Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 02.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір №02524-05/2024, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 6000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Товариство свої зобов`язання за договором виконало і кошти в обумовленому розмірі перерахувало [PERSON] , натомість відповідач свої грошові зобов`язання не виконав, унаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 26100 грн., яка складається з: 6000 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 8100,00 грн. - заборгованість за відсотками, а також 12000 грн. неустойки. 24.09.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу №24092024. Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ " СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", включно і до [PERSON] за кредитним договором №02524-05/2024. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгоавність за кредитом, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.06.2025 справу прийнято до провадження за підсудністю з Бержичівського міськрайонного суду Житомирської області, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзиву у встановлений строк не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та про сить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні підтвердив факт укладення договору, а також не заперечив існування заборгованості. Разом з тим, у поданій заяві просив зменшити розмір відсотків по кредиту, оскільки на його утриманні 2 неповнолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір №02524-05/2024 (а.с. 17-23), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Кредит надається загальним строком на 120 днів (дата надання кредиту 15.06.2025, дата повернення кредиту 29.08.2024 (п. 1.2 Договору). Умовами договору визначена фіксована процентна ставка 1,5%, яка застосовується у межах строку кредитування. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом (п. 4.4.2 Договору). У випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до погоджених договором термінів та Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у виді штрафу в розмірі 100% суми простроченої заборгованості за відповідний платіжний період, а у разі прострочення клієнтом за тілом кредиту товариство нараховує неустойку у виді штрафу в розмірі 100% суми простроченої заборгованості з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством (п. 5.3. Договору). ТОВ " СТАР ФАЙНЕНС ГРУП " 02.05.2024 здійснило платіж на користь [PERSON] згідно укладеного договору в сумі 6000 грн. (лист АТ КБ "Приватбанк від 18.11.2025 №20.1.0.0.0/7-251113/42012-БТ). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у повній мірі не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 26100 грн., яка складається з: 6000 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 8100,00 грн. - заборгованість за відсотками, а також 12000 грн. неустойки, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 02.05.2024 по 24.09.2024 (копія на а. с. 25). 24.09.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу №24092024. Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ " СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", включно і до [PERSON] за кредитним договором №02524-05/2024 (а.с. 28-34). 24.09.2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» повідомило [PERSON] про перехід права вимоги до нового кредитора (а.с. 24 на звороті). 14.03.2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сформувало досудову вимогу до [PERSON] про сплату боргу (а.с. 35). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення . всієї заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, до яких віднесено, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На момент розгляду справи відповідач не сплатив суму заборгованості за кредитом ані первісному, ані новому кредитору. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований, умови договору не оспорюються. При цьому суд відхиляє посилання відповідача на зменшення розміру відсотків, оскільки обставини, на які посилається [PERSON] , у встановленому порядку не підтверджені відповідними доказами, що можуть бути оцінені судом. Разом з тим, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан. На час розгляду справи правовий режим воєнного стану на території України не скасований. За таких обставин, вимога про стягнення неустойки (штрафу) задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, зокрема щодо сплати тіла і відсотків, належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial