Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Менської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки, що розташовані на території Покровської сільської ради площею 0,2298 га та 2,9206 га. Вона є донькою померлого [PERSON] та єдиним його спадкоємцем. В установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В., за її заявою була заведена спадкова справа №28/2025. 02 липня 2025 року їй були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Відповідно до витягу з погосподарської книги житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , станом на 01 січня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якою був [PERSON] , а отже мав право на все майно колгоспного двору, в тому числі і на вказаний житловий будинок. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 10 листопада 2025 року, витребувано докази. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2025 року відкладено підготовче засідання на 04 грудня 2025 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Менської міської ради, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до витягу з погосподарської книги №10 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , [INFO] , виписаний у зв`язку з вибуттям 25 квітня 2023 року; разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , знята з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] ; дочка [PERSON] , знята з реєстрації 15 квітня 2003 року; дочка [PERSON] , знята з реєстрації 01 листопада 2000 року. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року належав на праві власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по кожному. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на майно колишнього колгоспного двору . Спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] його донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії та свідоцтвом про шлюб (а.с. 10, 11). Матеріалами справи документально підтверджено, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с.12). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №28/2025, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В., із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.37). Інших спадкоємців немає. 17 вересня 2025 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.53, 63). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. 02 липня 2025 року за №237/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок та державної реєстрації прав власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.20). З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1, веранди а-1 (рік спорудження/реконструкції 1974), літньої кухні Б-1 (рік спорудження/реконструкції 1990). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить (а.с.14-16). Згідно з інформаційного довідкою № 445805467, сформованою 01 жовтня 2025 року, відомості про право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні. Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АЙ ДІ ГРУП» 30 вересня 2025 року, вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , складає 118008,00 грн. (а.с.18). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Отже, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належало у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] вибули з господарства у 2003 році та 2000 році відповідно, з вимогою про витребування часток з майна колишнього колгоспного двору в межах строку позовної давності не звернулися, а тому їх втратили. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої спадщину прийняв її чоловік в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, у зв`язку з чим його частка з урахуванням успадкованої ним частки після померлої дружини у спірному будинку збільшилась до 1. Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту позивача шляхом задоволення її позовних вимог у повному обсязі та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved