Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

13.08.2025 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: квартиру [ADDRESS] , просила також зобов`язати відповідні органи внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] , відкрито та добросовісно. Сама несе витрати по оплаті всіх комунальних послуг. Формальною власницею квартири є її мати [PERSON] , яка понад 28 років не проживає в квартирі, не бере участі в її утриманні, комунальні послуги не сплачує та не цікавиться спірним житлом. 20.08.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду в Городоцькому районному суді Львівської області за правилами загального позовного провадження. Відповідачем, відзиву не подано. Суд ухвалив розглядати справу з постановленням заочного рішення. В судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити, та підтвердила усі зазначені обставини, що викладені у позові. Додала, що її мати [PERSON] перебуває за межами України в російській федерації. Заслухавши позивачку, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки [PERSON] (відповідачці) в цілому на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] .(а.с.6) За вказаною адресою проживає позивачка [PERSON] , також згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] , у спірній квартирі зареєстрована, але не проживає сестра позивачки - [PERSON] . Також свідки пояснили, що у власниці квартири троє доньок. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, для встановлення наявності передбачених законом підстав для набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно, щоб особа, яка посилається на таке, в силу положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України довела, що заволоділа чужим майном добросовісно і при цьому її володіння є відкритим та безперервним протягом десяти років. З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов`язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати зокрема наступне: - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Судом встановлено, що позивачка в цій квартирі проживала і проживає як член сім`ї відповідачки , спірна квартира належить на праві власності її матері [PERSON] , остання залишила майно за собою і не відмовилася від такого, безперервність користування та утримання квартири в конкретній ситуації, не є безумовною та достатніми підставами для набуття права власності на неї за правилами статті 344 ЦК України. Суд не бере до уваги надані позивачкою квитанції про оплату комунальних та про перелік ремонтних робіт, що виконувались в квартирі, оскільки такі не спростовують право власності на вказану спірну квартиру, а підтверджують проживання позивачки у квартирі та необхідність оплати вказаних витрат. Також, суд звертає увагу, що не мають значення для вирішення даного спору, посилання позивачки на позбавлення відповідачки батьківських прав щодо іншої дочки та наявні у неї борги в російській федерації. Встановлені судом обставини вказують на відсутність підстав для застосування передбачених законом наслідків володіння майном за набувальною давністю, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed