Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 15.11.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту № 92610, який було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора KL5192. Відповідно до вказаного договору кредиту первісним кредитором надано грошові кошти (кредит) в сумі 1500грн. 00 коп. на банківську карту № [NUMBER] , строком на 10 днів, з оплатою процентів в розмірі 2% в день (стандартна процентна ставка ). Відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором кредиту не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість 4320грн.00 коп., з яких 1500грн. заборгованість по тілу кредиту, 2820грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. 28.10.2021 року між первісним кредитором та ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за яким первісний кредитор передає (відступає) право вимоги зав плату, а ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників відповідно до якого перейшло право вимоги в тому числі і до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 28.10.2021. Враховуючи викладене просять стягнути з відповідача 4320грн. 00 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором та судові витрати 2422грн. 40 коп. судового збору і 10500грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач у відзиві позовні вимоги не визнає у розмірі вказаному в позові, оскільки такий розмір заборгованості не підтверджується належними та допустимими доказами. Строк повернення кредиту визначений конкретною датою 24 листопада 2019 року (10 днів) і відповідно відсотки мають складати лише 300грн., домовленостей сторін щодо продовження дії договору кредиту не було. Заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. є необґрунтованою та не відповідає вимогам ч.3 ст. 141 ЦПК України, є неспівмірною. Просить відмовити в задоволенні позову. У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що відповідач, як власник карткового рахунку має можливість надати докази щодо не зарахування коштів на його рахунок, однак таких доказів суду не надано, а перерахування коштів первісним кредитором було здійснено через платіжного провайдера ТОВ «Платежі Онлайн», що підтверджується відповідним листом. Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту кредит надається строком на 10 днів, тобто до 24.11.2019 року. Строк дії договору 10 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. Відповідно до п. 2.3 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьму проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Таким чином сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови кредитування. Позичальник погодився на умови визначені договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованою. Первісним кредитором надано детальний розрахунок заборгованості. Позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу. Просять позов задовольнити. Суд, розглянувши справу, дослідивши надані докази приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 15.11.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту № 92610, який було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора KL5192. Відповідно до вказаного договору кредиту первісним кредитором надано грошові кошти (кредит) в сумі 1500грн. 00 коп. на банківську карту № [NUMBER] , строком на 10 днів, з оплатою процентів в розмірі 2% в день (стандартна процентна ставка ). Перерахування коштів відповідачу підтверджується довідкою ТзОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 30.05.2025 року, згідно якої відповідачу на картку № [NUMBER] зараховано 1500грн. 15.11.2019 року. Відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором кредиту не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість - 1500грн. заборгованість по тілу кредиту, 300грн. заборгованість за відсотками яку суд визначає виходячи з умов договору щодо строку кредиту 10 днів (пункти 1.2, 2.1, 2.3 Договору) (1500грн. х2% х10 днів = 300грн.% + 1500грн. (тіло кредиту) = 1800грн. ), а нарахування відсотків за користування кредитом поза межами цього строку є безпідставним і не узгоджується з положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України. 28.10.2021 року між первісним кредитором та ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за яким первісний кредитор передає (відступає) право вимоги зав плату, а ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників відповідно до якого перейшло право вимоги в тому числі і до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 28.10.2021. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частина 1 ст. 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності до ч.1 ст. 525, ч.1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, додаткова угода від 27.12.2024 року, акт про отримання правової допомоги від 08.10.2025 року. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судовий збір в сумі 1017грн. 40 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, на підставі п.1 ч.1 ст. 512, ч.1 ст. 1077, ст. 514, 1054, ч.1 ст. 1048, ст. 525,526,527,1049, ЦК України, ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial