Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Зміст позовних вимог 17 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина. У зв`язку із тим, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, шлюб рішенням Деснянською районною суду м. Києва від 26 липня 2018 року було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач надавав матеріальну допомогу у виді коштів, які вважав за потрібне, але вона була не на постійній основі. Відповідач, як батько дитини, що не проживає однією сім`єю з позивачем, не утримує дитину та перестав надавати допомогу. Відзив на позовну заяву Відповідач просить суд позов позивача задовольнити частково і стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача зазначає, що у 2022 році у другому шлюбі у відповідача народилась друга дитина, а тому відповідач просить суд позов задовольнити частково і стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також представник зазначає, що після розлучення з позивачкою з 2018 року [PERSON] в добровільному порядку сплачував аліменти в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину (100 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] , а також допомагав фінансово, передаючи грошові кошти позивачці на руки кожного місяця у присутності теперішнього чоловіка [PERSON] , купував для сина сезонний одяг та одяг до школи, проводив разом з сином дозвілля та оплачував розваги та дозвілля сина [PERSON] разом у присутності своє дружини [PERSON] та бабусі [PERSON] , сплачував всі рахунки самостійно, переводив кошти на картковий рахунок позивачки на лікування сина. Як витрачаються позивачкою сплачені добровільно відповідачем аліменти відповідач не контролював. [PERSON] не надавала ніякої інформації про витрати та не звітувала перед відповідачем. 3 липня місяця 2022 року [PERSON] продовжував сплачувати кожного місяця на картковий рахунок [PERSON] аліменти на сина в розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 1598,00 грн, також повністю забезпечував фінансово свою дружину, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, а також матеріально допомагав своїй непрацездатній 71 річній матері - [PERSON] , оскільки відповідач один єдиний син та родич, який повинен допомагати фінансово непрацездатній матері. Наразі відповідач забезпечує фінансово: сина [PERSON] , 2011 року народження, від попереднього шлюбу, здійснюючи сплату аліментів на утримання сина на картковий рахунок [PERSON] ; забезпечує матеріально свою доньку [PERSON] , 2022 року народження, сплачує харчування, та сезонний одяг для малолітньої дочки, сплачує за харчування дочки в дитячому закладі ЗДО кожного місяця; забезпечує фінансово свою дружину та допомагає матеріально непрацездатній матері, віком 71 рік, якій забезпечує харчування, та допомагає сплачувати комунальні послуги. Відповідач вказує, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) за наявними матеріалами справи без проведення судового засідання і без повідомлення сторін. 10 грудня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Норми права та мотиви суду Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 СК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те що відповідач має стабільний дохід, але у нього на утриманні є інша малолітня дитина - [PERSON] , 2022 р.н., суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів. Щодо судових витрат За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial