Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

18.09.2025 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, згідно з яким просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 37/150 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім нього у зазначеному будинку також зареєстровані інші особи: співвласник будинку [PERSON] , а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не є членами сім`ї ні позивача, ні співвласника будинку [PERSON] . Відповідачі більше ніж 3 роки не проживають у вказаному будинку, не здійснюють будь яких витрат на оплату комунальних послуг та утримання майна, а також добровільно не знімаються з реєстрації за вищезазначеною адресою. Жодних особистих речей відповідачів в будинку не має, зі скаргами чи заява з приводу, що позивач перешкоджає їм користуватися жилим приміщенням, не було. Самостійно зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] позивач не має можливості, оскільки інший співвласник перебуває за кордоном і ігнорує прохання позивача вирішити питання щодо зняття з реєстрації відповідачів. Вважає, що його права як співвласника будинку порушені, оскільки він позбавлений можливості реалізувати своє законне право на користування та розпорядження своєю часткою майна та на отримання субсидії. Тому був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав і просить задовольнити позовні вимоги. 25.09.2025 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. \~ \~ \~ \~30.10.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача адвокат Габор В.М. уточнила, що будинок розташований по [ADDRESS] , а тому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідачі відзиву на позовну заяву суду не надали, з будь якими заявами не зверталися. Суд проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2024 належить 37/150 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав за [PERSON] зареєстровано право власності на 37/150 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 8). Згідно з довідкою, виданою квартальним уповноваженим квартального комітету «Центральний» від 27.08.2025, за адресою по [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , але фактично не мешкають довгий час ( а.с. 9). Як вбачається з Акту від 27.08.2025, складеному комісією у складі: голови квартального комітету Сушко Д.В, ПОГ капітана поліції Шейка В.О. та квартальної уповноваженої Авдєєвої Г.П., виходом на місце за адресою [ADDRESS] , було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за даною адресою. Факт не проживання був встановлений шляхом опитування сусідів: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 10). За відомостями Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради, станом на 14.08.2025 за адресою [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с. 11). Згідно із\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом\~ст. 396 ЦК України\~особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29 цього Кодексу. У\~статті 379 ЦК України\~зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Стаття 71 Житлового кодексу України\~(далі -\~ЖК України) встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до\~статті 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК України\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК України\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Беручи до уваги, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано, при тому ними була отримана ухвала суду та враховуючи наведені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням зазначеного, з відповідачів на користь позивача, у дольовому порядку слід стягнути судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок з кожної.

Outcome: approved