Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення яким визнати за [PERSON] право власності на частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] як спільного майна подружжя та на 1\\6 частини спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у с. Стрілків Стрийського району Львівської області, а також визнати за [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині кожному житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті нашого батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Стрілків Стрийського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивачки [PERSON] , та батько позивачів [PERSON] , [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, що включає в себе житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Відтак, позивачі звернулись до Стрийської державної нотаріальної контори однак їм було відмовлено у оформленні права власності на частки у спадщині та видачі відповідних свідоцтв у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів, а саме оригіналу про право особистої власності на житловий будинок. Крім того, у позові зазначено, що даний житловий будинок є спільною частковою власністю подружжя, тобто позивачці [PERSON] , оскільки він був збудований під час шлюбу, а тому останній належить частка цього будинку, як спільна власність подружжя. Відтак, позивачі просять задовольнити позовні вимоги та визнати за ними право власності на майно в порядку спадкування. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Волоховський О.І., позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області, у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Додатково просить вирішити даний спір відповідно до вимог чинного законодавства. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М.. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 30.09.2025 року, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Стрийської міської ради Львівської області визнання права власності на частку спільного майна подружжя та визнання права власності у порядку спадкування за законом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20 жовтня 2025 року о 10:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 20.10.2025 року, без оформлення окремого процесуального документа, підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою позивачів [PERSON] , [PERSON] та відповідача у судове засідання. Підготовче судове засідання, котре було призначено на 06.11.2025 року о 10:40 год знято з розгляду у зв`язку з відсутністю у приміщенні суду мережі Інтернет, що унеможливлювало фіксування судового засідання за допомогою системи ВКЗ. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 25.11.2025 року закрити підготовче провадження у даній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті 19 грудня 2025 року о 11:00 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (вул. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область). Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області, у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Розгляд справи по суті відбувся 19.12.2025 року за участі представника позивачів. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.07.2024 року, у с. Стрілків Стрийського району Львівської області, [INFO] помер [PERSON] . Поміж тим, з аналізу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , встановлено, що 12.11.1959 року [PERSON] уклав шлюб з позивачкою [PERSON] .. Також судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] .. Крім того, згідно копії про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] .. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] .. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта, копію якого долучено до матеріалів справи, даний житловий будинок складається із 3 - кімнат: 1-2 площею 12.9 кв.м., 1-3 площею 16.0 кв. м. 1-4 площею 14.2 кв.м., а також коридору 1-1 площею 13.9кв.м. коридору І площею 8.1., кладової ІІ площею 4.7 кв.м.., та всього загальною площею 69.8 кв.м. житловою 43.1 кв.м. та допоміжною 26.7 кв.м. До даного господарства ще належить літня кухня Е площею 38.5 кв. м. веранда Д1 площею 19.4 кв. м. веранда е площею 10.1 кв. м., сарай Б площею 23. 0 кв.м., сарай В площею 34.7 кв.м. убиральня Г площею 1.4 кв.м.. Відповідно до довідки, виданої Миртюківським старостинським округом №263 від 05.09.2025 року, даний житловий будинок знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно довідки, виданої Миртюківським старостинським округом №38 від 29.01.2025 року, покійний [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті проживали також і позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відтак, позивачі звернулись до Стрийської державної нотаріальної контори і заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у оформленні права власності на частки у спадщині та видачі відповідних свідоцтв у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме оригіналу про право особистої власності на житловий будинок. При цьому, з КП ЛОР «Стрийське МБТІ» отримано копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.058.1988 року. Згідно даного свідоцтва, виданого на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів №92 від 21.04.1988 року, [PERSON] на праві власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, право власності отримано у період перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому даний житловий будинок є спільною власністю подружжя. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 1218 ЦП України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя)свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано наполовину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців,які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя),що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Згідно ст.12 Згідно пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Висновок суду за результатами розгляду справи. Відтак, беззаперечно встановлено, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , однак оригінал свідоцтва про право власності втрачено. При цьому, судом встановлено, що право власності на вказаний будинок набуто за час перебування покійного [PERSON] з позивачкою [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, перед формуванням спадкової маси необхідно визначити частку померлого у спільному майні подружжя. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, частки подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено шлюбним договором або рішенням суду. Таким чином, половина, тобто спільного майна автоматично належить тому з подружжя, хто пережив іншого, як його власна частка, що існувала ще за життя обох. У свою чергу, друга половина ( ) визнається часткою померлого, що входить до спадщини і підлягає розподілу між спадкоємцями у порядку, визначеному законом чи заповітом. Позивачка [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] , має право на визнання за нею права власності на частку будинку як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя, оскільки право власності на зазначений будинок набуто під час шлюбу та відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України такий належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Половина цього майна є власністю позивачки [PERSON] та не входить до складу спадщини, а становить її особисте майнове право, що виникло ще за життя подружжя. У свою чергу, інша половина будинку, яка становить частку померлого [PERSON] , входить до складу спадщини та підлягає розподілу між спадкоємцями у порядку встановленому законодавством. Так, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина померлого - [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги за законом. Проте, у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується відповідними письмовими доказами, долученими до матеріалів справи. Таким чином, позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, що створює перешкоди у реалізації їх спадкових прав. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту права, який застосовується лише у тих випадках, коли існують перешкоди для оформлення спадкових прав у загальному порядку, зокрема - у разі відсутності правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Враховуючи, що позивачі зверталися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримали обґрунтовану відмову через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що звернення позивачів до суду є єдиним ефективним способом захисту їх порушеного права. У зв`язку з наведеним, з метою наданням позивачам повною мірою реалізувати свої справа, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved