Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит -капітал» звернулося до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 22.03.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 681826, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 2 500 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, встановлені договором. 21.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі до відповідача. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 681826 від 22.03.2023 в сумі 18 890 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн на сплату судового збору, та на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн Ухвалою суду від 26.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 04.11.2025 за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19). Крім того, про розгляд справи відповідач був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, 22.03.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] в електронному вигляді було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 681826. За умовами договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 2 500 грн; строк кредиту 210 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 дні (п. 1.3, 1.4). Відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Згідно з п. 2.1 договору, кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т261 (а.с. 11-16). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 681826 є графік платежів, у якому визначено до сплати суму кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 16). З листа ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 № 20251020-191 вбачається, що 22.03.2023 о 07:22 було успішно перераховано кошти в сумі 5 000 грн на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 15). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №681826 від 22.03.2023, станом на 01.02.2024 заборгованість відповідача становить 18 890 грн та складається з 2 500 грн заборгованості за тілом кредиту, 16 390 грн заборгованості за процентами (а.с. 18-21). 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (фактор) укладено факторингу № 01022024, згідно з яким фактор набуває право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 21-23). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01022024, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 681826 від 22.03.2023, на загальну суму 18 890 грн, в тому числі 2 500 грн тіло кредиту та 18 890 грн відсотків (а.с.24). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі наведених норм права, оскільки відповідач в порушення умов договору позики не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 18 890 грн, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит -капітал». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, то судом враховується положення ст.137 ЦПК України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved