Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у листопаді 2024 року через систему «Електронний суд» звернулася представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» Городніщева Єлизавета Олегівна з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений Договір № 3966355 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 13 300 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2% в день, знижена процентна ставка становить 1,10% в день. Зі свого боку, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у розмірі 13 300 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» 24 травня 2024 року укладений Договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, зокрема, укладеним з [PERSON] . Оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, тож утворилась заборгованість у розмірі 93 260 грн, яка складається з: 13 300 грн тіло кредиту; 64 000 грн нараховані проценти; 15 960 грн проценти за 60 календарних днів. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 18 листопада 2024 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Оскільки місце реєстрації відповідача не відомо на офіційному веб порталі судової влади України розміщено оголошення про розгляд справи № 370/3258/24 в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача до суду через підсистему «Електронний суд» 02 грудня 2024 року надійшло клопотання про відкладення (перенесення ) розгляду справи. В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що має намір врегулювати спір із позивачем у досудовому порядку, зокрема, шляхом переговорів щодо реструктуризації заборгованості та укладення мирової угоди. Тому йому необхідний додатковий час для узгодження умов з позивачем. Станом на 23 грудня 2025 року інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] 09 вересня 2023 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» укладений Договір № 3966355 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 13 300 грн, з зниженою процентною ставкою в розмірі 1,10% в день, стандартною процентною ставкою в розмірі 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, строком на 360 днів. Того ж дня відповідач за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора Е067 підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому відображаються умови надання кредитних коштів. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до копії листа надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31 травня 2024 року № 1237-3105, на картку маска картки [NUMBER] 09 вересня 2023 року відбулося зарахування на суму 13 300 грн. Як зазначив позивач, а відповідач не заперечив, останній не здійснював платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом та процентам у строк вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Отже, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом день звернення із вказаним позовом до суду, утворилася заборгованість у розмірі 93 260 грн, яка складається з: 13 300 грн заборгованість за тілом кредиту, 64 000 грн заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором; 15 960 грн відсотками нарахованими позивачем за 60 календарних днів. Право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 09 вересня 2023 року № 3966355 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло на підставі Договору факторингу від 24 травня 2024 року № 24/05/2024. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідача шляхом направлення SMS повідомлення на номер телефону [NUMBER] зазначений у кредитному договорі. Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно із пунктом 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Лінеура Україна») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі на рахунок клієнта, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Отже, оскільки на підставі зазначеного договору факторингу право грошової вимоги до відповідача відступлено на користь позивача, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь позивача заборгованість розмірі 93 260 грн. Щодо судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» необхідно стягнути 2 422,40 грн у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з цим, частиною третьою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правничої допомоги позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 25 серпня 2024 року № 26/08-2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Городніщевої Є.О. серії ЗР № 21/3145, Акт прийому-передачі виконаних робіт № 28 від 25 жовтня 2024 року та рахунок на оплату № 5355-25/10-2024 від 25 жовтня 2024 року. Водночас, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, а тому витрати на правову допомогу необхідно зменшити до 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial