Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Ананьївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на майно у вигляді земельної ділянки площею 2.43 га з кадастровим номером 5120280500:01:002:0224, яка знаходиться на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, та заощаджень в установі банку. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08 січня 2025 року №79661398 [PERSON] розпорядився певною частиною свого майна шляхом складення заповіту, який посвідчено 23 лютого 2023 року на користь сина позивача [PERSON] , який був онуком спадкодавця. 18 січня 2025 року в Ананьївській державній нотаріальній конторі на майно [PERSON] за першою поданою [PERSON] заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом заведено спадкову справу №13/2025. Позивач претендує на інше майно, яке не охоплено заповітом, у вигляді заощаджень в установі банку, та також скористалась правом на подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. Внаслідок вивчення наданих позивачем документів нотаріус виявила пропуск позивачем строку для прийняття спадщини та листом від 12 березня 2025 року рекомендувала в судовому порядку визначити додатковий строк. Позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини минув 18 липня 2024 року, в той же час звернення до нотаріуса відбулося в березні місяці 2025 року через 8 місяців після закінчення цього строку. Причина несвоєчасного звернення до нотаріуса пов`язана з проблемами зі станом здоров`я позивача, які виникли в неї декілька років тому та які значною мірою обмежували її здатність на пересування. В серпні місяці 2023 року позивач була змушена звернутися до приватного невролога, який на підставі висновків комп`ютерної томографії від 21 серпня 2023 року виявив у неї деформуючий спондильоз хребта та призначив лікування. Після смерті батька стан погіршився, виникли епілептичні напади, тому 03 квітня 2024 року позивач знов пройшла обстеження у вигляді магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта, яке підтвердило наявність у ньому дегенеративно-дистрофічних змін. Під час шестимісячного строку з часу відкриття спадщини з 05 квітня 2024 року по 12 квітня 2024 року позивач проходила курс стаціонарного лікування в КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» з діагнозом: розповсюджений остеохондроз поперекового відділу в стадії загострення. Дископатія L-1-S1. Вертброгенний лівобічний ішиорадикуліт. 10 квітня 2024 року позивач пройшла обстеження у вигляді електроенцефалографії без прийому протиепілептичних препаратів, за висновком лікаря даних за типову епілептиформну активність не виявлено, таким чином, походження нападів не було встановлено. Згодом лікування призвело до стабілізації стану здоров`я, що надало позивачу можливість відвідати нотаріальну контору. Щодо інших можливих спадкоємців першої черги за законом позивач зазначає, що її мати [PERSON] померла [INFO] , брат позивача [PERSON] проживає на території Російської Федерації. На час звернення позивача до суду жоден із спадкоємців спадщину не прийняв. Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини та їй може бути визначено додатковий строк, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 30 червня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. В подальшому, 22 жовтня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в ст.189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання 18 грудня 2025 року не з`явилася, однак з`явилась її представник адвокат Гусєва О.Д., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1535392 від 09 жовтня 2025 року, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься письмове клопотання представника відповідача, в якому він просить розгляд справи здійснити без участі представника відповідача. Розгляд заяви по даній справі залишає на розсуд суду. Про результат розгляду справи просить повідомити, надіславши копію прийнятого рішення за місцем знаходження Ананьївської міської ради (а.с.34). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.69). Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, заслухавши представника позивача, враховуючи неявку позивача, клопотання представника відповідача, заяву третьої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, представника відповідача, третьої особи та за участю представника позивача. Суд, допитавши свідка, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.12-13), копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/014619917 від 04 грудня 2024 року, виданого відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.14). Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , допит якого було здійснено за клопотанням сторони позивача. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його дружиною. Зазначив, що позивач дійсно хворіла, у неї в хребті було виявлено п`ять гриж, через що вона часто їздила на обстеження та лікування. Позивач доглядала за своїм батьком з 1996 року та він проживав разом з ними. Коли батько позивача помер, вона перенервувала, в неї почалися загострення нападів, були сильні судоми, через що вона часто знаходилась в лікарні на лікуванні тривалий час. коли стан здоров`я більш-менш стабілізувався, то позивач одразу звернулася до нотаріальної контори. З матеріалів позовної заяви вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 січня 2024 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.6). Зі змісту ч.1 ст.1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Приписами ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради №04-36/3382 від 11 грудня 2024 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] . Громадяни, які були зареєстровані разом з померлим [PERSON] на день його смерті відсутні (а.с.7). Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 2,43 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120280500:01:002:0224, підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №087940, виданого 09 листопада 2005 року на підставі розпорядження Ананьївської районної держаної адміністрації №301 від 07 вересня 2004 року (а.с.8). Згідно листа державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 березня 2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки позивачем пропущений визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.9). Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) №79661398 від 08 січня 2025 року за життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, який було зареєстровано у спадковому реєстрі за №70660018, за номером у реєстрі нотаріальних дій 02/02. Вказаний заповіт було посвідчено виконавчим комітетом Ананьївської міської ради 23 лютого 2023 року (а.с.10). Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №79661539 від 08 січня 2025 року, на майно [PERSON] , який помер [INFO] , в Ананьївській державній нотаріальній конторі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 73489354, за номером у нотаріуса 13/2025 (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 1955 року Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області, позивач народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) Відповідно до копії витягу з держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00050550955 від 09 квітня 2025 року, позивач 19 червня 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.16) Судом також вивчені додані до позовної заяви оригінали та копії документів: висновки дослідження МСКТ поперекового відділу хребта від 21 серпня 2023 року, результати первинного огляду невролога від 22 серпня 2023 року, результати МРТ попереково-крижового відділу хребта від 03 квітня 2024 року, розклад відвідувань [PERSON] лікаря від 10 квітня 2024 року, результати електроенцефалографії, направлення на консультацію нейрохірурга від 01 квітня 2024 року (а.с.17-23), тощо. Вивченням вказаних документів судом встановлено, що дійсно у період визначеного законом строку для прийняття спадщини, до і в подальшому позивач хворіла та проходила тривале лікування, проходила періодичні обстеження та лікування. Відповідно до довідки КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» №200 від 29 травня 2025 року позивач проходила курс стаціонарного лікування в вкладі з 05 квітня 2024 року по 12 квітня 2024 року з діагнозом: розповсюджений остеохондроз поперекового відділу в стадії загострення. Дископатія L1-S1. Вертеброгений лівобічний ішиорадикуліт (а.с.24). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2017 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.25). На виконання ухвали суду від 30 червня 2025 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №13/2025 на майно [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.36-61), з якої вбачається, що позивач із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася 08 січня 2025 року. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином встановлено, що в даній справі спадкування здійснюється за заповітом. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що на думку позивача строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] нею пропущений з поважних причин, оскільки через свою хворобу позивач була вимушена проходити неодноразово огляди, обстеження та лікування, а через погіршення стану свого здоров`я не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою, а тому на думку позивача в сукупності зазначене вище стало непереборними обставинами, за яких вона не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зазначене також підтримується практикою Верховного суду України, відповідно до якої, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк для звернення за спадщиною. З урахуванням наведених в позовній заяві підстав та наданих доказів, судом під час розгляду справи, встановлено, що причини пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , є поважними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено та доведено наявність непереборних обставин, з яких позивач була позбавлена можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та такими непереборними обставинами є тяжке захворювання позивача в період строку, визначеного позивачу законом для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила причини пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, які визнані судом поважними, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved