Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики № 7619280 у розмірі 13 887,50 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 01 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі - ТОВ «Маніфою») та [PERSON] було укладено договір позики № 7619280 (далі - Договір позики). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворенням шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики. Згідно з Договором позики, підписуючи вказаний договір, відповідач підтвердив, що в чіткій і зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформацію щодо своїх прав та обовязків згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про захист персональних даних». Також відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору, та з умовами цього Договору позики. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 11-01/2024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 887,50 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 275 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4 612,50 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11 грудня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 7619280 урозмірі 13 887,50 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 275 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4 612,50 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02 жовтня 2025 року. 02 жовтня 2025 року справа не розглядалася у звязку з відрядженням головуючого усправі судді Ляшка Р.С. для проходження навчання за спеціалізованою программою підвищення кваліфікації. Судове засідання відкладено до 11 листопада 2025 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року відкладено розгляд справи до 23 грудня 2025 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу у відсутності представника позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подав. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01 липня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 7619280 (а.с. 6-11). Договір позики, Паспорт позики [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором t34899 (а.с. 11, 16). Відповідно до п. 2.1 Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору. Відповідно до пп. 2.3.3-2.3.6 п. 2 Договору позики сума позики: 5 000 грн.; строк позики: загальний строк - до 30 серпня 2024 року (60 днів); дата надання позики: 01 липня 2024 року; дата повернення позики: 30 серпня 2024 року. Відповідно до пп. 2.4.1, 2.4.2, 2.4.3, 2.4.4 п. 2.4 Договору позики акційна процентна ставка, фіксована: 0.01000 % на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього Договору. Базова процентна ставка, фіксована: 1.50000 % на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної Сторонами цього Договору. Основна процентна ставка, фіксована: 1.50000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Денна процентна ставка за цим Договором становить 0.12667 %. Відповідно до п. 2.5 Договору позики позика надається позичальнику в день підписання сторонами догоовру позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. За неправомірне користування покикою/її частиною позикодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу позикодавця сплатити проценти на прострочену позику: в розмірі 12.00 % від суми позики на 4-й день неправомірного користування; та в розмір 3.00 % від суми позики починаючи з 5-го дня за кожний день неправомірного користування (п. 6.2.1, 6.2.2 Договору позики). Відповідно до п. 10.1.3, 10.1.5, 10.1.6 Договору позики відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також інформацію щодо своїх прав та обовязків згідно ЗУ «Про захист пра вспоживачів» та ЗУ «Про Захист персональних даних». Вивчив та повністю погоджується з умовами Прави надання фінансових послуг ТОВ «Маніфою», які є невідємною частиною договору. Вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 18-20). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 887,50 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 275 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4 612,50 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с. 24). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11 грудня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. З наданого ТОВ «Маніфою» розрахунку вбачається, що станом на 11 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] за договором позики № 7619280 складає 13 887,50 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 275 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4 612,50 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до його виконання. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У Договорі позики сторони погодили порядок повернення кредиту, сплати відсотків. Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за вказаним договором. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved