Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаною позовною заявою і просять визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.05.2016 1/2 частки квартири під [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Єременко В.М., Сумський міський нотаріальний округ, Сумська область; відновити становище, яке існувало до порушення шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Єременко В.М., Сумський міський нотаріальний округ, Сумська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29678068. Свої вимоги мотивують тим, що за вироком Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 15.11.2017 [PERSON] визнано винним у тому що, що 10 січня 2016 року близько 14 год 30 хв, керуючи автомобілем марки «Hyundai i20», реєстраційний номер [NUMBER] , в порушення ПДР України, виїхав на зустрічну смугу, де допустив лобове зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , де пасажирами були [PERSON] , [PERSON] результаті ДТП пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», малолітня [PERSON] , 2005 р.н., загинула на місці. Водій автомобіля «Daewoo Lanos» [PERSON] та пасажири обох транспортних засобів отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на їх користь матеріальної та моральної шкоди. 07.05.2018 Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області виніс рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , Лавріненко Ю.Г., яка також діє в інтересах [PERSON] частково. 22.04.2019 Київський апеляційний суд виніс постанову про зменшення стягуваної суми з [PERSON] Державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми ТУЮ у Сумській області Михайліченко Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача та рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. На цей час на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження №59647157, до складу якого входять виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь груп стягувачів, а саме: № 59364979, з примусового виконання виконавчого листа № 742/270/18 виданого 22.05.2019 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області. При здійсненні виконавчих дій було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить божнику. Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно на праві власності за боржником зареєстровано нерухоме майно. А саме: приватна спільна часткова власність в розмірі 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням вищевказаного рішення, стягувачи звернулись до суду з заявою про зміну способу виконання рішення, шляхом реалізації належної частки квартири боржнику. Під час слухання справи, стороною боржника було надано документи, які вказували на інформацію, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 травня 2016 року, 1/2 частки квартири була продана [PERSON] . Вважають, що наявні підстави для визнання правочину з відчуження 1/2 частки квартири під [ADDRESS] , недійсними та відновити становище, яке існувало до порушення. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Терещенко Л.В., подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] . Не заперечує факт притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі вироку Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 15.11.2017 у справі № 742/986/16-к та факт стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.05.2018 у справі № 742/270/18, зміненого Постановою Чернігівського апеляційного суду від 22.04.2019, а також факт відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення. Проте, вважає доводи позивачів безпідставними, адже ДТП сталася в січні 2016 року, вирок у кримінальній справі винесено в листопаді 2017 року. Договір купівлі-продажу належної відповідачу 1/2 частини квартири укладено у травні 2016 року. Тобто, правочин, який позивачі просять суд визнати недійсним, учинено відповідачем за 1 рік і 5 місяців до винесення судом вироку у кримінальній справі. При цьому відповідач давно планував здійснити продаж відповідного майна, всі підготовці та організаційні дії до його продажу були здійснені заздалегідь. Відповідач добросовісно вчинив указаний правочин, майно не перебувало під арештом чи заборонами. Більше того, станом на момент укладення правочину не існувало навіть теоретичної вірогідності того, що на майно, яке належало відповідачу, може бути накладено якісь заборони. Крім того, відповідача визнано винним у листопаді 2017 року, тобто задовго після укладення договору купівлі-продажу, за вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке не передбачає конфіскації майна. До відповідача не застосовувалися санкції майнового характеру. Крім того, судові рішення у справі № 742/270/18 про стягнення із відповідача на користь позивачів грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, ухвалені у травні 2018 року і квітні 2019 року, водночас, нерухоме майно відчужено ще в 2016 році, задовго до звернення позивачів із відповідним позовом до відповідача. Зазначений договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений і нотаріусом перевірялася правова можливість відчуження нерухомого майна. Представник третьої особи [PERSON] , адвокат Касатська Ю.А., надала пояснення по справі, в яких вона просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] . У своїх поясненнях зазначила, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає з 1991 року і по теперішній час. Відповідач по справі з жовтня 2006 року у квартирі не проживав, витрат на її утримання не ніс, за належним станом квартири він також не слідкував, участь у ремонті не брав, оплатою квартири, її ремонтом повністю займалась [PERSON] . Крім того зазначає, що ДТП мало місце у січні 2016 року, вирок щодо визнання відповідача винуватим у вчиненні ДТП винесено у листопаді 2017 року. При цьому питання щодо відшкодування шкоди при винесенні вироку суд не вирішував, цивільний позов залишив без розгляду. У вироку також зазначено, що відповідач добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, що було визнано обставиною, що пом`якшила відповідальність відповідача. Спірний договір укладено 16.05.2016, тобто за майже півтора року до винесення вироку суду. Також зазначає, що позивачі лише у січні 2018 року звернулися до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, рішення було винесено 07.05.2018 та постановою апеляційного суду від 22.04.2019 рішення першої інстанції було змінено. Тобто, лише 22.04.2019 з`явилось рішення суду, яке набрало законної сили, де з відповідача було стягнуто матеріальну та моральну шкоду. Квартира відчужена ще у травні 2016 року, тобто задовго до звернення позивачів із відповідним позовом до відповідача. Оспорюваний позивачами правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, його сторони діяли добросовісно. Позивачі та представник позивача [PERSON] , адвокат Крестьянінова Л.В., у судовому засіданні позовну заяву підтримали, з викладених у ній підстав та просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог з викладених у відзиві підстав та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволені. Ухвалою від 12 березня 2025 року суд прийняв вищевказану позовну заяву до розгляду та призначив підготовче засідання. 03 липня 2025 року ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті, постановив викликати в судове засідання та допитати як свідка [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин. 28.03.2016 складено обвинувальний акт щодо [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілими визначені [PERSON] , законний представник якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13-14). Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2017, [PERSON] визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного покарання на підставі пункту г) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Цивільний позов [PERSON] , [PERSON] , та в інтересах [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «СК» Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду (а.с. 19-21). Відповідно до цього вироку 10 січня 2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «HYNDAI - I20», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі Київ-Суми-Юнаківка, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого не впорався з керуванням свого транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу відносно напрямку руху, де передньою частиною автомобіля допустив лобове зіткнення з автомобілем "Daewoo - Lanos" реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Daewoo - Lanos", малолітня [PERSON] , [INFO] , загинула на місці. Водій автомобіля "Daewoo - Lanos" [PERSON] та пасажири обох транспортних засобів: [PERSON] та [PERSON] отримали різного ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.05.2018 у справі №742/270/18 позов [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - ПАТ «СК «Українська страхова група», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково, стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група»: на користь [PERSON] , [PERSON] 92 066,38 грн, на користь [PERSON] - 271,85 грн моральної шкоди, стягнуто з [PERSON] : на користь [PERSON] - 1 499 633,62 грн моральної шкоди, на користь [PERSON] - 1 500 068,00 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] - 1 508 064,15 грн. моральної шкоди, вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 15-17). 07.08.2018 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] : на користь [PERSON] - 1 499 633,62 грн моральної шкоди, на користь [PERSON] - 1 500 068,00 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] - 1 508 064,15 грн. моральної шкоди (а.с. 18). З копії рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.07.2012 вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] було визнано по 1/2частині квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 89.) Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 24.12.2012 квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належала по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.07.2012 (а.с. 7, 23). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2016 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 25). 16.05.2016 [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 1/2 частину квартири, відповідно до умов якого продавець [PERSON] продав та передав покупцю [PERSON] , а [PERSON] купила та прийняла від [PERSON] за цим договором 1/2 частку за адресою: [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох жилих кімнат, житловою площею 28,5 кв.м., загальною площею 48,75 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременком В.М. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №329 (а.с. 26-29, 165-166). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , 15.01.2019 винесено постанову про арешт майна боржника, все нерухоме майно, 25.07.2019 також винесено постанову про арешт майна боржника, арешт нерухомого майна, все майно боржника, 12.11.2020 також винесено постанову про арешт майна боржника, арешт нерухомого майна, все нерухоме майно. 04.03.2021 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с. 11-12а). [PERSON] постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 1361 від 25.06.2013 (а.с. 71). Відповідно до Інформації на запит Сумської міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані з 17.10.2019 [PERSON] , з 15.10.2019 [PERSON] (а.с. 24). Згідно з актом № 5 від 09.07.2019, за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , мешкають [PERSON] та [PERSON] , хоча там і не зареєстровані (а.с. 90). Відповідно до довідки № 21 від 09.07.2019, [PERSON] власник, [PERSON] донька, не зареєстровані, але фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 70). Матеріали справи містять квитанції по оплаті житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , за травень 2015 р., листопад 2014 р., червень 2016 р., лютий 2015 р., червень 2016 р., листопад 2014 р., червень 2016 р., з яких вбачається, що споживачем є [PERSON] . Крім того, надані договори про надання послуг з газопостачання від 03.07.2013, водопостачання та водовідведення, надання послуг електрозв`язку від 01.08.2013 укладені саме [PERSON] . Акти на проведення повірки лічильників також складалися зі споживачем послуг [PERSON] (а.с.72-88). З доданих копій квитанцій на оплату товару, накладних, договорів про поставку вбачається, що [PERSON] були придбано будівельні матеріали, меблі, та укладено договори про доставку вказаних товарів за адресою: [ADDRESS] (а.с. 91-105). Відповідно до довідок про заборгованість платника станом на 01.11.2016, 07.12.2015, 10.11.2015, 02.12.2015, споживачем за адресою: [ADDRESS] , зазначена [PERSON] (а.с. 107-108). Рішенням Ковпаківського районного суду від 04.01.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с 116). 28.01.2023 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 68). У судовому засіданні представник третьої особи, яка заявляла клопотання про виклик свідка [PERSON] , відмовилася від допиту цього свідка, оскільки останній мешкає за межами м. Суми, має хворобливий стан здоров`я та не може прибути в судове засідання ні в залу судових засідань, ні в режимі відеоконференції. До того ж представник третьої особи зазначила, що наданих ними доказів достатньо для підтвердження їх позиції по справі. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому засіданні обставин справи у їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов таких висновків. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Згідно з ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки недійсності правочину регламентовано статтею 216 ЦК України. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268-16-ц). Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі зазначають, що відповідач [PERSON] , якого вироком суду визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинула їх малолітня донька, а один із позивачів, [PERSON] , та їх малолітній син отримали травми різного ступеня тяжкості, з метою ухилення від виконання судового рішення, яким з відповідача на користь позивачів були стягнуті грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, спричиненої вказаною ДТП, здійснив відчуження належного йому нерухомого майна, а саме 1/2 частки квартири, яка належала йому на праві спільної часткової власності. Відтак позивач уважають договір купівлі продажу частки цієї квартири фіктивним, тобто, таким, що не був спрямований на реальне створення правових наслідків, обумовлених цим договором, а вчинений з метою приховання цього майна від звернення стягнення на нього. Проте, суд не може погодитись з такою позицією позивачів з огляду на таке. Суд установив, що 16.05.2016 [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 1/2 частину квартири, відповідно до умов якого продавець [PERSON] продав та передав покупцю [PERSON] , а [PERSON] купила та прийняла від [PERSON] за цим договором 1/2 частк за адресою: [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох жилих кімнат, житловою площею 28,5 кв.м, загальною площею 48,75 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременком В.М. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №329. Водночас, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, за яким [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 10.01.2016 за участі [PERSON] , де пасажирами були [PERSON] , [PERSON] , в результаті ДТП малолітня [PERSON] , 2005 р.н., загинула на місці, водій [PERSON] та пасажири обох транспортних засобів отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, був постановлений 15.11.2017. Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частин цього вироку цивільний позов потерпілих щодо відшкодування їм матеріальної та моральної шкоди суд вирішив залишити без розгляду згідно з поданими ними письмовими заявами на підставі ст. 207 ЦПК України. Позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою в січні 2018 року. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі №742/270/18 про стягнення з [PERSON] на користь позивачів моральної шкоди було постановлено 07.05.2018. 07.08.2018 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] : на користь [PERSON] - 1 499 633,62 грн моральної шкоди, на користь [PERSON] - 1 500 068,00 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] - 1 508 064,15 грн. моральної шкоди. У подальшому, зазначене рішення у справі №742/270/18 було змінено в частині розміру моральної шкоди, яка стягнута з [PERSON] на користь позивачів (постанова Чернігівського апеляційного суду від 22.04.2019). Тобто, 22.04.2019 набрало законної сили судове рішення, на підставі якого з [PERSON] стягнуто на користь позивачів моральну шкоду, спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Отже, станом на дату відчуження 1/2 частки спірної квартири (16.05.2016) у [PERSON] був відсутній обов`язок щодо виплати грошових сум позивачам, оскільки частка квартири відчужена задовго до звернення позивачів із відповідним позовом до відповідача. Більше того, станом на момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] не міг передбачити обмеження щодо продажу своєї частки квартири, з огляду на те, що санкція ст. 286 КК України, за якою було засуджено відповідача, не передбачає конфіскації майна. Також, відповідач не міг передбачити звернення в майбутньому позивачів із позовом про стягнення з нього моральної шкоди, оскільки, як вже було зазначено вище, під час розгляду кримінального провадження позивачі подали заяви про залишення без розгляду їх цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності відповідачу та третій особі в рівних частках. Суд установив, що третя особа тривалий час, ще до того як вона стала одноосібним власником, мешкає разом з донькою в цій квартирі, здійснювала ремонт та облаштування квартири, здійснювала оплату житлово-комунальних послуг за цією адресою. Також суд бере до уваги те, що відповідач не користувався своєю часткою цією квартири, був зареєстрований та проживав за іншою адресою, тому суд уважає достовірним та логічним бажання відповідача продати належну йому частку квартири іншому співвласнику, який фактично користується та утримує спірну квартиру. Крім того, як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу, продаж вчинено за суму 116 050 грн 00 коп., кошти отримані продавцем (відповідачем) від покупця (третьої особи) повністю до підписання цього договору (п. 3 договору). Підсумовуючи викладе, суд уважає, що позивачі не довели належними та достовірними доказами фіктивність договору купівлі-продажу від 16.05.2016, а саме те, що укладення цього договору не призвело до реального настання наслідків, обумовлених цим договором, та те, що [PERSON] , укладаючи цей договір мав на меті приховати майно для уникнення в подальшому звернення стягнення на нього або його конфіскації. З огляду на зазначене, суд уважає, що [PERSON] добросовісно вчинив указаний правочин, при його укладенні останній мав на меті продати частку квартири третій особи, та отримати грошові кошти, при цьому зазначене нерухоме майно відповідача не перебувало під арештом чи заборонами. Зважаючи на викладене, що суд дійшов висновку про те, що правочин було вчинено добросовісно, підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу відсутні, а тому позовна вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення також не підлягає задоволенню. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання правочинів недійсними та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Outcome: dismissed