Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Адвокатка Ткаченко Н.М. звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей, у якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька дітей [PERSON] . Позов мотивований тим, що у період перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано і батько дітей не проживає на території України близько 15 років, є громадянином російської федерації і надати згоду на реєстрацію місця проживання дітей не може. Його місцезнаходження не відоме. Узв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дітей, Малодівицькою селищною радоюбуло надано відмову при зверненні до органу реєстрації. Тому, [PERSON] змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивачка та її представниця у судове засідання не з`явилися, проте остання подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045965768, 06.08.2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.п.6), який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.07.2011 було розірвано (а.п.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (зворот а.п.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.п.8). Згідно з копіями витягів з Реєстру територіальної громади №2025/007507910 та №2025/007504684, місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не зареєстровано (зворот а.п.8,10). Відповідно до копії заяв [PERSON] та [PERSON] зверталися до Малодівицької селищної ради для реєстрації місця проживання. Однак, їм було відмовлено у проведенні реєстрації на підставі п.33 Постанови Кабінету Міністрів України №265 (а.п.9-10, 11-12). З копії паспорта громадянина України, серія [NUMBER] вбачається, що мати дітей [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.п.5). Власницею будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 08.08.2016 та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до висновку, орган опіки та піклування Малодівицької селищної ради вважає доцільним реєстрацію місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без письмової згоди батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 11, 18 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За приписами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 2 вказаної норми закону фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до п.31 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування). Згідно з п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022, у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. Як встановлено, між батьками дітей мається спір, оскільки батько дитини [PERSON] не надає письмової згоди на реєстрацію місця проживання дітей. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки відсутність реєстрації місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суперечить їхнім інтересам, і суттєво обмежує реалізацію прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved