Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ ІННОВА НОВА (надалі позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідачка, позичальниця) про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 8661520625 від 25.06.2025 (надалі кредитний договір) у розмірі 22400,00 грн. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2025 року сторони уклали кредитний договір. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 360 днів. чергу Позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом дату підготовки позовної заяви (включно) утворилась заборгованість у розмірі 22400,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн. та по процентах в розмірі 12400,00 грн, та є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку 20 листопада 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За клопотанням позивача витребував від АТ »УНІВЕРСАЛ БАНК» фінансові та інші документи, які мають значення для правильного вирішення справи. 03 грудня 2025 року АТ »УНІВЕРСАЛ БАНК» виконало вимогу суду та надало витребувані документи та інформацію. Судове засідання, призначене на 12 грудня 2025 року, суд відклав на 23 грудня 2025 рік, оскільки це була перша неявка відповідачки, повідомленої належним чином через електронний суд і яка не проінформувала суд про причини неявки. Відзиву не подала. В судове засідання, призначене на 23 грудня 2025 рік , сторони не з`явилися. Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.5) міститься повідомлення про проведення розгляду справи за відсутності позивача та погодження на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка викликалася до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 12 грудня 2025 року, оскільки попередня судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (трекінг R067042987546). Суд також повідомляв відповідачку про судове засідання через електрону пошту та СМС повідомлення на засоби зв`язку, зазначені в позовній заяві. Електронне сповіщення на електронну пошту відповідачка отримала 12.12.2025 року. Суд вважає, що для забезпечення участі сторін в розгляді справи вжито всі можливі засоби, однак, в судове засідання, призначене на 23 грудня 2025 рік, вони не з`явилася. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 25.06.2025 року сторони уклали кредитний договір, за яким відповідачка мала отримати кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. (п.2.3.) на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів, останній платіж з періодом внесення 15 дні(в). ( п. 2.5.). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі графік платежів), що є додатком №1 до кредитного договору. У графіку платежів узгоджені дати та суми повернення коштів за кредитним договором. Зокрема, проценти за користування позикою мають сплачуватися позичальницею кожних 15 днів : 10.07.2025 року, 25.07.2025 року, 09.08.20 25 року, 24.08.20 25 року, 08.09.20 25року, 23.09.20 25 року, 08.10.2025 року, 23.10.2025року, 07.11.2025 року, 22.11.2025 року, 07.12.2025року, 22.12.2025 року в розмірі 1500,00 грн, а 06.01.2026 року, 21.01.2026 року, 05.02.2026 року, 20.02.2026 року, 07.03.2026 року, 22.03.2026 року, 06.04.2026 року, 21.04.2026 року, 06.05.2026 року, 21.05.2026 року, 05.06.2026 року та 20.06.2026 року в розмірі 1440,00 грн за виключенням платежу від 10.07.2025 року, який становить 15,00 грн. Щодо цього платежу - від 10.07.2025 року є застереження про те, що розмір процентів за вказаний період буде перерахований за стандартною процентною ставкою, якщо позичальник не виконає умови кредитного договору для отримання зниженої процентної ставки, і становитиме 1500,00 грн. Сума кредиту в розмірі 10000,00 грн підлягає поверненню 20.06.2026 року. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення кредитного договору. В цей період можливе використання позичальницею право користування кредитом за зниженою процентною ставкою та 0.96% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення кредитного договору і до закінчення строку його дії або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше) ( п. . 2.6.1). Хоча кредитним договором була передбачена знижена процентна ставка в розмірі 0,01% в день за певних умов, ці умови позичальницею не були виконанні і знижена відсоткова ставка не діяла (п.2.6.2.). Протягом строку дії кредитного договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для позичальника у випадку та на умовах: визначених в п. 2.6.2 Договору та/або умовами Програми лояльності та/або умовами Правил та/або умовами окремих акцій та/або умовами індивідуальних пропозицій Позичальнику, зокрема у випадку отримання Позичальником знижки на стандартну процентну ставку (п.2.6.3). Кредит надається на споживчі цілі на умовах зворотності, строковості та платності ( п. 1.12). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок позичальниці з використанням реквізитів платіжної картки [NUMBER] (п. 3.1.). У п. 6.4. кредитного договору сторони узгодили умови та порядок дострокового повернення кредиту. Так, У разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет Позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану Позичальником Товариству) та/або шляхом СМС-повідомлення на номер телефону Позичальника зазначений в Договорі або в його Особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в Месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані Позичальника, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Позичальником або зазначені ним в Особистому кабінеті). Моментом отримання Позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку Позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту, комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов цього Договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що Позичальник усунув порушення умов Договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у Позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за Договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а Позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені Договором. Кредитний договір містить і інші умови, пов`язані з його укладенням та виконанням. Перед укладенням кредитного договору, позичальниця отримала паспорт споживчого кредиту з інформацією про умови кредитування. Відповідачка підписала договір електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором 9628) 25 червня 2025 року. Код 9628 був відправлений на номер телефону позичальниці [NUMBER] , яку вона зазначила в анкеті клієнта. Зі сторони позивача кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписав [PERSON] , яка відповідно до відомостей ЄДР, є його керівником. Відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав - 26 червня 2025 року перерахував на картковий рахунок [NUMBER] кошти в сумі 10 000,00 грн, що підтверджується копією листа Товариства з обмеженою відповідальністю »Фінансова компанія »Контрактовий дім» (easypay) №17600 від 12.11.2025 року. АТ »УНІВЕРСАЛ БАНК» підтвердило, що на ім`я відповідачки емітовано карту № [NUMBER] , на яку 25 червня 2025 року зараховано кошти в сумі 10000,00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за 25.06.2025 -28.06.2025 рік та листом АТ »УНІВЕРСАЛ БАНК» від 27.11.2025 року №БТ/10044. У вересні 2025 року позивач змінив найменування з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА», що підтверджується копіями рішення учасника ТОВ`ІННОВА ФІНАНС» від 05.09.2025 року та виписками є ЄДР. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, з 25.06.2025 року до 27.10.2025 року, становить 22 400,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 10000,00 грн. та по процентам 12400,00 грн. Жодних погашень на користь кредитора відповідачка не здійснювала. Проценти нараховані з 25.06.2025 року до 27.10.2025 року включно за процентною ставкою 1,0 % в день. Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якого є кредитування, що підтверджується випискою з ЄДР. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Розглядаючи спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) з врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки невиконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК. У порушення вимог Закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми згідно графіку платежів не повернула. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідачки суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідачки. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Відповідачка не надала доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Водночас, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20(провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Позивач просив стягнути з відповідачки 10 000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту. Однак, згідно графіку платежів ( додаток №1) суму позики ( тіла кредиту) відповідачка має повернути лише 20.06.2026 року. Доказів дотримання процедури дострокового стягнення кредиту, передбаченої п. 6.4. кредитного договору, позивач не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Ця норма закону втілена в п. 6.4. кредитного договору, яку позивач не дотримався, а тому не має право вимагати повернення кредиту без застосування відповідної процедури. Такий висновок суду відповідає висновку Великої палати Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц ( постанова від 26 травня 2020 року) про те, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про захист прав споживачів" порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. І хоча у цій справі суд виснував про застосування частини 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, однак і ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" вимагає дотримання певної процедури для набуття права на дострокове повернення кредиту у разі порушення його умов позичальником. У постанові по справі № 539/402/24 від 22 жовтня 2025 року Верховний Суд зазначив, що із аналізу частини третьої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що за умови затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, законодавець надав право кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. У тому випадку, якщо умовами договору про споживчий кредит передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту, останній зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, строку, протягом якого вони мають бути здійснені та усунути такі порушення у визначений кредитодавцем строк, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. У постанові по справі № 766/2926/23 від 22 жовтня 2025 року Верховний Суд зазначив, що починаючи з 10 червня 2017 року, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою зокрема визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. У позичальника [PERSON] не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банк завчасно направив лист-вимогу про дострокове повернення кредиту, а позичальник таку вимогу одержав. Суд повторює, що доказів застосування процедури дострокового повернення кредиту позивач не надав. У позовній заяві позивач ніяк не прокоментував чому вважає, що має право на дострокове повернення кредиту ( основного боргу). Суд вважає, що позивач не набув права на дострокове стягнення тіла кредиту, строк сплати якого настане лише 20.06.2026 року та передчасно заявив вимогу про його стягнення, а тому у стягненні заборгованості за кредитом (основним боргом) в сумі 10000,00 грн слід відмовити. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду про дострокове повернення кредиту ( основного боргу) у разі належного дотримання процедури дострокового стягнення кредиту ( п.6.4.) або про стягнення кредиту ( основного боргу) після настання строку його сплати відповідно до умов кредитного договору. Позивач просив стягнути проценти за період з 25.06.2025 року до 27.10.2025 року (включно). Перевіркою встановлено, що за цей період відповідно до умов кредитного договору нараховані відсотки становлять 10000,00 грн х 1%/100% х 125 днів=12500,00 грн. Оскільки позивач просить мешу суму процентів (12 400,00 грн.), то заборгованість за процентами підлягає до задоволення повністю. Враховуючи викладені міркування, суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12 400 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.11.2025 року. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 12400,00 грн., що становить 55,36 % від заявленого розміру (12400,00 грн/22400,00 грн Х 100%), а тому судовий збір потрібно покласти на відповідачку у пропорційному розмірі: 1341,04 грн. Витрати на правничу допомогу суд не розподіляє, так як представник позивача до закінчення судових дебатів не подав доказів понесених витрат, а зробив заяву, що подасть їх в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial