Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі позивач) звернулося до Ямпільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №101199591 від 31.07.2021 року у сумі 23250,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору та правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.07.2021 року [PERSON] , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «МІЛОАН», через особистий кабінет на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», подав заявку на отримання кредиту №101199591. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, після введення якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №101199591 від 31.07.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до умов кредитного договору до укладення договору відповідач отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідач підписанням Кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Таким чином, відповідач, підтвердивши, що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, уклав договір про споживчий кредит №101199591 від 31.07.2021 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн. Проте відповідачем умови договору не були виконані, сума кредиту не повернута. Згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т від 12.11.2021 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №101199591 від 31.07.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 23250,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 17250,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1000,00 грн; заборгованість за пенею 0 грн., яку позивач просив стягнути на його користь, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, заборгованість погашена не була, що змушує позивача звернутись до суду з цим позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява, в якій розгляд справи просив проводити без участі представника, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомоений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.10.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Ямпільського районного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 18.11.2025 вищевказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 31.07.2021 року відповідач [PERSON] в особистому кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» подав анкету-заяву на кредит №101199591(а.с.47). Згідно з договору про споживчий кредит №101199591 від 31.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося на умовах визначених договором надати [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5000,00 грн строком на 30 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 30.08.2021. Комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована (а.с.37-41). Додатками до вказаного договору є Графік платежів за договором про споживчий кредит №101199591 від 31.07.2021 та Паспорт споживчого кредиту №101199591 (а.с.41зв,42). Відповідно до копії платіжного доручення №30543191 від 31.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» отримувачу [PERSON] перерахувало 5000,00 грн коштів згідно договору №101199591 (а.с.44). 12.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №13Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату на умовах, визначених договором (а.с.26-30). Відповідно до копій платіжних інструкцій за період з 25.11.2021 по 29.12.2021 ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" були перераховані на рахунок ТОВ «МІЛОАН» згідно договору відступлення прав вимоги №13Т від 12.11.2021 кошти на виконання умов цього договору (а.с.52-53). Згідно із Витягом з Додатку до Договору відступлення прав вимоги №13Т від 12.11.2021, сформованого 09.12.2024, залишок боргу на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором №101199591 23250,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 17250,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1000,00 грн; заборгованість за пенею 0 грн. (а.с.49). Ця сума заборгованості зазначена у розрахунку за кредитним договором №101199591 від 31.07.2021 за період з 31.07.2021 до 29.10.2021 (а.с.38). На адресу відповідача за вих.№30290078798-АВ від 27.09.2024 представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було направлено досудову вимогу та рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 23250,00 грн (а.с.50). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» підтвердив своє право вимоги за вказаним договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, позивач надав докази, чим підтвердив укладення 31.07.2021 року кредитного договору №101199591 про надання споживчого кредиту між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за письмово визначеними умовами, погодженими між кредитором та відповідачем. Враховуючи що в графі «Споживач», зазначені всі дані відповідача, а саме: РНОКПП, паспортні дані, інформація про зареєстроване місце проживання, email, контактний номер телефону, отже надані останнім добровільно, а тому сумнівів, що відповідач отримав код одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором у суду відсутні. Так, відповідно до умов кредитного договору, відповідач був зобов`язаний сплатити первісному кредитодавцю у строк 30 днів з 31.07.2021 року по 30.08.2021 року, загальну суму кредиту 8250,00 грн., проте відповідач своєчасно сплату кредитних зобов`язань не здійснив, в результаті чого станом на на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 23250,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 17250,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1000,00 грн; заборгованість за пенею 0 грн.. Таким чином, даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що відповідачем не спростовано розмір боргу і не доведено його відсутність або його повне погашення, отже [PERSON] отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за договором про споживчий кредит №101199591 від 31.07.2021 року борг в загальному розмірі у сумі 23250,00 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат суд зазначає таке. Згідно з квитанції про сплату №101199591 від 10 січня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати включають в себе, крім судового збору, витрати за правову допомогу, згідно ст.137 ЦПК України, у розмірі 6000,00 грн. На підтвердження повноважень адвоката Стародуб І.В. долучено такі документи:копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.11.2024, укладеного між адкокатом Стародуб І.В. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; додаткову угоду №101199591 від 30.12.2024 року до договору про надання правової допомоги №42649746; детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 6000 грн.; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом №101199591 від 30.12.2024 року на загальну суму 6000 грн., що включає в себе правовий аналіз обставин спірних правовідносин, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, позивач; формування додатків до позовної заяви (письмові докази); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6585/10 Стародуб Ірини Володимирівни. За умовами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 6000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 3000,00 грн.

Outcome: approved