Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 12.07.2016 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №1607013. Відповідно до умов договору банк відкриває позичальнику поточний рахунок в гривні з можливістю встановлення відновлювальної кредитної лінії та надає у користування платіжну картку. За користування кредитною лінією банк щоденно нараховує, а власник рахунку щомісяця сплачує проценти за ставкою 30% річних. Відповідач не виконує свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 13549,34 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за тілом кредиту 11 111,50 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам 200,37 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам в сумі 2237,47 грн. 18.01.2024 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» укладено договір відступлення права вимоги №1-2024, на підставі якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами зазначеними у реєстрі прав вимоги, в тому числі за кредитним договором укладеним з [PERSON] . В подальшому 22.02.2024 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення вказаного права вимоги, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 13549 грн. 34 коп., сплачений судовий збір 2422 грн.40 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 7200 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Отже, відповідач вважається таким, що про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідач [PERSON] 12.07.2016 року уклали договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № [NUMBER] . /а.с.56, 63, 64/ Згідно умов укладеного договору банк відкриває [PERSON] поточний (картковий) рахунок в гривні з можливістю встановлення/відкриття відновлювальної кредитної лінії та надає у користування платіжну картку. Станом на дату укладення договору максимальний (граничний) розмір доступного кредитного ліміту на картрахунку встановлено в розмірі 18 100 гривень. Пунктом 1.4 договору передбачено, що за користування кредитною лінією банк щоденно нараховує, а власник рахунку щомісячно сплачує проценти за ставкою 30% річних. Отримання [PERSON] платіжної картки підтверджується доданими розписками. /а.с.40-41/ Користування відповідачем кредитною лінією підтверджується випискою з рахунку. Згідно виписки [PERSON] використав 11 111,50 грн. кредитних коштів. /а.с.43-44, 46/ Таким чином, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 13 549,34 грн., до складу якої входять 11 111,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 200,37 грн. нарахованих процентів та 2237,47 грн. прострочених процентів, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. /а.с.47/ 18.01.2024 року Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» уклав договір про відступлення права вимоги №1-2024 від 18.01.2024 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, в тому числі до [PERSON] з загальною сумою заборгованості 13549,34 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору, витягом з реєстру боржників, платіжною інструкцією. /а.с.9, 28-39, 50-55/ В подальшому, 22.02.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» уклали договір про відступлення права вимоги №2-2024, на підставі якого останнє отримало права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, в тому числі до [PERSON] з загальною сумою заборгованості 13549,34 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору, витягом з реєстру боржників, платіжними інструкціями. /а.с.19, 20, 21-27, 57-60, 61/ Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Заборгованість позичальника залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», витяг з реєстру боржників, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги. /а.с.13-18, 45, 49/ З акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги убачається, що вартість проведення юридичного та фінансового аналізу боржника склала 1200 грн., вартість складання, підписання та подання до суду позовної заяви склала 6000 грн., а загальна вартість послуг склала 7500 гривень. Під час вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 580/2610/19 про те, що заповнення ордеру на надання правової допомоги, виготовлення копій відзивів для відповідача, оформлення поштових відправлень на адресу відповідача та суду (заповнення описів, оформлення конвертів) не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права. З наведених у вказаній постанові міркувань суд доходить висновку, що до вартості наданої правничої допомоги безпідставно включено вартість канцелярських витрат. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором не є унікальним за своєю суттю, а тому не представляє значної складності. На те, що поданий позов про стягнення кредитної заборгованості не є поодиноким вказує зміст договору про надання правничої допомоги, предметом якого є юридичні послуги щодо стягнення заборгованості з необмеженої кількості боржників, а строк дії договору при цьому встановлено на рік з можливістю автоматичної пролонгації. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», з 7500 грн. до 2500 грн.

Outcome: approved