Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

з Галицького районного суду м. Львова до Залізничного районного суду міста Львова, за підсудністю, на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, передано справу №461/5561/25 за позовом представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» - Сечко Сергія Володимировича до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, у якому просить стягнути з відповідача 12700 грн., сплаченого страхового відшкодування, та стягнути понесені позивачем судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2023 року о 13.50 год у м. Львові по вул. Донецька, 7, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mercedes» д.р.н. [NUMBER] яким керував [PERSON] та автомобіля «Volkswagen» д.р.н. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначає, що постановами Шевченківського районного суду м. Львова від 07.11.2023 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності №ЕР-212175881. На підставі заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12700 грн. що підтверджується платіжною інструкцією. Оскільки відповідач порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, у страховика відповідно до ст. 1191 ЦК України виникло право зворотньої вимоги (регресу) до нього про стягнення виплаченого відшкодування. За наведеного, просить позов задоволити. Ухвалою від 19 вересня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення поштової рекомендованої кореспонденції за зареєстрованим місцем його проживання, та оголошенням на офіційному сайті суду. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.11.2023 року у справі №466/11047/23 встановлено вину [PERSON] у тому, що він 09 жовтня 2023 о 13 год. 50 хв. у м. Львові по вул. Донецька, 7, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не переконався що це буде безпечно, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив зіткнення з т/з "VOLKSWAGEN JETTA", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , [INFO] , який здійснював поворот ліворуч. Таким чином, водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачене ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 17.11.2023 року (а.с.4) Окрім того, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.11.2023 року у справі №466/11046/23 встановлено вину [PERSON] у тому, що він 09 жовтня 2023 о 13 год. 50 хв. у м. Львові по вул. Донецька, 7, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці події та не повідомив про це орган чи підрозділ патрульної поліції, чим порушив п. 2.10 А, Д ПДР України. Такими діями гр. [PERSON] вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП. Постанова набрала законної сили 17.11.2023 року (а.с.5) Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 жовтня 2023 року та факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди є встановленими та не підлягають доказуванню. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-212175881 на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] був застрахований ПАТ «СК «УСГ» (а.с. 6, 15) Транспортний засіб «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. [NUMBER] був застрахований АТ «СК «ТАС». (а.с. 15) 12.10.2023 року потерпілий звернувся до АТ «СК «ТАС» з заявою про настання події. (а.с. 8-9) 06.12.2023 року АТ «СК «ТАС» звернулося до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 12700 грн., оскільки АТ «СК «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб потерпілої особи. (а.с. 10) Відповідно до страхового акту від 18 квітня 2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 18 квітня 2024 року розмір матеріального збитку та сума страхового відшкодування становить 12700 грн. Відповідно до платіжної інструкції №64144 від 18 квітня 2024 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило страхове відшкодування АТ «СК «ТАС» згідно страхового випадку від 09 жовтня 2023 року у сумі 12700 грн. (а.с. 12-14). Виходячи із наведеного, ПАТ «СК «УСГ» здійснено відшкодування шкоди завданої транспортним засобам в результаті ДТП на суму 12700 грн. За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 92 Закону України «Про страхування» Страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до: 1) особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо: в) така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, оскільки ПАТ «СК «УСГ» відшкодувало шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої [PERSON] , який вчинив ДТП та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «СК «УСГ» набуло право на стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу. Враховуючи наведене, суд оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення, з відповідача [PERSON] слід стягнути у порядку регресу на користь ПАТ «СК «УСГ», шкоду, завданої внаслідок ДТП (виплачене страхове відшкодування) в розмірі 12700 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3028 грн. що підтверджено квитанцією, яка містяться у матеріалах справи (а.с.3). На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved