відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Тому, з урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідача неустойки/пені задоволенню не підлягають. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіками погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив, чим порушив вимоги кредитного договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики № 8867112 від 01.03.2025 року у сумі 14916,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. основної суми боргу та 6916,00 грн. заборгованість по відсоткам Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, укладений між позивачем та адвокатом «Ткаченко Ю.О.», яким сторони погодили вид та вартість послуг, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1-ФП від 04.09.2025 року, в тому числі стосовно [PERSON] , на суму 4500 грн., яка була сплачена ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» . Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн., та відповідно до вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 43500,00 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який сплачений позивачем при зверненні до суду, в тій частині, яка відповідає пропорційному задоволенню позовних вимог, а саме: 1228,33 грн. На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 526, 549, 610, 611, 1050, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial