Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

В квітні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення із позовною заявою до досягнення дитиною повноліття, а саме, до [INFO] , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем народилася донька, яка на даний час проживає разом із нею. Позивачка вказала, що вона одна не може забезпечити належний рівень життя дитині, який не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Тому батько, який є здоровою та працездатною людиною, повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 4000,00 грн. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працевлаштований, отримує дохід, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Константинов В.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вказав, що погоджується із позовними вимогами частково, а саме, сплачувати аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки на даний час не працює, доходу не має, має скрутне матеріальне становище, тому, не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Заслухавши думки представника позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 08.06.2022 року, актовий запис № 313 від 25.04.2008 року (а.с.6). Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується поясненнями сторін та відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). Згідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 21.07.2025 року №2782/02 [PERSON] , будь-якої соціальної допомоги від управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області не отримує (а.с.31). Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру 5144 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) від 24.07.2025 року №31/30/511-10966-2025 за [PERSON] зареєстровано ТЗ Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , 1991 року випуску, з 21.06.2017 року та Yamaha CY50DJOG, д.н.з. [NUMBER] , 1992 року випуску, з 29.03.2011 року (а.с.32). Як вбачається з листа Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 25.07.2025 року за [PERSON] у період з 01.01.2020 року по 30.06.2025 року, як за найманого працівника страхувальники не звітували. Востаннє, як найманий працівник перебував на обліку в реєстрі застрахованих осіб в березні 2018 року (а.с.33). Згідно повідомлення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.08.2025 року [PERSON] не перебуває на обліку як фізична особа-підприємець (а.с.35-36). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. п. 2, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Таким чином, виходячи з положень ст.180 СК України, згідно якої батьки несуть рівні права щодо утримання дитини та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає встановлення розміру аліментів на утримання дитини в сумі 3 000,00 грн. щомісячно, справедливим та обґрунтованим, оскільки стягнення аліментів в такому розмірі відповідає діючому законодавству. Заявляючи розмір аліментів, позивачка послалася на матеріальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі по 4000,00 грн., однак не надала суду доказів працевлаштування відповідача та матеріальної можливості у нього сплачувати аліменти в такому розмірі. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Роз`яснити сторонам що, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом в порядку ст. 192 СК України змінений, зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадках, визначених Сімейним Кодексом України. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.04.2025 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial