Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

20.10.2025 ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 30.01.2024 між ТОВ «Макс Кредит» і відповідачем укладено кредитний договір №00-9602354, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 5250 грн на умовах визначених договором. 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 36248 грн 50 коп., з яких: 5250 грн заборгованість за тілом кредиту, 30998 грн 50 коп. заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області Замченко А.О. від 07.11.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про належність відповідачу платіжної картки та зарахування на неї кредитних коштів. 27.11.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Сергеєвої С.А. на позовну заяву, в якому вона вказує, що [PERSON] отримавши 5000 грн кредиту його не повернув, а тому він визнає вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту у сумі 5000 грн, однак повністю не погоджується зі стягнення суми процентів. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Крім того, нарахований позивачем розмір відсотків, як відповідальність відповідача за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором у розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦПК України є несправедливими та непропорційними, оскільки в шість разів перевищують розмір простроченої заборгованості за кредитом, що суперечить принципам добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права. Вказане підтверджене висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 18.03.2020, 07.10.2020 у справах № 902/417/18, 132/1006/19. Також зазначає, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу, з огляду на ціну позову, обсяг фактично виконаної роботи, стандартність складеного позову, заяви про ухвалення судового рішення у відсутність представника позивача, є неспівмірною зі складністю справи, у зв`язку з чим вона просить її зменшити до 1000 грн та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам. Вказує на те, що [PERSON] як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору. 01.12.2025 до суду надійшла відповідь представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Полякова О.В. на відзив на позовну заяву, у якій він, вказуючи на обставини укладення кредитного договору та перерахунку коштів за ним, просить стягнути з відповідача всю нараховану заборгованість за кредитом. Також вказує на обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу та підтвердження її розміру належними доказами, а тому просить стягнути її з відповідача разом із судовим збором. 01.12.2025 до суду надійшли заперечення представника відповідача адвоката Сергеєвої С.А. на відповідь на відзив, у яких вона зазначила, що представником позивача не спростована позиція відповідача щодо позову. У зв`язку з відрахуванням судді Замченко А.О. зі штату Білопільського районного суду, зазначена цивільна справа була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючою суддею визначено суддю Черкашину М.С. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Осипова К.М. підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Сергеєва С.А. у судовому засіданні просила позов задовольнити частково і стягнути з відповідача тільки тіло кредиту, зменшити судові витрати відповідача на правничу допомогу. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 30.01.2024 між [PERSON] і ТОВ «Макс Кредит» в режимі онлайн укладено договір кредитної лінії №00-9602354, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 5000 грн строком на 360 днів до 24.01.2025, з повернення кредиту в останній день кредитування, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,47% у день та можливістю застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,25% у день при дотриманні умов, визначених для її застосування, з періодичним погашенням процентів за кредитом починаючи 14.02.2024 кожні 15 днів, сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 5% від суми кредиту, що становить 250 грн (кредитний договір зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Відповідно до п. 1.4, 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 кредитного договору тип процентної ставки за кредитним договором фіксована. Стандартна процента ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 0,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (датою видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. У разі здійснення позичальником платежу не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього договору, до позичальника, як учасника програми лояльності, застосовується індивідуальна знижка (знижена процентна ставка) на стандартну процентну ставку, розмір якої зазначено у п. 1.4.2. цього договору. У випадку невиконання позичальником умов для отримання від кредитодавця індивідуальної знижки (застосування зниженої процентної ставки), користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою, яка зазначена у п. 1.4.1. цього договору. Позичальник погоджується, повнiстю розумiє та поiнформований, що у разi невикористання ним права на отримання знижки (невиконання умов договору для отримання знижки) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є змiною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бiк погiршення для позичальника, оскільки надання кредиту за даним договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Застосування зниженої процентної ставки є проявом лояльності кредитодавця до позичальника та правом кредитодавця, передбаченим умовами Програми лояльності, затвердженої та оприлюдненої кредитодавцем на його сайті. У разі невиконання позичальником умови Програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати позичальником нарахованих процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.4.1. цього договору. У відповідності до п. 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з 1.6 1.10 кредитного договору денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.5% та розраховується в процентах з використанням такої формули: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (44710.00/5000)/360 ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях. Денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.4% та розраховується в процентах з використанням такої формули: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (43045.00/5000)/360 ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 926.43%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення договору становить 891.58%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 49710.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання договору становить 48045.00 грн. Усі істотні умови договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення договору. Застереження: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника є репрезентативними та базуються на обраних заявником/позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені цим договором. Як вбачається з розділу «Терміни та визначення, що використовуються в кредитному договорі», 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту - одноразова плата, яку здійснює позичальник за надання кредиту. Плата за надання кредиту є економічною сутністю комісії за надання кредиту, при цьому базою розрахунку комісії за надання кредиту є сума ліміту кредитної лінії, визначеного у п. 1.2 цього договору. Комісія за надання кредиту розраховується як фіксований відсоток від суми кредитного ліміту. Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту. Відповідно до п. 2.8 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 30.01.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно з п. 4.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 4.2.5 кредитодавець має право відступити право вимоги за договором із заміною кредитора у зобов`язанні відповідно до норм ЦК України (в т. ч. ч. 1 ст. 516 ЦКУ) без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту. У розділі 6 кредитного договору сторони узгодили види відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов кредитного договору, зокрема, у пунктах 6.3, 6.4, 6.4.3 сторони визначили, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань за цим договором, щодо повернення (сплати) за грошовим зобов`язанням кредитодавець визнає його простроченим на наступний день після встановленої дати виконання відповідного грошового зобов`язання, а саме: - щодо сплати процентів протягом дії кредитної лінії, кредитодавець визнає заборгованість за відповідним платежем простроченою на наступний день після встановленої дати виконання грошового зобов`язання; - щодо повернення суми кредиту, заборгованість є простроченою з наступного дня за датою закінчення строку дії кредитування. У разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу наступним чином: у разі якщо сума кредиту за цим договором не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, то позичальник зобов`язаний сплатити: - на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 5% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; - на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 10% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; - на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 15% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; - на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 30% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; - на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 40% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; - на п`ятдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 50% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; - на шістдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 50% від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У будь-якому разі сукупна сума неустойки (штраф) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. У випадку встановлення законодавством України обмежень (заборон/мораторіїв) на нарахування штрафних санкцій штраф протягом періоду дії такого обмеження (заборони/мораторію) не нараховується та позичальником не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування відповідних законодавчих обмежень (заборон/мораторіїв). Як вбачається з п. 7.3, 7.8, 7.13, 7.21 кредитного договору позичальник підтверджує, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту ТОВ «Макс Кредит», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy. Позичальник, що підписав цей договір, підтверджує, що текст договору прочитаний ним повністю, положення договору зрозумілі. Під час укладання цього договору сторони керувалися Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту кредитодавця Позичальник підтверджує, що з внутрішніми Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця ознайомлений в повному обсязі. Також 30.01.2024 між [PERSON] і ТОВ «Макс Кредит» відповідно до процедури, передбаченої в п. 2.4 кредитного договору, було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому наведена інформація щодо зниженої та стандартної процентної ставки, умов їх застосування, передбачених штрафів за невиконання умов договору (а. с. 28 - 29). У графі позичальник роздруківки кредитного договору, паспорті споживчого кредиту клієнтом вказаний [PERSON] і зазначено, що ці документи підписані ним 30.01.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 23 зв., 29 зв., кредитний договір зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). 30.01.2024 ТОВ «Макс Кредит» перерахувало на картку № [NUMBER] 5000 грн, вказана картка емітована АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (а. с. 22 зв., 26 - 27, 67). 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» передало за плату, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги, зазначені в реєстрах боржників (кредитний договір зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 36248 грн 50 коп. за кредитним договором №00-9602354 (а. с. 14). Згідно з детальним розрахунком заборгованості ТОВ «Макс Кредит» та випискою з особового рахунку ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість [PERSON] за кредитним договором складається з: 5000 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 250 грн заборгованість за нарахованими комісіями, 30998 грн 50 коп. прострочена заборгованість за процентами (а. с. 9 зв. - 11 зв.). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між відповідачем і ТОВ «Макс Кредит» було укладено електронний кредитний договір, право вимоги за яким перейшло до позивача. При цьому сторона відповідача визнає суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн та заперечує проти стягнення процентів посилаючись на несправедливість умов їх нарахування як відповідальності відповідача за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором та перевищення їх встановленого законом розміру. Як вбачається зі статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. 1, 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 9, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення кредитного договору [PERSON] не зверталась до ТОВ «Макс Кредит» із заявою про надання роз`яснень щодо незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду зі всіма умовами договору, в тому числі з умовами щодо нарахування процентів за стандартною та зниженою процентною ставкою. Доданий до кредитного договору паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] та містять умови про нарахування процентів (плати) за користування кредитом, яка не є компенсацією у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також містить інформацію про можливість нарахування штрафу у разі прострочення зобов`язання. Термін «компенсація» у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» має значення захисного механізму у разі невиконання особою зобов`язань за договором. Дане поняття можна співвіднести з поняттям «штрафні санкції». Водночас, штрафні санкції за договором відповідачу не нараховані. Кредитний договір між [PERSON] і ТОВ «Макс Кредит» було укладено на визначений строк, умовами кредитного договору було передбачено знижену процентну ставку при умові, що відповідач буде сплачувати відсотки вчасно, в іншому ж випадку діяла фіксована процентна ставка. Оскільки відповідач знав, що він не виконує умови договору, та будучи обізнаним з його змістом, він знав, що проценти будуть нараховуватися за стандартною процентною ставкою. Проценти за стандартною процентною ставкою нараховані лише в межах строку кредитування. Умови договорів про сплату відсотків за зниженою або стандартною процентними ставками в межах строку кредитування є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки це було погоджено сторонами. Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.10.2024 у справ №582/202/22. У той же час у постановах Верховного Суду від 18.03.2020, 07.10.2020 у справах № 902/417/18, 132/1006/19, на які як на обґрунтування своєї позиції посилається представник відповідача, мова йде про відсотки, які були нараховані після закінчення строку виконання зобов`язання та є фактично мірою відповідальності за прострочення зобов`язання зі сплати товару, а не відсотками за користування грошовими коштами. У даній справі будь-які платежі після закінчення строку кредитування не нараховувалися. У той же час заслуховують на увагу доводи представника відповідача щодо законодавчого обмеження розміру денної процентної ставки за кредитним договором. Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема пунктом 5 Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною 5, 6, відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки. Також Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%». Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: - протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ 2,5% (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20.08.2024 включно); - починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ 1% (з 21.08.2024). Тобто, враховуючи наданий Законом №3498-ІХ фінансовим установам перехідний період за договорами, укладеними протягом перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення перехідного періоду. Кредитний договір між сторонами було укладено 30.01.2024 на строк до 24.01.2025, у договорі вони погодили стандартну проценту ставку у розмірі 2,47%. Відповідно до виписки по особовому рахунку за кредитним договором [PERSON] кошти на виконання зобов`язань за договором не вносив. З огляду на викладене, відсотки за користування кредитом за період з 30.01.2024 по 24.01.2025 становлять 27224 грн та розраховуються наступним чином: за період з 30.01.2024 по 22.04.2024: 5000 грн х 2,47% х 84 дні = 10374 грн; за період з 23.04.2024 по 20.08.2024: 5000 грн х 1,5% х 120 днів = 9000 грн.; за період з 21.08.2024 по 24.01.2025: 5000 грн х 1% х 157 днів = 7850 грн. Оскільки кредитний договір між первісним кредитором і відповідачем було укладено після набрання чинності змінами законодавства щодо обмеженням максимального розміру денної процентної ставки, тому розмір денної процентної ставки за періоди з 30.01.2024 по 22.04.2024, 23.04.2024 по 20.08.2024 та з 21.08.2024 по 24.01.2025 складає 2,5%, 1,5% і 1% відповідно, що узгоджується з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023. Посилання представника відповідача на те, що проценти за користування кредитом повинні були бути встановлені відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» в розмірі 1% відсотка, є безпідставними, оскільки п. 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону установлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Тобто денна процентна ставка в розмірі 1% відсотка почала діяти лише з 21.08.2024. Що стосується стягнення комісії у сумі 250 грн суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Як вбачається з абз. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило «Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до п. 5, 8 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом). У разі відсутності інформації про вартість додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства України про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2024 у справ №582/202/22. У пункті 7.20 кредитного договору, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Макс Кредит», викладений графік платежів, у розділі «Види платежів за кредитом» якого передбачено комісію за надання кредиту у сумі 250 грн, без конкретизації за які саме послуги передбачена ця плата. У відзиві на позовну заяву представник позивача адвокат Сергеєва С.А. фактично заперечувала проти стягнення заборгованості за кредитом, за виключенням тіла кредиту. Таким чином, у кредитному договорі, укладеним між сторонами не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця або третіх осіб, які пов`язані з отримання кредиту, що надаються відповідачу та за які позичальником встановлена комісія, також позивачем не надано суду доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту є нікчемними. За вказаних обставин, вимога позивача про стягнення 250 грн комісії задоволенню також не підлягає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» 32224 грн заборгованості по кредитному договору, яка складається з 5000 грн заборгованості по тілу кредиту, 27224 грн заборгованості по відсотках. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Водночас, сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору, не звільняється від відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.02.2025 у справі №274/4384/23, від 21.10.2020 у справі №644/6351/17-ц, від 15.07.2020 у справі №336/5035/16-ц, від 24.03.2021 у справі №308/1020/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом ІІ групи, який звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати позивача підлягають компенсації за рахунок держави. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України ТОВ «ФК «Процент» пропорційно задоволеним вимогам (88,9%) необхідно компенсувати за рахунок держави 2153 грн 51 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат (а. с. 16). Що стосується вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення 7000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на викладене, стороною позивача доведено, що витрати на правничу допомогу становлять 7000 грн (а. с. 15). Позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» були задоволені частково. Як вбачається з п. 1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представник [PERSON] - адвокат Сергеєва С.А. заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу фактично виконаної роботи адвокатом, стандартності складеного позову. З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатами обсягом послуг, як це було передбачено договором, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з [PERSON] становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому дійшов висновку, що реальні витрати позивача на правничу допомогу становлять 3000 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» пропорційно задоволеним вимогам (88,9%) слід стягнути 2667 грн витрат позивача на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial