Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду через систему «Електронний суд» з вказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором №2555110 від 17.09.2021 року в розмірі 36925,00 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 17.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір №2555110. Згідно п.1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до умов договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Сторонами кредитного договору узгоджено, що позичальник відповідає перед кредитодавцем за зобов?язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення позичальником виконання зобов?язань зі сплати заборгованості, кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов?язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 6.1. Договору це кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 28.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2555110. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальникі, в тому числі за договором №2555110 ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі і за договором про споживчий кредит №2555110. Вказував на те, що станом на сьогоднішній день заборгованість за договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 36925,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 31925 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн, заборгованість з комісії 00,00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн, інфляційні збитки 0,00 грн., нараховані 3% річних 0,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою, з метою захисту порушених прав. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання на 10 год. 00 хв. 29.09.2025 року, з викликом учасників справи. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.09.2025 року було витребувано: - з Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області копію спадкової справи до майна [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] . - з Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області інформацію про осіб, які були зареєстровані (проживали) разом із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.03.2024 року. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.10.2025 року було витребувано з Сокирянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському району Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.11.2025 року було задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у даній цивільній справі у якості правонаступників відповідача [PERSON] , його батьків [PERSON] та [PERSON] та надано правонаступникам строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву. 03.12.2025 року до суду від правонаступників [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором, в якому останні позовні вимоги не визнали та зазначали, що вони будучи батьками відповідача [PERSON] на момент смерті сина були зареєстровані з ним за однією і тією ж адресою. Визнаючи факт того, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, допускають правонаступництво, вказували, що жодного майна за свого життя [PERSON] не нажив, жодного спадкового майна чи прав на таке майно після його смерті не залишилося та ними не успадковано. Як на момент укладення кредитного договору, так і на момент своєї смерті [PERSON] був повнолітнім. Вказували на те, що у покійного [PERSON] відсутній будь-який обсяг спадкового майна, а тому позовні вимоги щодо стягнення з них на користь позивача заборгованості у розмірі 36925 грн. є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на що, за їх переконанням, не підлягають до задоволення. Будучи належним чином повідомленим, представник позивача ТОВ «Коллект Центр», у судове засідання 23.12.2025 року не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи за відсутності представника. Правонаступник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його присутності, поданий відзив підтримав у повному обсязі. Правонаступниця відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак у поданому 03.12.2025 року відзиві на позовну заяву, просила дану цивільну справу розглянути за її відсутності. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №2555110, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надало відповідачу кредит у сумі 5000 грн., строком на 30 днів на споживчі потреби з відсотковою ставкою 1,25%, від фактичного залишку заборгованості за кожен день користування кредитом, що підтверджується договором про споживчий кредит від 17.09.2021 року №2555110 з додатками, анкетою-заявою на кредит №2555110 від 17.09.2021 року, довідкою про ідентифікацію та квитанцією № 1766253954 від 17.09.2021 року. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати боргу у встановлений в ньому строк та не повернув позивачу заборгованість по основній сумі кредиту та заборгованість за відсотками. 28.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2555110. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальникі, в тому числі за договором №2555110 ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі і за договором про споживчий кредит №2555110. Згідно з розрахунком заборгованості, сформованого ТОВ «Мілоан», у відповідача [PERSON] станом на 16.12.2021 року виникла заборгованість в розмірі 22425 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, сформованого ТОВ «Вердикт Капітал», у відповідача [PERSON] станом на 10.01.2023 року виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 36925 грн. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплати проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. В постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 61-25487св18 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Судом, встановлено що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.04.2024 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідач [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно витребуваної копії актового запису про народження №77 від 18.05.1984 року, складеного Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно витребуваної інформації повідомлення Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про осіб, які були зареєстровані (проживали) разом із [PERSON] , [INFO] , станом на 25.03.2024 року (дата смерті) за №02-16/2159 від 08.10.2025 року вбачається, що згідно із даними Реєстру територіальної громади [PERSON] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , на день смерті останнього з ним в одному будинку були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №187/01-16 від 14.10.2022 року встановлено, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа та заповіти до майна померлого [INFO] [PERSON] , відсутні. При цьому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №454547603 від 02.12.2025 року встановлено, що у власності [PERSON] відсутнє будь-яке нерухоме майно чи права на нього. З огляду на викладене, суд констатує відсутність у справі доказів належності [PERSON] будь-якого майна, в тому числі будинковолодіння, в якому він був зареєстрований на час смерті, яке б входило до спадкової маси [PERSON] . Стороною позивача перед судом не доведено наявність у померлого [PERSON] будь-якого майна, за рахунок якого потенційні спадкоємці, вступивши у спадщину та в межах вартості такого майна могли б нести відповідальність (виконати зобов`язання) за особу, цивільна (цивільна процесуальна) правоздатність та дієздатність якої припинилась у зв`язку зі смертю. З огляду на викладене, суд констатує, що позивачем ТОВ «Коллект Центр» не зазначено та не надано суду жодного доказу про наявність за життя у спадкодавця на праві власності будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. У своїй постанові від 03.04.2024 року у справі № 61-1540св24, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказував на те, що відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Указані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відповідно до положень ст. 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Однак, всупереч наведеним вимогам закону, позивач не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що після смерті [PERSON] , позивач звертався до нотаріальної контори з претензією кредитора на заведення спадкової справи щодо майна померлого, так і доказів того, що позивач звертався до правонаступників. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Отже, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч наведеним вище нормам закону, позивач не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що після смерті [PERSON] його правонаступники отримали від нього у спадщину майно, вартість якого відповідає ціні позову. Суд враховує, що згідно матеріалів справи відповідач [PERSON] був сином правонаступників [PERSON] та [PERSON] , тобто вони являються спадкоємцями першої черги за законом. У встановлений строк із заявами про відмову від спадщини не звертались, отже у суду є достатні підстави вважати, що вони після смерті спадкодавця [PERSON] прийняли спадщину, однак відсутність доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті спадкодавця, доказів того, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] , свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат.

Outcome: dismissed