Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представника позивача - Качмар А.І. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 8000,00 грн. До судового засідання представник заявника надав заяву про розгляд справи без його участі та заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив суд її задовольнити. До судового засідання відповідач не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином, надав заперечення відповідно до яких просив суд в задоволенні даного клопотання відмовити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва №756/6994/24 від 19.11.2025позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Автокредит плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди - задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , адреса зареєстрованого місця проживання - [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Автокредит плюс» (адреса місця знаходження - 49126 м. Дніпро, проспект Праці 2Т; ЄДРПОУ 34410930) заборгованість в розмірі 392 322,68 (триста дев`яносто дві тисячі триста двадцять дві грн. 68 коп.) та штраф 19 866,06 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість грн. 06 коп.), що складає загальну суму стягнення 412 188,74 (чотириста дванадцять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 74 коп.) та судовий збір в розмірі 6182,83 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю « Автокредит плюс» про застосування наслідків недійсності правочину - відмовлено. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 8000грн. 00 коп., що не було враховано судом першої інстанції при винесенні рішення. Як убачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Качмар А.І. та Товариства з обмеженою відповідальністю « Автокредит плюс» був укладений Договір про надання правової допомоги №21/23 від 16.06.2023. Адвокатом [PERSON] були надані наступні послуги: участь в судових засіданнях 11.11.2024, 27.01.2025, 03.03.2025, 17.04.2025, 01.07.2025, 30.09.2025, 19.11.2025; написання та подання додаткових пояснень у справі 28.01.2025; написання та подання клопотання про долучення доказів 26.06.2025. Оплата наданих послуг підтверджується: договором №21/23 про надання правничої допомоги від 16 червня 2023 року; додатком 7 від 10.09.2024 року до договору №21/23; рахунком на оплату № 078991 від 10.09.2024; актом надання послуг № 354 від 10.09.2024; платіжною інструкцією № 2f01344f-bbdf-490d-9488-165e1928 від 13.09.2024. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved