Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

12.08.2025р. Приватне підприємство Виробничо-комерційне підприємство Каро (далі - позивач, ПП ВКП Каро) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1 000 (одну тисячу) літрів дизельного пального, що становить 49 600 грн. 00 коп. та 15 мішків насіння соняшнику, що становить 86 706 грн. 15 коп. Позов обґрунтований тим, що 22.04.2022р. відповідач отримав від ПП ВКП Каро у борг 1 000 літрів дизельного палива та 15 мішків насіння соняшника, на підтвердження чого відповідачем була видана позивачу власноруч написана розписка від 22.04.2022р. Відповідно до боргового зобов`язання відповідач повинен був повернути борг у строк до 01.11.2022р., однак у вказаний термін борг не повернув. Позивач зазначає, що сума боргу складається з 1 000 літрів дизельного палива станом на час розгляду справи вартість якого складає 49 600 грн. (1л./49,60 грн. із врахуванням ПДВ) та 15 мішків соняшника, вартість яких складає 68 706 грн. 15 коп. З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 509, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу у заявлених розмірах. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Водночас, 13.11.2025р. представник позивача Ханагян Ю.К. звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку. визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки про виклик у судове засідання рекомендованим поштовим відправленням, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик відповідача до суду. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. Так як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] у розписці виготовленій рукописним способом від 22.04.2022р. зазначив, що він взяв у борг у ПП ВКП Каро дизельне паливо тисяча літрів (1 000 л.) та насіння соняшнику в кількості (15 м) п`ятнадцять мішків. Зобов`язується розрахуватися до 01.11.2022р. Розписка містить такі реквізити як дата та підпис позичальника. 22.04.2022р. ПП ВКП Каро видано накладну, без номеру, яка засвідчена підписами директора, бухгалтера та печаткою підприємства, а також у якій наявний підпис особи яка прийняла товар - [PERSON] . У накладній міститься інформація щодо: особи якій відпущено товар - [PERSON] ; особу від якої відпущено товар - ПП ВКП Каро; основа - в борг; назва і сорт товару - дизельне паливо в кількості 1 000 л. та насіння соняшнику сінгента Бокарді в кількості 15 мішків. Відповідно до видаткової накладної № 14475 від 11.03.2022р. постачальником за нею є ТОВ Фірма Ерідон та покупцем ПП ВКП Каро, за договором № 228/22/1 від 25.05.2021р. щодо партії товару № н-21-096/0787 насіння соняшнику СИ Бакарді КЛП протруєного фунгіцидно-інсектицидне, кліарфілд Плюс, імпорт (150к), в одиницях виміру - мішках, кількість 20,687173, вартість 4 017 грн. 90 коп, загальна вартість без ПДВ 83 118 грн. 99 коп. та сума ПДВ - 11 636 грн. 66 коп. Видаткова накладна містить такі реквізити як підписи відповідальних осіб постачальника та покупця, а також печатки товариства та підприємства. 01.07.2025р. директором ТОВ АЛМА ВІН Лазебним Т. видано довідку ПП ВКП Каро в тому, що вартість дизельного палива станом на 24.06.2025р. становить 49 грн. 60 коп. за літр з врахуванням ПДВ. Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк і термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV. Аналогічні вимоги містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 168/704, - первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у розписці виготовленій рукописним способом від 22.04.2022р. зазначив, що він взяв у борг у ПП ВКП Каро дизельне паливо тисяча літрів (1 000 л.) та насіння соняшнику в кількості (15 м) п`ятнадцять мішків. Зобов`язується розрахуватися до 01.11.2022р. Розписка містить такі реквізити як дата та підпис позичальника. 22.04.2022р. ПП ВКП Каро видано накладну, без номеру, яка засвідчена підписами директора, бухгалтера та печаткою підприємства, а також у якій міститься підпис особи яка прийняла товар - [PERSON] . У накладній міститься інформація щодо: особи якій відпущено товар - [PERSON] ; особу від якої відпущено товар - ПП ВКП Каро; основа - в борг; назва і сорт товару - дизельне паливо в кількості 1 000 л. та насіння соняшнику сінгента Бакарді в кількості 15 мішків. Тобто ПП ВКП Каро передав за договором позики [PERSON] речі, визначені родовими ознаками, а саме: товар у вигляді дизельного палива в кількості 1 000 л. та 15 мішків насіння соняшника. При цьому класифікація, марка дизельного палива отриманого у борг відповідно до вимог Державного стандарту України у борговій розписці та у накладній не визначені, як і не конкретизовано одиницю виміру насіння соняшнику - мішок, враховуючи, що вага такого залежить від призначення та фракції насіння. З цих підстав, судом також не береться до уваги лист за підписом директора ТОВ АЛМА ВІН від 01.07.2025р. та видаткова накладна № 14475 від 11.03.2022р. За договором позики необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника повернути речі позикодавцеві. І саме такий обов`язок відповідача зазначений у борговій розписці. У справі, що розглядається між сторонами виникли договірні правовідносини за договором позики укладеним у письмовій формі, зміст якого, підтверджує факт передачі позикодавцем речей позичальнику та отримання останнім цих речей, які позичальником позикодавцеві не повернуті. Відповідно до статті 539 ЦК України альтернативним є зобов`язання, в якому боржник зобов`язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Слід зазначити, що у борговій розписці від 22.04.2022р. не визначено альтернативного зобов`язання відповідача [PERSON] щодо повернення грошових коштів в якості виконання зобов`язання позики щодо отримання речей: дизельного пального та насіння соняшника. При цьому, слід звернути увагу, що позивачем у позові ставилося питання про стягнення з відповідача саме вказаного виду та кількості речей за договором позики, без визначення їх ідентифікуючих ознак (класифікації, марки), а відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Водночас, позивач протягом усього часу судового розгляду дії на виконання ч. 3 ст. 13 ЦПК України не вчиняв. За такого, позов підлягає задоволенню, в частині стягнення 1 000 літрів дизельного палива та 15 мішків насіння соняшника, без грошового виразу вартості цих речей. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved