Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Адвокат Пороло Микола Миколайович, який діє в інтересах позивача [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та [PERSON] 21 березня 2021 року укладено усний договір позики на суму 10100 доларів США, що складає 424200 грн. 00 коп. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 12 серпня 2024 року написаною власноруч [PERSON] . Відповідно до вказаної розписки [PERSON] отримав 10100 доларів США, та зобов`язався їх повернути до 01 січня 2025 року. Однак, в порушення взятих на себе обов`язків, визначених у розписці, відповідач не сплатив отримані кошти до теперішнього часу. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 12 серпня 2024 року в розмірі 424000 грн. 00 коп. та стягнути витрати на сплату судового збору та правничу допомогу. 22 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 19 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 16 жовтня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Адвокат Пороло Микола Миколайович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задоволити, проти заочного рішення не заперечує. Зазначив, що на дату звернення до суду з позовною заявою та на дату винесення рішення курс долару суттєво не змінився, а тому, збільшувати позовні вимоги немає необхідності. Відносно клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи зазначив, що на даний час дане клопотання є недоцільним, оскільки, не можна відібрати вільні експериментальні зразки у відповідача. А тому, просить його не розглядати. Також, надав суду для огляду оригінал боргової розписки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення повідомлення до його електронного кабінету. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення адвоката Пороло Миколи Миколайовича, дослідивши Оригінал розписки від 12 серпня 2024 року, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2024 року відповідачем [PERSON] написано розписку, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10100 доларів США. Зобов`язується повернути в строк до 01 січня 2025 року. Встановлено, що відповідач свої зобов`язання вказані в борговій розписці не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). Атому, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 12 серпня 2024 року, надана [PERSON] , є документом, який підтверджує фактичне, реальне отримання ним від [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 10100 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, на підставі, ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3392 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved