Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 02 листопада 2023 року з вини [PERSON] , який керуючи автомобілем марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , не був уважним, перед зміною напрямку руху (поворотом ліворуч), не надав дорогу мотоциклу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно майнової шкоди. Під час дорожньо-транспортної пригоди, володільцем транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , було ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», а водій [PERSON] здійснював управління транспортним засобом як працівник ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» у зв`язку із виконанням ним своїх трудових обов`язків водія автотранспортного засобу на підставі трудового договору. При цьому, цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу серії №АР/6843572. ТДВ «СК «Гардіан» складений страховий акт та прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 129310 гривень. Однак, згідно із висновком експерта №1-25/07 від 25 липня 2025 року за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи матеріальний збиток, завданий власникові мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 02 листопада 2023 року, складає 297503 гривень 40 копійок; ринкова вартість мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , в пошкодженому стані складає 26710 гривень. В ході підготовчого провадження представник позивача Ковальчук С.М. подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 30690 гривень, з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 110793 гривень 40 копійок, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування), а також з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» завдану моральну шкоду у розмірі 60000 гривень. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Гурін Л.В. про витребування відомостей про транспортний засіб. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2025 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача Гурін Л.В. про виклик у судове засідання для надання пояснень експерта [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовленр задоволенні клопотання представника відповідача Гурін Л.В. у призначенні повторної транспортно-товарознавчої експертизи. 3. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача Ковальчук С.М. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» Гурін Л.В. вказала на необґрунтованість пред`явленого позову та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У поданому до суду відзиві на позову заяву представником відповідача, з урахуванням наданих пояснень під час судового розгляду, її заперечення проти задоволення позовних вимог зводяться до порушення експертом порядку визначення матеріальних збитків, що міститься у висновку експерта №1-25/07 від 25 липня 2025 року, розмір яких необґрунтовано було завищено до 297503 гривень 40 копійок, що на думку представника відповідача підтверджується висновком щодо визначення страхового відшкодування, складеного ТДВ «СК «Гардіан», який є обґрунтованим. Крім того, представник відповідача вважає вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000 гривень недоведеними та на підтвердження яким позивачем не надано будь-яких належних доказів. Представник ТДВ «СК «Гардіан» Черняковський А.В. подав заяву до суду, в якій просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог та просив проводити розгляд справи у його представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , не з`явився у судове засідання та свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що власником мотоциклу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2020 року ТСЦ 1243, який перебував за кермом транспортного засобу на час дорожньо-транспортної пригоди. В свою чергу, власником транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , є ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», що підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2023 року серії ААД №632511 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України та в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 листопада 2023 року, яка додається до вказаного протоколу. Представник ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» під час судового розгляду підтвердив, що власником транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , є саме вказане товариство, а водій [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових правовідносинах із ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» та виконував свої трудові (функціональні) обов`язки за призначеною його посадою в товаристві. Тому в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнаються відповідачем та були встановлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 02 листопада 2023 року о 16 годині 17 хвилин в м. Бориспіль по вул. Шевченка, водій [PERSON] , керуючи транспортним автомобілем марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , не був уважним, перед зміною напрямку руху (поворотом ліворуч), не надав дорогу мотоциклу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався зліва прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Натомість, закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, вказаною постановою встановлено, що винуватість [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується поясненнями, які він надав у судовому засіданні, а також поясненнями потерпілого [PERSON] , поясненнями свідків, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди 02 листопада 2023 року, даними постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАТ №8065954 від 02 листопада 2023 року, фототаблицею, а також відеозаписами, які досліджені під час судового розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року без змін. Залишаючи без змін постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року апеляційний суд дійшов висновку про те, що, виходячи із встановлених обставин події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 листопада 2023 року вбачається, що саме невиконання водієм [PERSON] п.10.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки саме водій [PERSON] перед перестроюванням для здійснення повороту ліворуч повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в даному випадку мотоциклу марки «ВМW», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався лівіше від нього прямо. Тому, апеляційний суд вважав, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди і дійшов обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] допустив порушення вимог п.10.1 ПДР України, що призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та можливості закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП. Таким чином, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року та постанова Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року, згідно ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому обставини справи щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] та заподіяння шкоди позивачу - не підлягають доказуванню під час розгляду справи про правові наслідки дій такої особи, у тому числі щодо її цивільно-правової відповідальності за протиправні діяння із заподіяння шкоди позивачу. Зважаючи на це, в момент дорожньо-транспортної пригоди, володільцем транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , було ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», яке мало як юридичну так і фактичну ознаку володільця, а водій [PERSON] лише здійснював управління транспортним засобом як працівник ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» у зв`язку із виконанням ним своїх трудових обов`язків водія автотранспортного засобу на підставі трудового договору. Спірні правовідносини регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно ст.386 ЦК України власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Передбачений п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України спеціальний порядок відшкодування шкоди в результаті саме взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року за № 4, було роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В абз.4 п.4 вказаної Постанови Пленуму, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення ), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з приписами ст.30 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року за № 4, було роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди Як передбачено п. п. 4, 5 Постанови Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. За змістом постанови Великої Палата Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний суд України в п.1 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. В п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За змістом ст.ст.22, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» страхова компанія не відшкодовує потерпілому моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, оскільки обов`язок відшкодування моральної шкоди покладається на страхову компанію виключно у випадку заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого і лише в розмірі 5% страхової виплати. Згідно із приписами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п.9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових правовідносинах з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» і керував транспортним засобом марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , в силу своїх трудових обов`язків, а тому цивільно-правова відповідальність за шкоду, яка була заподіяна ним позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в силу вимог ст.ст.1166, 1187, 1187, 1172 ЦК України, покладається на ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», яке є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Натомість цивільно-правова відповідальність ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» як володільця транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу серії №АР/6843572, виданого 28 липня 2023 року, строком на 1 (один) рік, з 01 серпня 2023 року по 31 липня 2023 року. На підставі вказаного вище договору ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» як власник автомобіля, застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , особами які на законних підставах його використовують, а страхова компанія відповідно взяла на себе обов`язок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяної з вини страхувальника. Як передбачено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 160000 гривень, при цьому франшиза складає 0 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» як володільця транспортного засобу марки «Fiat», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6843572 від 28 липня 2023 року, зобов`язаним суб`єктом у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик, який сплачує замість завдавача шкоди страхову виплату. За страховим випадком, що стався 02 листопада 2023 року, ТДВ «СК «Гардіан» складений страховий акт та прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 129310 гривень. В подальшому страхове відшкодування в розмірі 129310 гривень було перераховано позивачу на розрахунковий рахунок. Однак, з метою спростування необґрунтовано заниженого розміру страхового відшкодування та визначення вартості матеріального збитку, заподіяного позивачу як власнику транспортного засобу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , 30 червня 2025 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Український центр судових експертиз» із заявою про проведення у цивільній справі №359/9392/24 та складання висновків транспортно-товарознавчої експертизи з визначення ринкової вартості, матеріального збитку та ліквідних залишків внаслідок пошкодження КТЗ. Експертом [PERSON] , якому ТОВ «Український центр судових експертиз» доручило проведення судової експертизи, був складений 25 липня 2025 року висновок експерта №1-25/07 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, відповідно до якого: матеріальний збиток, завданий власникові мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 02 листопада 2023 року, складає 297503 гривень 40 копійок; ринкова вартість мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , в пошкодженому стані складає 26710 гривень. При цьому, в дослідницькій частині висновку за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, експерт зазначив, що в даному випадку, вартість відновлювального ремонту КТЗ Свр = 811254 гривень 71 копійок та більша за ринкову вартість С = 297503 гривень 40 копійок. У даному випадку, оскільки такий КТЗ відновлювати економічно недоцільно, матеріальний збиток (У) визначається за формулою У = С. Отже матеріальний збиток (У) внаслідок пошкодження мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , складає 297503 гривень 40 копійок. Допитаний в судовому засіданні, що відбулося 18 грудня 2025 року, експерт [PERSON] повністю підтримав висновок експерта №1-25/07 від 25 липня 2025 року, роз`яснивши його в тій частині, що під час визначення ринкової вартості мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , ним було здійснено коригування ринкової вартості цього транспортного засобу не порівняльним підходом (із застосуванням середньої ціни продажу ідентичного КТЗ), а використовувався метод, застосований на аналізі цін аналогічних транспортних засобів в порядку п.7.6 розділу VII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України за №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Як пояснив експерт, необхідність застосування такого методу оцінки КТЗ полягало в тому, що на час проведення експертизи були відсутні дані про продаж ідентичних КТЗ та їх ціни на час дорожньо-транспортної пригоди, які б давали можливість об`єктивно та достовірно визначити ціну мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , а тому використано під час розрахунків метод оцінки за даними аналогічних транспортних засобів, із застосуванням цін на новий КТЗ, коригуючи на коефіцієнт функціонального зносу КТЗ та показник ринкової вартості аналогічного КТЗ (Г). При цьому, у висновку експерта зазначено, що процентний показник ринкової вартості КТЗ, який визначається згідно таблиці 5.7 додатку 5 Методики і становить 34%. Такий розрахунок базується на таблиці 5.7 додатку 5 Методики (значення процентного показника Г ринкової вартості фототехніки), за показником мотоцикли без коляски не менш 350 куб.см. (двигун BMW K 1200S 1157 куб.см.), де строк експлуатації 9-10 років складає 48%, і з врахуванням примітки 1 до цього Додатку де зазначено, що для фототехніки, що має строк експлуатації понад 10 років показник Г зменшується на 2% за кожен рік експлуатації. Оскільки мотоцикл марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , має 17 років експлуатації, показник ринкової вартості аналогічного КТЗ (Г) складає 48 % - 14 % (7 років х 2 % за кожен рік) = 34 %, що повністю відповідає розрахункам експерта, наведених у його висновку. Будь-які інші розрахунки в дослідницькій частині висновку експерта відповідачем не піддавалися сумніву, а на їх спростування не надано будь-яких фактичних даних. З цих підстав ухвалою суду від 18 грудня 2025 року було відмовлено відповідачу у призначенні повторної транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки експертом було надано вичерпні відповіді на доповнення та роз`яснення висновку експерта, а відповідачем не доведено його необґрунтованість або ж суперечність іншим матеріалам справи. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] (у розмірі 811254 гривень 71 копійок) більша за його ринкову вартість на час дорожньо-транспортної пригоди (297503 гривень 40 копійок), матеріальний збиток, завданий позивачу як власнику транспортного засобу є таким, що дорівнює ринковій вартості мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, що складає 297503 гривень 40 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальний збиток, завданий власникові мотоцикла марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 02 листопада 2023 року, складає 270793 гривень 40 копійок (різниця між ринковою вартістю мотоцикла до дорожньо-транспортної пригоди 297503 гривень 40 копійок та після дорожньо-транспортної пригоди - 26710 гривень). Тому, ТДВ «СК «Гардіан», зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, яка становить витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що є прямими збитками, заподіяних позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відповідно до висновку експерта від 25 липня 2025 року №1-25/07, складає 270793 гривень 40 копійок, враховуючи ліміт відповідальності ТДВ «СК «Гардіан», який становить згідно полісу 160000 гривень, ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язано сплатити позивачу регламентну суму в розмірі 160000 гривень. Враховуючи те, що ТДВ «СК «Гардіан» сплатило страхове відшкодування у розмірі 129310 гривень, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зі страхової компанії на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 30690 гривень. Оскільки ТДВ «СК «Гардіан» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду в межах страхової суми, яка становить 160000 гривень, якої недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» яке несе відповідальність за дії свого працівника під час виконання ним своїх трудових обов`язків, зобов`язане сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, яка складає 270793 гривень 40 копійок, та страховою виплатою у розмірі 160000 гривень, що становить суму матеріальних збитків 110793 гривень 40 копійок. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення із ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» на користь позивача матеріальних збитків у розмірі 110793 гривень 40 копійок. Разом з цим, крім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями третьої особи позивачу також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Суб`єктом відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу є відповідач, ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», яке зобов`язане відшкодувати [PERSON] у тому числі і моральну шкоду. Таким чином, суд приходить до висновку, що в результаті протиправних дій [PERSON] були заподіяні позивачу психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, характеру його немайнових втрат, складає 60000 гривень, які необхідно стягнути із ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» на користь позивача як компенсацію за завдану моральну шкоду. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, п.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2055 гривень. Пред`явлений ним позов задоволений. З огляду на це, з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1747 гривень 70 копійок, а також з ТДВ «СК «Гардіан» - у розмірі 306 гривень 90 копійок. Крім цього, з акту виконаних робіт (наданих послуг) від 25 липня 2025 та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 10 липня 2025 року вбачається, що [PERSON] здійснив оплату за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 22000 гривень. Тому з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по оплаті вартості судової експертизи у розмірі 22000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved