Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулись в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 29 вересня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 507741-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 29.09.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 507741-КС-003 про надання кредиту, яку відповідач прийняв на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника. 01.10.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 507741-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес позика» надала відповідачу додатково кредит в сумі 3000,00 грн. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим за ним станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 81578,80 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 35870,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 45198,80 грн., суми прострочених платежів за комісією 510,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, просять стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позивач ТОВ «Бізнес позика» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно поданої позовної заяви просили справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив /а.с.47/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 507741-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві грошові коштиу сумі 33000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні (п.п. 2.1, 2.3 Договору), стандартна фіксована процентна ставка в день 1,0% (п.2.4 Договору), комісія за видачу кредиту 6660, 00 грн (п.2.5 Договору), строк дії договору до 16.03.2025 року(п.2.7 Договору), орієнтована загальна вартість наданого кредиту 81 025,88 грн. (п.2.8 Договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка шість тисяч шістсот сімдесят шість цілих вісімдесят вісім сотих процентів (п.2.10 Договору). Згідно з візуальної форми послідовності дій Клієнта вбачається, що відповідач уклав електронний Договір про надання кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства шляхом вчинення відповідних дій: вхід в особистий кабінет, передача інформації обраних клієнтом умов кредиту, підписання паспорта споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором UA-2801 та Інформаційного повідомлення, запит на відправку шаблону акцепту, підписання Договору одноразовим ідентифікатором UA-3711. Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» 29.09.2024 року об 8:16:18 на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] здійснено переказ у сумі 33000,00 грн., код авторизації 634930, призначення переказу - перерахування коштів [PERSON] згідно до кредитного договору №507741-КС-003 від 29.09.2024 року. 01 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 507741-КС-003 про надання кредиту від 29.09.2024 року, відповідно до умов якої кредит збільшено на 3000,00 грн. Згідно п. 2.2. Додаткової угоди після збільшення суми Кредиту, загальний розмір отриманого (відповідно до Договору та Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником Кредиту складатиме 36000,00 грн. Згідно з візуальної форми послідовності дій Клієнта вбачається, що відповідач уклав додаткову угоду № 1 до Договору № 507741-КС-003 про надання кредиту від 29.09.2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства шляхом вчинення відповідних дій: вхід в особистий кабінет, передача інформації обраних клієнтом умов кредиту, підписання паспорта споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором UA-1218 та Інформаційного повідомлення, запит на відправку шаблону акцепту, підписання Договору одноразовим ідентифікатором UA-3768. Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» було здійснення переказу грошових коштів 01.10.2024 року об 20:41:37 на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] у сумі 3000,00 грн., код авторизації 848976, призначення переказу - перерахування коштів [PERSON] згідно до кредитного договору №507741-КС-003 від 29.09.2024 року. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7 251104/68429-БТ від 10.11.2025 року на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) /а.с. 27/. Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» за період 29.09.2024 -16.03.2025 по рахунку № [NUMBER] що належить [PERSON] , вбачається надходження 29.09.2024 року на рахунок [PERSON] платежу на суму 33000,00 грн., 01.10.2024 року платежу на суму 3000, 00 грн. /а.с. 29-34/. Відповідно до довідки ТОВ «Бізнес позика» про стан заборгованості [PERSON] за договором № 507741-КС-003 про надання кредиту від 29.09.2024 року /а.с. 14/ та розрахунку, наданого позивачем, станом на 25.09.2025 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 97220,4 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 35870 грн., суми прострочених платежів по процентах 45 198,80 грн., суми прострочених платежів за комісією 510,00 грн. суми заборгованості по штрафам 15641,60 грн. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис». Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20. Для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в загальній сумі 36000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на його банківську картку № [NUMBER] , оформлену в АТ КБ «ПриватБанк». Договір про надання фінансового кредиту підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 29 вересня 2024 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем [PERSON] таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Отже, оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті Товариства подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручним для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес Позика» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд приходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України«Про електроннукомерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачці. Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (розділ 1 кредитного договору). Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, підписавши кредитний договір, [PERSON] посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Бізнес Позика», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Бізнес позика», не довів відсутність заборгованості. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 вересня 2024 року станом в розмірі 81578,80 грн. є обґрунтованими, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно ч. 1ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved