Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У жовтні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], у якому просить зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 6 вересня 2022 року № 659/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] » на підставі пункту 3 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса [PERSON] з 6 вересня 2022 року. Вищезазначеним наказом [PERSON] зобов`язано протягом одного місяця з дати отримання наказу передати документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса [PERSON] на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Станом на сьогодні документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] до Київського державного нотаріального архіву не передані. Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Управління нотаріату), 20 липня 2023 року за вих. № 37718/9.1-23/вx. 35528/9-23, 25 жовтня 2024 року за вих. № 54174/9.1- 24/вх. 57533/9-25 та повторно 2 квітня 2025 року за вих. № 7039/9.1-25 направлено листи [PERSON] щодо неухильного дотримання норм чинного законодавства та передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. В останньому з листів [PERSON] повторно було наголошено на необхідності вжиття відповідних заходів щодо передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] до Київського державного нотаріального архіву у строк до 20 квітня 2025 року, та у разі невиконання зазначених вище вимог Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) буде змушене вирішувати питання в судовому порядку. Проте, вищезазначене звернення Управління нотаріату щодо передачі [PERSON] документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса нею проігноровано. Також зазначають, що 20 липня 2023 року за вих. № 37740/9.1-23 та повторно 25 жовтня 2024 року за вих. № 54168/9.1-24/ вx.57533/9-24 направлено листи до Головного управління Національної поліції у місті Києві про залучення правоохоронних органів для вжиття всіх можливих заходів щодо встановлення місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON], що є власністю держави та не були передані на відповідне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Згідно відповіді, наданої Головним управлінням Національної поліції у місті Києві 22 листопада 2024 року за вх. № 63881/9-24, встановити місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] не виявилось можливим. В той же час зазначають, що до Управління нотаріату неодноразово по теперішній час надходять скарги від громадян (вх. № 27014/9-23 від 23 травня 2023 року, вх. № 35528/9-23 від 12 липня 2023 року, вх. № 25474/9-24 від 25 квітня 2024 року, вх. № 57533/9-24 від 17 жовтня 2024 року, вх. № 65134/9-24 від 29 листопада 2024 року, вх. № Д-230-25К від 28 січня 2025 року, вх. № Д-289/1-25К від 31 січня 2025 року, вх. № K-898-25 від 14 березня 2025 року, вх. № К-2764-25 від 20 травня 2025 року) щодо неможливості оформлення спадщини, у зв`язку з тим, що спадкові справи заведені безпосередньо приватним нотаріусом [PERSON], діяльність якої припинено та архів й документи нотаріального діловодства не передані на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] припинила свою нотаріальну діяльність відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 6 вересня 2022 року № 659/6, проте не виконала обов`язку щодо передачі документів нотаріального діловодства та архіву до державного нотаріального архіву у встановлений законодавством строк. Ухвалою судді 17 жовтня 2025 року позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 29 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 10 листопада 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Відзиву, заяв або клопотань від відповідача не надходило. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Суд встановив, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 6 вересня 2022 року № 659/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] » на підставі пункту 3 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса [PERSON] з 6 вересня 2022 року. Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Управління нотаріату), 20 липня 2023 року за вих. № 37718/9.1-23/вx. 35528/9-23, 25 жовтня 2024 року за вих. № 54174/9.1- 24/вх. 57533/9-25 та повторно 2 квітня 2025 року за вих. № 7039/9.1-25 направлено листи [PERSON] щодо неухильного дотримання норм чинного законодавства та передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. В останньому з листів [PERSON] повторно було наголошено на необхідності вжиття відповідних заходів щодо передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] до Київського державного нотаріального архіву у строк до 20 квітня 2025 року, та у разі невиконання зазначених вище вимог Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) буде змушене вирішувати питання в судовому порядку. Також, Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Управління нотаріату), 20 липня 2023 року за вих. № 37740/9.1-23 та повторно 25 жовтня 2024 року за вих. № 54168/9.1-24/ вx.57533/9-24 направлено листи до Головного управління Національної поліції у місті Києві про залучення правоохоронних органів для вжиття всіх можливих заходів щодо встановлення місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON], що є власністю держави та не були передані на відповідне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Згідно відповіді, наданої Головним управлінням Національної поліції у місті Києві 22 листопада 2024 року за вх. № 63881/9-24, встановити місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] не виявилось можливим. В той же час, до Управління нотаріату неодноразово по теперішній час надходять скарги від громадян (вх. № 27014/9-23 від 23 травня 2023 року, вх. № 35528/9-23 від 12 липня 2023 року, вх. № 25474/9-24 від 25 квітня 2024 року, вх. № 57533/9-24 від 17 жовтня 2024 року, вх. № 65134/9-24 від 29 листопада 2024 року, вх. № Д-230-25К від 28 січня 2025 року, вх. № Д-289/1-25К від 31 січня 2025 року, вх. № K-898-25 від 14 березня 2025 року, вх. № К-2764-25 від 20 травня 2025 року) щодо неможливості оформлення спадщини, у зв`язку з тим, що спадкові справи заведені безпосередньо приватним нотаріусом [PERSON], діяльність якої припинено та архів й документи нотаріального діловодства не передані на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 1, 3 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до абзацу 6 статті 5 Закону нотаріус зобов`язаний: дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення. Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Реєстраційна справа приватного нотаріуса зберігається і ведеться відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України. Згідно ст. 5 Закону на нотаріуса покладаються обов`язки. Зокрема, нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; виконувати інші обов`язки, передбачені законом. Аналізуючи ст. 14 Закону «Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв`язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності. Приватний нотаріус зобов`язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності. У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством». Відповідно до вимог ст. 30-1 Закону припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті. Особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, але лише один раз і не більше ніж на місяць. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] припинила свою нотаріальну діяльність відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 6 вересня 2022 року № 659/6, проте не виконала обов`язку щодо передачі документів нотаріального діловодства та архіву до державного нотаріального архіву у встановлений законодавством строк. За таких обставин, позовні вимоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved