Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 27 жовтня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 17 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферти) № 17.01.2025-100000878, який був підписаний відповідачкою електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на її номер мобільного зв`язку, відповідно до умов якого їй було надано кредит в розмірі 3 000,00 грн, строком на 140 днів до 05 червня 2025 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1 % в день. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 7 276,34 грн, з яких: 2 859,51 грн тіло кредиту, 2 940,00 грн заборгованість за процентами, 66,00 грн комісія, 1 410,00 грн неустойка. Позивач, посилаючись на статті 14, 16, 509, 525-526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України, статті 4, 19, 76-81, 175, 184, 274, 280 ЦПК України, просить стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 17.01.2025-100000878 від 17 січня 2025 року в розмірі 7 276,34 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Відповідачка відзив на позовну заяву не подала. 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Представник позивача просив розглянути справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, була викликана в судове засідання через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд встановив, що відповідно до заявки на укладення кредитного договору № 17.01.2025-100000878 від 17 січня 2025 року, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), позичальник [PERSON] ознайомилася 17 січня 2025 року та прийняла пропозицію про укладення кредитного договору згідно з умовами, які містяться у вказаній заявці. У заявці на укладення кредитного договору № 17.01.2025-100000878 від 17 січня 2025 року вказано, що кредит надається позичальнику в сумі 3 000,00 грн; строк кредитування 140 днів з дати отримання з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1% в день, які сплачуються до 05 червня 2025 року; комісії, пов`язаної з наданням кредиту 20% від суми кредиту - 600,00 грн; неустойки 30,00 грн, яка нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного зобов`язання; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5168-54хх-хххх-3524, номер телефону - [NUMBER] (арк. с. 24-30). Підписання вказаного договору електронним підписом відповідачкою свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. Відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 169-2010 від 20 жовтня 2025 року, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 17 січня 2025 року о 12 годині 02 хвилини 43 секунди в сумі 3 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 626750816, призначення платежу «Видача за договором кредиту № 17.01.2025-100000878» (арк. с. 11). Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 17.01.2025-100000878 від 17 січня 2025 року, відповідачка має заборгованість у розмірі 7 276,34 грн, з яких: 2 859,51 грн основний борг, 2 940,00 грн проценти; 66,83 грн комісія; 1 410,00 неустойка (арк. с. 12). 4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Щодо вирішення позовної вимоги в частині стягнення неустойки суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної у частині другій статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування позивачем неустойки в сумі 1 410,00 грн за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 17.01.2025-100000878 від 17 січня 2025 року, за виключенням неустойки у розмірі 5 866,34 грн. З урахуванням положень частини 1 статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідачки на користь позивача 1 953,00 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial