Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

19.11.2025 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь, на утримання їх спільного сина [PERSON] , аліменти в розмірі частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання у навчальному закладі, але не більше як до досягнення 23 років. Просила стягнути аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Нині шлюб між сторонами розірвано та позивач перебуває в шлюбі з іншим чоловіком, у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Наразі їх з відповідачем син, досягши повноліття, продовжує навчання на денній формі навчання та є здобувачем вищої освіти на 4 курсі групи ІПЗ-22-1, факультету інформаційних технологій, але відповідач допомоги на утримання сина зовсім не надає. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити. Позивач до суду не з`явилася, надала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заперечень щодо заочного розгляду справи, заява не містить. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні позивача [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів у силу ст. 280 ЦПК України. Розглянувши докази, подані позивачем, встановивши правовідносини, які виникли між ними та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 26.02.2005 року сторони по справі уклали шлюб (а.с. 5), в якому [INFO] народився син - [PERSON] , батьками якого є відповідно [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копіями свідоцтв про одруження, народження дитини (а.с. 5-6, 7). Сторони розірвали шлюб в 2008 році (а.с. 6), після чого позивач одружилася з іншим чоловіком, змінивши прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, та як слідує з довідки ДУ Економіки і технологій МОіН України № 07-27/138 від 03.11.2025, продовжує навчання, є здобувачем вищої освіти денної форми здобуття освіти, 4 курсу, групи ІПЗ-22-1, факультету інформаційних технологій за кошт фізичних осіб. Строк навчання згідно договору № ОП-6351/2022 від 01.09.2022 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою з 01.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 9). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Так, згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд бере до уваги, що [PERSON] досягши повноліття продовжує навчання за денною формою навчання у ДУ Економіки і технологій МОіН України, договірний термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026, відповідно він позбавлений можливості працювати і самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька, який проживає окремо. Відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, доказів протилежного ним суду не надано, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Відповідач у судове засідання не з`явився, в змагальному процесі позовні вимоги не заперечив та доказів на їх спростування не надав. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі частки від усіх доходів відповідача щомісячно, на період навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. Щодо вимог про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, то в цій частині вимоги є безпідставними, адже відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, поняття мінімального гарантованого розміру аліментів (не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), застосовне саме при стягненні аліментів на дитину, якою в розумінні ст. 6 Сімейного кодексу є особа до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] вже досяг повноліття, він не є дитиною в розумінні Сімейного кодексу України, відповідно положення законодавства щодо мінімального гарантованого розміру аліментів не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Необґрунтованими є й вимоги про стягнення аліментів з моменту досягнення сином повноліття, адже це суперечить ст 191 Сімейного кодексу України, за змістом якої аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 19.11.2025 (а.с. 10). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved