Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

02 грудня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 02 квітня 2016 року між нею і відповідачем був укладений шлюб і вони спільно проживали до 12.05.2024 року. Від спільного шлюбу з відповідачем мають одну дитину: неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язку утримувати свою дитину. Це зокрема, виявилося у тому, що відповідач, на даний час рідко надає допомогу на утримання дочки, відмовляється добровільно надавати достатньо коштів на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Дитина, повністю знаходиться на утриманні позивача. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини відповідач відмовляється, інтересами сім`ї не цікавиться. Отже, відповідач повністю самоусунувся від покладеного на нього чинним законодавством обов`язку - утримувати та піклуватися про дитину. Він повністю самоусунувся від турбот за дитиною та піклування про забезпечення їй належного рівня проживання. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання до суду позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилися, подала до суду заяву, у якій прохала проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду клопотання, у якому прохав проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.08.2016 Кринківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 19 (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідач доказів на спростування того, що дитина проживає з позивачем суду не надав. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, відповідач не надав суду доказів того, що він виконує свій обов`язок по утриманню дитини, відзиву на позовну заяву не подав. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 1211,20 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved