Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 32538-07/2024. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.11.2024 до договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 100,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 100,00 грн. - сума заборгованості за процентами, 5 000,00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №32538-07/2024. 19.11.2024 року. Посилаючись на викладене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за вказаним вище кредитним договором у розмірі 32 100,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 12.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 14.07.2025 від представниці відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог вказала, що позивачем не надано докази перерахування кредитних коштів відповідачу, а саме первинних бухгалтерських документів, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору, з нього неможливо перевірити правильність нарахування відсотків, розрахунок не може бути доказом наявності заборгованості без первинних документів перерахування коштів. Представниця позивача заперечувала проти стягнення штрафних санкцій у розмірі 5000,00 грн., оскільки такі є незаконними на підставі ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану». Крім того, вказала на відсутність доказів передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача, оскільки відсутня сплата за договором факторингу. 22.07.2025 від представника позивача до суду надійшло клопотання про витребування від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу [PERSON] . Також 22.07.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що кредитний договір № 32538-07/2024 від 29.07.2024 укладено в електронній формі, що підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Оскільки позивач не є первісним кредитором та банківською установою, у нього відсутня можливість надати первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів. Вказав, що розрахунок, доданий до позовної заяви та складений первісним кредитором, відповідає умовам кредитного договору. Відповідач, в свою чергу, розрахунок позивача належними та допустимими доказами не спростував, власний розрахунок заборгованості не надав. Щодо відступлення права вимоги представник позивача вказав про доведеність даного факту належними та допустимими доказами, на підтвердження чого до відповіді на відзив додав копію платіжної інструкції № 545 від 22.11.2024 про сплату позивачем на користь первісного кредитора плати за відступлення права вимоги за договором факторингу в розмірі 4 209 773,02 грн. 25.08.2025 від представниці відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому повторно вказала про відсутність первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, розмір нарахованих відсотків та пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом можуть нараховуватися виключно в межах строку, встановленого договором. Ухвалою суду від 25.09.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» додаткові докази. На виконання вимог вказаної вище ухвали суду від 28.10.2025 від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надійшли витребувані інформація та документи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у позові просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника, та у випадку неявки в судові засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Відповідач та його представниця у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.07.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 32538-07/2024 (далі кредитний договір). Пунктом 1.1. кредитного договору визначений розмір кредиту 10 000,00 грн. Згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 29.07.2024, дата погашення кредиту 25.11.2024. Денна процентна ставка складає 1,5% (п. 1.4.1. кредитного договору). Відповідно до п. 1.6. кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355-28хх-хххх-4585. В п. 31 кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з Графіком платежів дата видачі кредиту 29.07.2024, кінцева дата платежу 25.11.2024, проценти за користування кредитом 18 000,00 грн., загальна вартість кредиту 28 000,00 грн., реальна річна процентна ставка 11188,14 % Договір про надання фінансового кредиту № 32538-07/2024 від 29.07.2024, а також додаток до договору Графік платежів, підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0312. Крім того, відповідачем [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0312 також паспорт споживчого кредиту, в якому зафіксовані такі ж умови кредитування, що і в договорі про надання фінансового кредиту № 32538-07/2024 від 29.07.2024. Листом №3466_250423100658 від 23.04.2025 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» повідомило, що 29.07.2024 08:40:01 було успішно перераховано кошти в сумі 10000,00 грн. на карту [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 465750596, призначення платежу зарахування 10000,00 грн. на карту [NUMBER] . Із наданої на виконання вимог ухвали суду АТ «Перший Український Міжнародний Банк» відповіді вбачається, що в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] . До вказаної відповіді додана банківська виписка про рух коштів по вказаній картці, згідно якої 29.07.2024 о 20:44:24 було здійснено зарахування грошових коштів в сумі 10 000,00 грн. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості. З відомостей Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, грошова вимоги до відповідача [PERSON] складає загальну суму 32 100,00 грн з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 100,00 грн - сума заборгованості за процентами, 5 000,00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Згідно копії акту прийому-передачі реєстру боржників від 19.11.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників за договором факторингу № 191124/2 від 19.11.2024. Згідно платіжної інструкції № 545 від 22.11.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу 191124/2 від 19.11.2024 в сумі 4 209 773,02 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості сума заборгованості за кредитом становить 10 000,00 грн., сума заборгованості за процентами 22 100,00 грн., період нарахування процентів з 29.07.2024 по 19.11.2024. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового кредиту № 32538-07/2024 від 29.07.2024 укладений в електронній формі. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Враховуючи наведене, судом встановлено укладання договору про надання фінансового кредиту № 32538-07/2024 від 29.07.2024 первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі, в якому сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів. Отримання останнім суми кредиту в розмірі 10 000,00 грн. підтверджується копію зазначеного вище листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», а також відповіддю АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та банківською випискою. З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що він складений відповідно до умов кредитного договору щодо розміру процентів, періоду нарахування, а тому з врахуванням викладеного, а також ненадання відповідачем контррозрахунку заборгованості, доказів неотримання кредиту, чи його сплати, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості достатнім доказом її розміру. Правочини щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17). У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Право вимоги по кредитному договору передані первісним кредитором позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі акту прийому-передачі реєстру боржників та самого реєстру боржників, які оформлені належним чином, в матеріалах справи містяться докази оплати позивачем первісному кредитору плати за договором факторингу. Зазначені документи є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Крім того, суд ураховує, що при визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №916/1171/18 від 16.04.2019, №910/8682/18 від 14.11.2018, №904/8978/17 від 30.08.2018. Суд приймає до уваги відсутність у справі доказів, які б свідчили про недійсність переданої вимоги в силу прямого припису статті 204 ЦК України. Отже, відповідний договір факторингу є чинним, а тому підлягає виконанню. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 000,00 грн., а також заборгованості за процентами у сумі 17 100,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за штрафними санкціями суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Разом з тим, згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового кредиту № 32538-07/2024 від 29.07.2024 між сторонами укладений під час дії воєнного стану, а саме 29.07.2024 року. Враховуючи, що штраф, який передбачений кредитним договором, нарахований у період дії в Україні воєнного стану, він підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо стягнення із [PERSON] на користь позивача штрафних санкцій задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлені вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 27 100,00 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 10 000, 00 грн. та процентів в розмірі 17 100,00 грн. У стягненні штрафних санкцій суд вважає за необхідне відмовити, оскільки нарахування та стягнення неустойки за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. Позивач в прохальній частині позову просить стягнути з відповідача судові витрати. В описовій частині позову позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді становить: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн., а також витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів в розмірі 1514,00 грн. Згідно доданої до позовної заяви платіжної інструкції № 113212 від 16.05.2025 позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Доказів на підтвердження сплати позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів в розмірі 1514,00 грн. позивачем до суду не надано, у зв`язку з чим стягнення таких витрат до задоволення не підлягає. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2 556,24 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial