Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

07.10.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві просив суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . 07.10.2025 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. В судове засідання позивач позивач [PERSON] та його представник адвокат Дроменко Л.В. не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Представник Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання з винесенням рішення у відповідності до ст.200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно ордеру №917 від 08.08.1995 року [PERSON] надано право на зайняття житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] . Як вбачається з рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №183 від 24.05.1995 року квартира [ADDRESS] є комунальною власністю та перебуває на балансі КП «ЖЕО №2». Також, судом встановлено, що у вищевказаній квартирі крім позивача [PERSON] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше 10 років в квартирі [ADDRESS] не проживають, даний факт підтверджують акти про не проживання від 26.06.2025 року. Отже, можна зробити висновок, що відповідачі в квартирі [ADDRESS] , не проживають більше 10 років. Вказану квартиру не утримують, інтересу до житла не проявляють, особистих речей за місцем реєстрації не мають. Згідно частин 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України наймач або член його сім`ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Отже, судом встановлено, що право позивача є порушеним, оскільки він за відсутності відповідачів в житловому приміщенні, самостійно вимушений здійснювати витрати з утримання майна та оплати за отримані комунальні послуги. Тому з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Outcome: approved