Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що відповідно до укладеного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 14.03.2023 року кредитного договору №7504444 [PERSON] отримала від ТОВ «Мілоан» кредит у розмірі 8500 гривень. Відповідачка не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31926 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7650 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 23426 грн.; прострочена заборгованість за комісією 850 грн. Позивач уклав з ТОВ «Мілоан» договір відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року, на підставі якого набув право вимоги до відповідачки. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 31926 грн. та сплачений судовий збір 2422,40 грн. 17.03.2025 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечила проти заявлених позовних вимог. Зазначила, що кредитний договір не містить підписів, а наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом. Відповідачка зазначає, що позивачем не доведено, що картковий рахунок, на який перераховано кошти, використовується саме нею. Крім того відповідачка не згодна з розміром нарахованих процентів. Відповідачка посилається на те, що згідно умов кредитного договору кредит надано строком на 15 днів з 14.03.2023 року, термін повернення кредиту та сплати комісії 29.03.2023 року. Згідно п.2.3.1.1 договору передбачена можливість продовження строку кредитування за умови вчинення позичальником дії передбаченої розділом 6 Правил, у тому числі сплати комісії та певної частки заборгованості по кредиту. Відповідачка посилається на те, що матеріали справи не містять доказів того, що вона зверталася до ТОВ «Мілоан» з метою продовження строку кредитування, здійснила сплату комісії або певної частки заборгованості. Вважає безпідставним нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Відповідачка просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. /а.с.43-48/ 02.04.2025 року засобами системи «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив. /а.с.53-58/ У відповіді на відзив зазначено, що договір укладено в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, всі документи знаходяться у особистому кабінеті позичальника, з якими вона була ознайомлена. Також позивач зазначає, що заборгованість нарахована в межах строку дії кредитного договору, який відповідно до п.1.3-1.5 становить 120 днів і складається з пільгового та поточного періодів. Для підтвердження отримання кредитних коштів відповідачкою позивач заявив клопотання про витребування відповідних доказів у банківської установи. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подала. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] (позичальник) уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитодавець) договір про споживчий кредит №7504444 від 14.03.2023 року. /а.с.8-14/ Договір укладено шляхом використанням [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відповідними позначками на договорі, а також довідкою про ідентифікацію. /а.с.15/ Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Згідно умов укладеного договору (пункти 1.2, 1.3, 1.4 договору) [PERSON] як позичальник отримала від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 8500 гривень загальним строком на 105 днів (пільговий період 15 днів та поточний період 90 днів), починаючи з 14.03.2023 року до 27.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Договором передбачено сплату процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду 1912,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 договору), та 22950 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору). Також умовами договору передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 850 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 договору). Згідно термінів та визначень, що використовуються у догвоорі, комісія встановлена пунктом 1.5.1 договору є комісією за надання кредиту, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту). Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику безготівково шляхом переказу на картковий рахунок. Факт отримання кредитних коштів в сумі 8500 грн. позичальником [PERSON] від ТОВ «Мілоан» підтверджується платіжним дорученням, а також наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів інформації від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». /а.с.16 на звороті, 95/ Наведене повністю спростовує доводи відповідачки про відсутність доказів на підтвердження надання їй кредитних коштів. Позичальник згідно умов договору взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору. (п.2.4.1 договору) Крім того, п.2.3.1 договору передбачає право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості за кредитом. Можливі строки продовження пільгового періоду визначені 3, 7 та 15 днів, з відповідними ставками комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту (3, 6, 10 %). З наданої відомості про щоденні нарахування та погашення убачається, що відповідачка 28.03.2023 року сплатила проценти, тіло кредиту та комісію за пролонгацію в сумі по 850 гривень кожен платіж. Відповідно, відповідачці продовжено пільговий строк кредитування на 15 днів. /а.с.17-18/ При цьому, у зв`язку із частковою сплатою тіло кредиту зменшилось на 850 грн. і залишок за тілом кредиту став становити 7650 грн. (з розрахунку: 8500 грн. 850 грн.=7650 грн.) Відповідно, зменшилась сума за процентами, що стали нараховуватись в подальшому, і стала становити 114,75 грн. (з розрахунку 7650 грн. х 1,5% = 114,75 грн.) Таким чином, строк кредитування загалом продовжено ще на 15 днів, тобто до 12.07.2025 року. У межах вказаного строку здійснено нарахування заборгованості за кредитом. За таких обставин, доводи відповідачки про те, що позивач під час нарахування процентів вийшов за межі строку кредитування, не заслуговують на увагу. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка порушила умови кредитного договору, покладені на неї обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконувала. Починаючи з 14.03.2023 до 12.07.2023 року утворилась заборгованість в сумі 31926 грн., що підтверджується відомістю ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, а також випискою з особового рахунку за кредитним договором. /а.с.17-18/ Вказана відомість містить інформацію про суму наданого кредиту нараховані проценти, комісію, та здійснені позичальником оплати. Відомість завірена підписом генерального директора ТОВ «МІЛОАН» та скріплена печаткою. Вказана відомість за своєю суттю виконує роль розрахунку заборгованості. Первинним документом на підтвердження надання кредиту, як вже зазначалося, є відповідне платіжне доручення та інформація АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». До складу заборгованості входять прострочена заборгованість за тілом кредиту 7650 грн., прострочена заборгованість за комісією 850 грн., прострочена заборгованість за процентами 23426 гривень. При цьому, суд бере до уваги, що сплата вказаної одноразової комісії передбачена умовами укладеного кредитного договору (пункт 1.5.1) і відповідно до положень ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідачкою не наведено зауважень щодо правильності розрахунку заборгованості. Альтернативного розрахунку не надано. В подальшому, ТОВ «Мілоан» уклало договір про відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», згідно якого останнє отримало право грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №7504444 з сумою заборгованості 31926 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору, акту приймання-передачі, платіжною інструкцією про здійснення оплати за відступлення прав вимоги за договором, витягом з реєстру боржників. /а.с.19-24/ Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надало суду копію претензії, адресованої відповідачці, з вимогою погасити існуючу заборгованість за кредитним договором. Втім, заборгованість залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. (Постанова Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21))

Outcome: approved