Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення з період з 01.12.2021 по 15.07.2025 в розмірі 32525,32 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач, згідно Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». В порушення п.п. 18, 37 Правил та ст.ст.67,68 ЖК України УРСР відповідач не проводив оплату за надані йому комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період 01 грудня 2021 року по 15 липня 2025 року у розмірі 32525,32 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.07.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 06.10.2025 року відповідач подала відзив на позов, в якому просила застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Також зазначила, що через постійні обстріли м. Харкова та Харківської області теплопостачання до її житла було припинене, а тому вимоги позивача є безпідставними. Крім того, позивачем не надано первинних документів на підтвердження обсягу та вартості спожитої нею теплової енергії. 13.10.2025 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому щодо пропуску строку позовної давності зазначив, що відповідач робив щороку часткову оплату за отриманні послуги, тим самим визнав існуючий борг перед нашим підприємством, а тому перебіг позовної давності в даному випадку переривається. Крім того, на період воєнного стану (а до його введення на період карантину) строки позовної давності чинним законодавством було призупинено. Таким чином, строк звернення до суду для стягнення заборгованості за період з 01.12.2021 до 01.07.2022 з врахуванням обставин, викладених вище, не пропущений. З приводу припинення, нібито, в лютому 2022року через ворожі обстріли теплопостачання до житла відповідача зазначив, що доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими та не підтвердженими. Так, в матеріалах справи є акти відключення та підключення будинку [ADDRESS] , в якому мешкає відповідач, до мереж централізованого опалення по кожному опалювальному сезону, в т.ч. і опалювальному періоду 2021/2022років. Враховуючи, що будинок [ADDRESS] , в якому мешкає відповідач, а також котельня, яка надає тепло до будинку [ADDRESS] , не були пошкоджені, теплопостачання до будинку [ADDRESS] надавалося в цей період в звичайному режимі до 10.03.2022 року, про що свідчить акт відключення цього будинку саме 10.03.2022 в 19-00год., підписаний представниками підприємства та ЖЄКу. Крім того, про це свідчить і Відомість показань вузла обліку споживання теплової енергії від 10.03.2022, яка підписана представником підприємства та відповідальним представником від будинку [ADDRESS] [PERSON] . Враховуючи, що в цей період в результаті ворожих обстрілів військами РФ було пошкоджено приміщення, в якому знаходилося управління підприємства, працівники підприємства були змушені тимчасово змінити місце проживання та виїхати за межі громади та навіть країни, тому нарахування за подачу тепла за 10 днів березня 2022року було проведено на підставі Відомості показань вузла обліку споживання теплової енергії від 10.03.2022 в обсязі 0,365Гкал. лише в травні 2022року , про що зазначено в Відомості нарахувань та оплат спожитих послуг з централізованого теплопостачання. Обсяг спожитої теплової енергії, розмір опалювальної площі, тарифи та вартість обсягу спожитої теплової енергії зазначені у Відомості нарахувань та оплат спожитих послуг з централізованого теплопостачання. Вартість спожитої теплової енергії розраховується відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: згідно формул, наведених в розділі ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року № 358) на підставі Відомостей показань вузла обліку споживання теплової енергії, складених щомісяця представником підприємства та відповідальними представниками від буд.25 [PERSON] та Солодько К.П. Тобто обсяг спожитої теплової енергії розподіляється між мешканцями пропорційно опалювальної площі квартир та нежитлових приміщень (якщо такі підключені до централізованого опалення). Тарифи на теплову енергію встановлені органом місцевого самоврядування Роганською селищною радою. Крім того, від Відповідача не було жодної скарги на адресу Позивача щодо неякісного або неналежного надання послуг з теплопостачання, а також порядку нарахувань вартості спожитих послуг. 16.12.2025 р. відповідачем надано додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що вона все життя працювала педагогом у сільській місцевості і проживає там же, а тому має право на пільгу з безоплатного користування теплом на підставі ч.3 ст. 57 Закону України «Про освіту». Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач є користувачем послуг з централізованого опалення, які надаються КП ««Теплові мережі Роганської селищної ради»», за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої начальником відділу збуту Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» Антонюк В.І. № 40 від 15 липня 2025 року, [PERSON] мешкає за вказаною адресою, особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я останньої, за період з 01 грудня 2021 року по 15 липня 2025 року за відповідачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 32525,32 гривень, що також підтверджується відомістю про нарахування та оплату за послуги централізованого опалення. Рішенням Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 18 жовтня 2021 року, з 01 листопада 2021 року визначено діючими тарифи на теплову енергію для населення згідно п.1.3 Рішення V11 позачергової сесії Роганської селищної ради V11 скликання від 20.01.2021 «Про встановлення Комунальному підприємству «Теплові мережі Роганської селищної ради» тарифі на централізоване водопостачання, водовідведення та теплову енергію», а саме 1839,623 грн../Гкал (з ПДВ). Згідно із вказаними тарифами представником позивача нараховано відповідачу заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2021 року по 15 липня 2025 року, що складає 32525,32 гривень. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп.1, 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01 грудня 2021 року по 15 липня 2025 року складає 32525,32 гривень. Доводи відповідача щодо припинення з лютого 2022 року теплопостачання до житла не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Так, з наданих суду позивачем актів відключення та підключення будинку [ADDRESS] , в якому мешкає відповідач, до мереж централізованого опалення по кожному опалювальному сезону, в т.ч. і опалювальному періоду 2021/2022 років, вбачається факт підключення будинку до мереж централізованого опалення в опалювальний період. Надання позивачем послуг з централізованого опалення за адресою місця проживання відповідача також підтверджується відомостями показань вузла обліку споживання теплової енергії за період з грудня 2021 р. по березень 2025 р., складеними представником підприємства та відповідальними представниками від буд.25. Також безпідставними є доводи відповідача з приводу відсутності підтвердження обсягу та вартості спожитої відповідачем енергії. Так, тарифи на теплову енергію встановлені рішенням органу місцевого самоврядування -Роганською селищною радою від18.10.2021 р., копія якого додана до позовної заяви. Обсяг спожитої теплової енергії, розмір опалювальної площі, тарифи та вартість обсягу спожитої теплової енергії зазначені у Відомостях нарахувань та оплат спожитих послуг з централізованого теплопостачання, копії яких надано позивачем до відзиву на позов. Вартість спожитої теплової енергії розраховується відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: згідно формул, наведених в розділі ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 року №315 на підставі Відомостей показань вузла обліку споживання теплової енергії, складених щомісяця представником підприємства та відповідальними представниками від буд.25. Тобто обсяг спожитої теплової енергії розподіляється між мешканцями пропорційно опалювальної площі квартир та нежитлових приміщень. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 12 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005\~року, регламентовано порядок здійснення нарахувань за теплову енергію, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії. У зв`язку з встановленням у будинку, в якому мешкає відповідач, засобів обліку та відсутності утеплення місць загального користування, плата за послуги з теплопостачання нараховується на підставі будинкового засобу обліку теплової енергії. Відповідно до ч. 1\~ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно з ч. 10\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Рішення щодо встановлення тарифів на теплопостачання, з якими не погоджується відповідач, не оскаржувалось останнім, та є обов`язковими до виконання. Відповідно до частини першої\~статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у добровільному порядку. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались оплати послуг, наданих позивачем, у грудні 2021 р., січні, лютому, вересні та листопаді 2022 р., січні, вересні та жовтні 2024 р., січні та лютому 2025 р. На підставі викладеного, суд встановив, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, які надає до квартири відповідача, остання від централізованого опалення у встановленому законом порядку не відключилася, є споживачем та отримує вказані послуги, однак не виконує зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим має заборгованість за період з 01 грудня 2021 року по 15 липня 2025 року, яка складає 32525,32 гривень, плата за послуги з централізованого опалення нарахована відповідачу правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання вказаних послуг або скарг щодо їх якості відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. З приводу заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.12.2021 р. по 15.07.2025 р. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено карантин з 12 березня 2020 року на всій території України. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина 2\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК\~України\~щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, підлягає застосуванню і в тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі\~статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року в справі № 679/1136/21. Крім того,\~пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом України «Про затвердження Указу Президента України»\~«Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до\~Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~та\~від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію»\~неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На момент звернення позивача з даним позовом (18.07.2025 р.) строк дії воєнного стану в Україні був продовжений\~Указом Президента України від 15.04.2025 р. №235/2025\~з 05 години 30 хвилин 09.05.2025 року строком на 90 діб. Таким чином, з огляду на приписи статей\~256,\~257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності\~Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення із даним позовом, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. Крім того, в період з грудня 2021 року по лютий 2025 року відповідач здійснював оплату послуг з централізованого опалення, а отже, відповідно до положень ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності було перервано. Суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, доводи відповідача щодо наявності у неї права на пільгу з безоплатного користування теплом на підставі ч.3 ст. 57 Закону України «Про освіту». Так, відповідно до ч.3 ст. 57 Закону України «Про освіту» педагогічним працівникам, які працюють у сільській місцевості і селищах міського типу, а також пенсіонерам, які раніше працювали педагогічними працівниками в таких населених пунктах і проживають у них, держава відповідно до законодавства забезпечує безоплатне користування житлом з опаленням і освітленням у межах встановлених норм. Зазначені пільги надаються за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідачем надано суду копії трудової книжки, посвідчення «Відмінник народної освіти УРСР», посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран праці», посвідчення про право на пільги для ветеранів праці, пенсійного посвідчення, довідки з відділу освіти Харківської РДА від 24.12.2012 р. щодо права на пільгу з опалення, довідки Роганського аграрного ліцею щодо стажу роботи, а також довідок щодо стану здоров`я. Суд зазначає, що нормами ч.3 ст. 57 Закону України «Про освіту» передбачено право відповідача на безоплатне користування житлом з опаленням та освітленням, а не звільнення від їх оплати. Крім того, такі пільги надаються за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Також суд звертає увагу на те, що Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошові формі, затверджений Постановою КМУ № 373 від 17.04.2019 р., визначає процедуру отримання таких пільг. Надання пільг не відноситься до компетенції позивача, а відповідачем доказів наявності у неї пільг на оплату житлово-комунальних послуг не надано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №1776 від 15 липня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved