Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.02.2025, відповідач керуючи автомобілем марки «Nissan Note», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Чигиринський шлях, в с. Червона Слобода Черкаського району, при виконанні розвороту не переконався в його безпеці, не зайняв відповідне положення на проїзній частині та не надав переваги в русі транспортному засобу, котрий рухався ліворуч від нього у попутному напрямку, через що здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2025 винуватцем ДТП визнано відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експерта № 25 від 24.02.2025 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, вартість завданого позивачу матеріального збитку внаслідок ДТП 11.02.2025, дорівнює вартості його автомобіля до його пошкодження і складає 1 283 814 грн., а ринкову вартість автомобіля після пошкодження становить 637 955 грн. Станом на момент вчинення ДТП, відповідно до страхового полісу ЕР 223350144 від 09.09.2024, цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в страховій компанії «Гардіан». В порядку відшкодування завданої матеріальної шкоди, позивачу страховою компанією було виплачено суму страхового відшкодування за мінусом франшизи в розмірі 3200 грн., в розмірі 156 800 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає відшкодуванню відповідачем становить 645 859 грн. Крім того позивачем було сплачено вартість експертного дослідження в сумі 6000грн. та послуги транспортування автомобіля з місця ДТП в сумі 1000 грн. Також, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та пошкодженням його майна. Враховуючи викладене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 652859 грн., моральну шкоду в сумі 100000 грн. та судові витрати. 1.2. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2025 вказану справу направлено за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.06.2025, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та на праві власності належить [PERSON] . У іншій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.09.2025, залучено до участі у справі - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.10.2025, у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Весеньова Є.В. про проведення автотоварознавчої експертизи відмовлено. 1.3. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просили ці вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Посилаючись на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на п. 14 Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4, просив вирішити питання про передачу залишків транспортного засобу відповідачу. Вважає, що оскільки позивач штучно зменшив позовні вимоги та відмовився передавати залишки транспортного засобу відповідачу, позовні вимоги у такому вигляді не можуть бути задоволені. Крім того, збитки, які підлягають стягненню, повинні бути визначені на час розгляду справи у суді, а відповідний висновок експерта з цього питання відсутній. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 1.4. У судовому засіданні судовий експерт Березовський А.А. висновок, складений ним 24.02.2025, підтримав. Зазначив, що під час експертного дослідження використовував Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003. Пояснив, що відновлення транспортного засобу, який був об`єктом дослідження під час експертизи, не є економічно доцільним, враховуючи складний характер пошкоджень автомобіля. Під час огляду автомобіля був присутній учасник ДТП [PERSON] , будь-яких зауважень у нього не виникало. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] право власності на автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 року випуску, зареєстроване за [PERSON] . 2.2. Відповідно до копії постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2025 по справі № 707/538/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. З постанови суду вбачається, що 11.02.2025 року о 12 год. 00 хв. в с.Червона Слобода, Черкаського району по вул.Чигиринський Шлях, 86 водій [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan Note, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху при виконанні маневру, а саме виїзду для розвороту, не переконався в його безпеці, не зайняв відповідне положення на проїжджій частині та не надав перевагу у русі транспортному засобу, котрий рухався ліворуч від нього у попутному напрямку, через що здійснив зіткнення з автомобілем MERSEDES BENZ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.4. Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постанова набрала законної сили 15.04.2025. 2.3. Відповідно до копії висновку експерта № 25, складеного на замовлення позивача 24.02.2025 судовим експертом Березовським А.А., ринкова вартість автомобіля MERSEDES BENZ, реєстраційний номер [NUMBER] : -на дату ДТП 11.02.2025 до моменту ушкодження складає 1283814 грн.; -після ушкоджень отриманих при ДТП 11.02.2025 до моменту ушкодження складає 637955 грн.; -вартість матеріального збитку заподіна власнику автомобіля внаслідок пошкодження останнього при ДТП 11.02.2025 складає 1283814 грн. 2.4. Згідно з копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № ЕР-223350144,цивільно-правовавідповідальність водія транспортного засобу марки Nissan Note, реєстраційний номер [NUMBER] , застраховано станом на 11.02.2025 в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» зі страховою сумою шкоди, заподіяної майну, в розмірі 160000 грн., франшиза 3200 грн. Позивачу було виплачено ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» страхову виплату у розмірі 156800 грн. за мінусом франшизи в розмірі 3200 грн, що не заперечується сторонами у справі. 3. Релевантні джерела права 3.1. Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 3.2. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Згідно зі статтею 28 вищевказаного Закону транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України. У разі досягнення згоди між потерпілою особою та страховиком (МТСБУ) щодо відчуження потерпілою особою на користь страховика (МТСБУ) знищеного транспортного засобу страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: ринкової вартості транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України 3.3. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. 3.4. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 213/2186/16-ц (провадження № 61-2517св19) зроблено висновок про те, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок про те, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На думку суду, вищенаведені письмові докази в повній мірі підтверджують як факт завдання шкоди автомобілю, який належить позивачу, так і те, що ця шкода була завдана 11 лютого 2025 саме відповідачем внаслідок неправомірних дій останнього. Вина відповідача у завданні шкоди встановлена судом у постанові Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення № 707/538/25, яка набрала законної сили 15.04.2025. Цією ж постановою судом встановлено, що саме через дії водія [PERSON] і сталася дорожньо-транспортна пригода за участі, транспортних засобів Nissan Note, реєстраційний номер [NUMBER] та Mercedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені 11.02.2025 дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню, а посилання представника відповідача на вину водія автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER] та надані ним докази, не узгоджуються з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не спростовують вини [PERSON] у вчиненні ДТП. На підтвердження своїх доводів під час розгляду цивільної справи стороною відповідача суду надано висновок експертного дослідження № КСЕ-19/124-25/14047 від 23.10.2025, відповідно до якого виходячи з наданих та встановлених експертним шляхом вихідних даних, в діях водія автомобіля Mercedes-Benz, вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. З огляду на неспростування вини [PERSON] у вчиненні ДТП, а навпаки встановлення його вини, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля Mercedes-Benz, що підтверджено Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2025, суд не вбачає підстав враховувати наданий стороною відповідача висновок експерта, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. Розмір завданої шкоди на загальну суму 1283814 грн. підтверджується висновком експерта. З урахуванням виплаченого ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» розміру відшкодування шкоди на суму 156800 грн. та з урахуванням вартості залишків аварійно пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , в сумі 637955 грн., з відповідача на користь позивача належить стягнути 645859 грн. (1283814 637955 156800). При цьому, до суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем документу за наслідками автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом. Твердження представника відповідача щодо передачі залишків транспортного засобу позивачем відповідачу, як особі, яка відповідає за завдану шкоду, та тим самим набути право на відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу на момент ДТП, суд до уваги не приймає. Підстави для виникнення такого обов`язку в особи, майно якої зазнало шкоди в результаті ДТП, жодним нормативно-правовим актом не передбачені. Пошкоджений транспортний засіб належить потерпілому і яким потерпілий може розпоряджатися на власний розсуд. Вимоги про відшкодування вартості залишків транспортного засобу позивачем не заявлялися, така вартість не відшкодовувалася й страховиком. Стосовно розміру витрат на евакуацію транспортного засобу, то суд вважає обґрунтованою сумою цих витрат 1000 грн., оскільки ця сума підтверджується квитанцією від 11.02.2025 щодо вантажних послуг після ДТП [PERSON] . Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 646 859 грн. підлягають задоволенню. 4.2. Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд перш за все зазначає, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язку страховика відшкодовувати моральну шкоду, завдану потерпілому внаслідок пошкодження його майна. Отже, вирішення вимог про стягнення моральної шкоди в даному випадку є необхідним, адже моральну шкоду внаслідок пошкодження майна має відшкодовувати особа, яка є винною у завданні майнової шкоди. В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. вказано, що моральна шкода, яка була завдана позивачу, полягає у стресі внаслідок ДТП, образі через пошкодження власного майна, неможливості користуватися ним та побутових незручностях, які виникли внаслідок цього. Суд вважає вказані доводи обґрунтованими та погоджується з тим, що позивачу була спричинена моральна шкода відповідачем. На думку суду, будь-яка нормально реагуюча людина зазнає моральної шкоди внаслідок раптового пошкодження її майна. В даному випадку був пошкоджений автомобіль позивача, тобто річ, яка є особливо цінною та яку власник регулярно використовує у повсякденному житті. Це однозначно призвело до душевних страждань позивача та викликало хвилювання з приводу необхідності відновлення цієї речі. Суд також враховує, що пошкодження автомобіля позивача є значними, позивач повинен докласти значних зусиль та витратити значну суму коштів на відновлення попереднього стану автомобіля або на купівлю нового автомобіля. При цьому, позбавлення позивача індивідуального механічного засобу пересування призвело до значної негативної зміни у побуті та повсякденному житті позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково на вищевказану суму, а у задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору підтверджується квитанцією від 09.05.2025 про сплату судового збору в сумі 7528,59 грн., а також платіжною інструкцією від 21.02.2025 про оплату [PERSON] суми в розмірі 6000 грн. в рахунок оплати послуг експерта по цій справі. Враховуючи те, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволені в повному обсязі, а вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволені частково, і всього задоволено 89,37 % вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в загальному розмірі 12728,30 грн. - пропорційно до розміру задоволених вимог. Тобто, суд стягує всю суму витрат на оплату послуг експерта, які були необхідні для доведення повністю задоволених вимог про відшкодування розміру матеріальної шкоди, та суму витрат на сплату судового збору в розмірі 6728,30 грн. (7528,59 х 0,8937). 5.2. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 5.2. Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 по справі №727/4597/19 вказав, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 369/576/22 вказано, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначені статтею 141 ЦПК України. 5.3. Судом встановлено, що 07.05.2025 між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Унівестасітас» в особі голови Адвокатського об`єднання Гітман А.Б. та адвоката Геращенка М.В. був укладений договір про надання правої допомоги №07/05, що підтверджується фактом видачі відповідного ордеру про надання правничої допомоги та копією самого договору. Зі змісту суми плати (винагороди) за надання правової допомоги від 07.05.2025, сума плати (винагороди) по Договору, визначена станом на момент підписання Сторонами цього розрахунку, виходячи з визначеної в Договорі вартості години роботи адвоката, складає: вивчення документів, положень законодавства та судової практики 6 чол./год. - 1000 = 7 000 грн; підготовка позовної заяви та подання її до суду 6 чол./год. х 1000 = 6000грн; участь у судових засіданнях 10 чол./год. х 1000 грн. = 10 000 грн. Кількість годин роботи адвоката визначена орієнтовно, виходячи з практики роботи по аналогічних справах та зміні не підлягає, не залежно від фактично витраченого часу адвокатом на виконання Договору. Також Сторони домовились, що в разі задоволення заявлених позовних вимог Клієнта, Виконавцю додатково сплачується винагорода за результат, в сумі 17 000 грн. Загальна сума плати (винагороди) по Договору, складає: 23 000 грн. + 17 000 грн. = 40 000 грн. Суд враховує складність справи, яка розглядалася в порядку загального позовного провадження, потребувала проведення двох підготовчих та двох судових засідань, дослідження письмових доказів, допиту експерта. Суд також враховує час, який був витрачений адвокатом на виконання перелічених вище робіт та обсяг цих робіт. Зокрема, адвокатом було підготовлено заяву про забезпечення позову з посиланням на релевантну практику Верховного Суду та заперечення проти висновку експерта. Крім того, суд враховує значення справи для позивача, яке на думку суду є великим, оскільки в рамках розгляду справи фактично вирішувалося питання про законність відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 752859 грн. Разом з тим, суд вважає, що співмірним розміром витрат на правову допомогу в даному випадку є сума в розмірі 15000 грн., оскільки сума в розмірі 40000 грн. не відповідає складності справи та обсягу проведених адвокатом дій в інтересах позивача. Також суд враховує, що позов задоволено частково, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволені в повному обсязі, а вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволені частково, і всього задоволено 89,37 % вимог у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог. Отже, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 13405,50 грн., що складає 89,37 % від 15000 грн. Такий розмір витрат є співмірним з наведеними вище судом критеріями та фактичними обставинами цієї справи, а також є пропорційним розміру тих вимог, у задоволенні яких було відмовлено судом. 6.1. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, з урахуванням того, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволені в повному обсязі, а вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволені частково, підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial