Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Угодою №CCNG-630821190 від 29.12.2017 року в загальному розмірі 43412,59 грн., з яких: 36940,54 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3149,79 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами; 2466,05 грн. інфляційні збитки та 856,21 грн. 3% річних. В обґрунтування позову зазначено, що 29.12.2017 року між [PERSON] та АТ «АЛЬФА-БАНК» укладено угоду № CCNG-630821190. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 200000,00 гривень, а позичальник зобов`язався поверну використану суму в строк до 29.12.2020 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. 17.05.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . 18.05.2021 між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі- ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено Договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до ТОВ «ФК«ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 03.10.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 43412,59 грн., з яких: 36940,54 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3149,79 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами; 2466,05 грн. інфляційні збитки та 856,21 грн. 3% річних. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 03.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. Уповноважений представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до приписів ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява директора ТОВ «ФК «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідної до якої сторона позивача просить розгляд справи провести без участі їх представника, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, що були призначені не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву, відповідно до приписів ст. 178 ЦПК України, не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 та 7 ч. 2 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4ст. 223 ЦПК України). Також відповідно до ч. 1 ст.280ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.12.2017 року між [PERSON] та АТ «АЛЬФА-БАНК» укладений кредитний договір шляхом підписання Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» (надалі-Договір) та підписано Паспорт споживчого кредиту від 29.12.2017 року. Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» від 29.12.2017 року по суті є кредитним договором, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Так, в Оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] просив банк відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Процентну ставку за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 24% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Обов`язковим мінімальним платежем пропонує встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінію, але не менше 50 грн. Підписанням оферти відповідач беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормамиЗУ «Про споживче кредитування`та нормативними актами НБУ. Згідно з пунктом 2.1.1. Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «АЛЬФА-БАНК», відповідач підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та ПАТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua. Згідно пункту 2.1.2 вище вказаної Анкети-заяви, відповідач [PERSON] підтвердив, що отримав примірник Договору та додатків до нього. Крім цього, 29.12.2017 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: максимальна сума кредиту - до 200000,00 гривень; строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; Процентна ставка, відсотків річних 24%, процентна ставка фіксована. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення: щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального планету 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу 100 грн в день виникнення прострочки, 300 грн. у разі, якщо сума простроченої заборгованості погашена протягом 5 робочих днів. Таким чином, [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомлений та згодний з публічною пропозицією АТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Факт користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується Випискою по рахунку з кредитної картки World Debit Mastercard за період з 29.12.2017 по 04.03.2024, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом. Відповідно до протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» змінено найменування банку на АТ «СЕНС БАНК». 17.05.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» приймає належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. Відповідно до Додатку 1-1 до Договору факторингу №2 від 17.05.2021 Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» прийняв Реєстр боржників, в якому [PERSON] , тобто, ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 грн. в розмірі 40090,33 грн. Згідно з п. 2. 3 Договору факторингу №2 від 17.05.2021 право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору. В дату здійснення повної (остаточної) оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього Договору. Із платіжного доручення № 253 від 17.05.2021 вбачається, що ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» перерахувала АТ «АЛЬФА-БАНК» грошові кошти у сумі 16 500 000 гривень, призначення платежу: оплата за право вимоги боргу згідно Договору факторингу №2 від 17.05.2021 рік. 18.05.2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі«Фактор») було укладено Договір факторингу №18-05/21, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Сторони погодили, що за фактом відступлення Прав вимоги Фактор стає стороною всіх Основних договорів, укладених між Клієнтом та Боржниками, перелік яких міститься в Додатку 1-1 до Договору, в силу чого до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, в тому числі, але не виключно, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів. Згідно з п. 2. 3. Договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року право вимоги вважається відступленим Фактору з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до Договору. Акт приймання-передачі Реєстру боржників підписується в день укладення цього Договору. Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 18.05.2021 року до Договору Факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 12901. Із платіжних доручень від 17.06.2021, 26.07.2021 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» перерахував ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» грошові кошти у якості оплати згідно Договору факторингу №18-05/21 від 18.05. 2021 року. Із додатку 1-1 та витягу з додатку 1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року встановлено, що ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до [PERSON] за договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 грн. в розмірі 40090,33 грн. 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі«Первісний кредитор») та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі«Новий кредитор») було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до п.5.2 Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 право вимоги вважається відступленим (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 10.01.2023 Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307. Із додатку 3 та витягу з додатку 3 до договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року встановлено, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передав, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняв право грошової вимоги до [PERSON] за договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 грн. в розмірі43412,59 грн. Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023 за договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 грн. складає 43412,59 грн., з яких: 36940,54 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3149,79 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами; 2466,05 грн. інфляційні збитки та 856,21 грн. 3% річних. Згідно із ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із приписів ч. 2 ст. 638 ЦК України убачається, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між АТ «АЛЬФА-БАНК»» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CCNG-630821190 від 29.12.2017 року відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти зі сплатою процентів, на умовах вказаних у даному договорі. Підписавши договір [PERSON] підтвердив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови кредитного договору цілком зрозумів та прийняв їх. Матеріалами справи підтверджується те, що АТ «АЛЬФА-БАНК» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, свої зобов`язання не виконав, грошові кошти за укладеним кредитним договором не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до відповідача. Договори факторингу, які підтверджують факт відступлення прав вимоги є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні. Відтак, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] по заборгованості, яка виникла за кредитним договором №CCNG-630821190 від 29.12.2017 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України(пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12(пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16(пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України(пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови). Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цьогоКодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Так, у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23 зроблено висновок, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цьогоКодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тлумачення пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість [PERSON] станом на 03.10.2024 року становить 43412,59 грн., з яких: 36940,54 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3149,79 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами; 2466,05 грн. інфляційні збитки та 856,21 грн. 3% річних. Отже, заборгованість відповідача за вказаним договором та відсотками за користування кредитними коштами підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр», оскільки згідно наданого розрахунку, вбачається, що нарахована до 23.02.2022 року. Суд погоджується з розрахунком заборгованості перед відступленням права вимоги за вказаним кредитним договором, оскільки він узгоджується з умовами договору За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 43412,59 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 2422,40 грн. Крім того, у позовній заяві ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просив стягнути з [PERSON] на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. Частинами першою та другою статті 30ЗаконуУкраїни"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або ж погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30ЗаконуУкраїни"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК становить ціну такого договору. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Разом з тим, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до яких, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved