Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду, через систему "Електронний суд", із позовною заявою до Служби у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, адреса 78103, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Городенка, вул. Шевченка, 77, ЄДРПОУ 44332095, в якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] ( [INFO] ) разом з батьком - [PERSON] , ( [INFO] , паспорт № [NUMBER] від 17.07.2024 року, орган видачі 2616, РНОКПП [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Спільно проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . У них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час його колишня цивільна дружина проживає на території РФ, с.Орлівка, Дзержинського району, Красноярського краю та є громадянкою Російської Федерації. Рішенням Назарівського міського суду Красноярського краю РФ у справі №2-423/2024 від 31.05.2024 року її позбавлено батьківських прав, у зв`язку з зловживанням спиртними напоями, а дитину було відібрано у матері. В даний час його син проживає разом з позивачем у [ADDRESS] . Син народився на території Республіки Чехія, м. Карлові Вари. Згідно довідки №2616-000032935 про реєстрацію особи громадянином України, згідно рішення УДМС в Івано-Франківській області №8759 від 14.08.2024 року набув громадянства України на підставі ч.1 ст.7 ЗУ «Про громадянство України». Відповідно до зазначеної довідки він є громадянином України з 02.03.2011 року. Довідкою №12-439 від 12.09.2024 року виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради підтверджується те, що на даний час син проживає разом зі ним у [ADDRESS] , він самостійно виховує його та піклується про нього. Мати участі у вихованні не бере, оскільки позбавлена батьківських прав через хронічний алкоголізм. Актом обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин 27.11.2024 року, підтверджується, що син проживає разом з ним у будинку що належить на праві власності його батькові. Позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує її матеріально та піклується про неї, цікавиться станом здоров`я та успіхами, має житло, в якому створені належні умови для проживання дитини та її розвитку, дитина з позивачем почувають себе у безпеці та спокійно. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Раніше, коли син мешкав з відповідачкою, він почував себе пригнічено, знервовано, був наданий сам собі, відповідачка як мати належної уваги, турботи та піклування не надавала, зловживала алкогольними напоями, за що була позбавлена батьківських прав на території РФ. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а тому позивач звернувся з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Визначення місця проживання дитини з батьком, потрібно йому для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, реєстрації місця проживання сина, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини та інших питань пов`язаних з дитиною. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в справі. Ухвалами суду від 06.05.2025, 16.06.2025 та 11.08.2025 задоволено клопотанняпредставникапозивача [PERSON] адвоката Микитин Лілії Йосифівнипро участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по даній справі. Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року ухвалено: - замінити відповідача - Службу у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, адреса 78103, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Городенка, вул.Шевченка, 77, ЄДРПОУ 44332095 на [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с.Орловка, Дзержинського району, Красноярського краю, Російська Федерація; - залучити до участі в справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, адреса 78103, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Городенка, вул. Шевченка, 77, ЄДРПОУ 44332095. - підготовче засідання відкласти та зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору подати суду у строк до 11 вересня 2025 року висновок що стосується визначення місця проживання дитини: [PERSON] ( [INFO] ), який проживає, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач у судовому засіданні пояснив, що його син - [PERSON] ( [INFO] ) з народження і по даний час проживає разом з ним - [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Мати [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні не бере. Ствердив, що ніхто не заперечує та не чинить йому перешкоди щодо проживання сина - [PERSON] ( [INFO] ) разом з ним. Метою подання даного позову, є оформлення та отримання в подальшому соціальних допомог від держави, у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. Враховуючи той факт, що [PERSON] , [INFO] проживає в с.Орловка, Дзержинського району, Красноярського краю, Російська Федерація, на території України не зареєстрована та не проживає, беручи до уваги, що на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних справах, у тому числі у зв`язку з припиненням поштового сполучення, повідомлення відповідача про розгляд справи було здійснено у встановленому ЦПК України порядку, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Боднарчук О.Л. в судовому засіданні зазначила, що зважаючи на те, що [PERSON] , [INFO] в поточному році досягнув 14 річного віку, орган опіки та піклування не може вирішувати питання щодо визначення його місця проживання. Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження №110, виданого 27.08.2012 м.Карлові Вари, зареєстрованого в книзі реєстрації народжень відділу РАЦС м.Карлові Вари, район Карлові Вари в томі 32, рік 2011, сторінка/аркуш 189, порядковий номер 140 (переклад з чеської мови на українську, засвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за №2321, 2322) батьками [PERSON] , [INFO] є: батько - [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу 17.03.2023 змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Як слідує із копії рішення Російської федерації від 31.05.2024 (переклад з російської на українську мову, засвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за №4109) [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №2616-000032935 від 14.08.2024 про реєстрацію особи громадянином України, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець Чехії, м.Карлові Вари, згідно рішення УДМС в Івано-Франківській області №8759 від 14.08.2024 року набув громадянства України на підставі ч.1 ст.7 ЗУ «Про громадянство України» з 02 березня 2011 року. Витягом з реєстру територіальної громади №2024/014085871 від 21.11.2024 стверджується, що [PERSON] , [INFO] , з 01.07.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Витягом з реєстру територіальної громади №2024/010421142 від 30.08.2024 стверджується, що [PERSON] , [INFO] , з 15.10.2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки №12-566 від 06.11.2024 року виданої Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, село Поточище, вул.Січових Стрільців, буд.17 зареєстровані і проживають: [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 15.10.2007 року), [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 01.07.2011 року). Актом обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин 27.11.2024 року, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним проживає син - [PERSON] , [INFO] . Матеріально-побутоі та санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї добрі. [PERSON] разом із сином [PERSON] в липні 2024 року повернулись в с.Поточище, де і проживають на даний час. Мати [PERSON] [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо сина. Батько забрав сина від бабусі [PERSON] . З того часу син проживає з батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Довідкою Поточищенського ліцею Відділу освіти Городенківської міської ради №58 від 01.10.2024 стверджується, що [PERSON] навчається у Поточищенському ліцеї Городенківської міської ради з 02.09.2024. Згідно характеристики Поточищенського ліцею Городенківської міської ради [PERSON] позитивно характеризується за місцем навчання. Батько бере активну участь у навчанні та вихованні сина. У судовому засіданні була заслухана думка дитини - [PERSON] , який пояснив, що проживає разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ствердив, що бажає і надалі проживати разом із батьком [PERSON] . Також зазначив, що ніхто не чинить перешкоди проживати йому з батьком. З мамою не спілкується, вона проживає в росії. Судом встановлено, що із вказаним позовом позивач звернувся до суду 24.02.2025. Син [PERSON] [PERSON] народився [INFO] . З цього слідує, що [INFO] [PERSON] виповнилось 14 років. Звертаючись до суду із позовом позивач [PERSON] вказував на те, що визначення місця проживання дитини з батьком, потрібно йому для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, реєстрації місця проживання сина, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини, та інших питань пов`язаних з дитиною. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з положеннями ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити х батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. В залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку. Встановлені судом обставини вказують на те, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] не існувало спору, щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення чотирнадцяти років. Після досягнення такого віку дитина продовжила проживати з батьком. Вказаний факт підтверджується і наданими у судовому засіданні поясненнями самого позивача [PERSON] , який ствердив, що його син - [PERSON] ( [INFO] ) з народження і по даний час проживає разом з ним - [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , і ніхто не заперечує та не чинить йому перешкоди щодо проживання сина - [PERSON] ( [INFO] ) разом з ним. Крім того, [PERSON] - син позивача, під час заслуховування його думки у судовому засіданні пояснив, що проживає разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і ствердив, що бажає і надалі проживати разом із батьком [PERSON] . Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до листа Служби у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області №386/01-19 від 02.09.2025, орган опіки та піклування не може вирішувати питання щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] , [INFO] в поточному році досягнув 14 річного віку. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)». При вирішенні спору, суд враховує також правову позицію, викладену ВС в постанові від 15.01.2025 року у справі № 755/15383/23, згідно якої: «Гарантоване статтею 55 Конституції Україний конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). За положеннями ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням зазначеного вище, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Встановлені обставини та наведені у сукупності положення закону вказують на те, що між сторонами не існує спору, дитина з малолітнього віку проживала з позивачем й після досягнення чотирнадцяти років залишилася проживати з ним за власною волею без примусу. Наведеними нормами ст.ст. 141, 160, 161 СК України не передбачено прав позивача визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто у позивача відсутнє право визначати місце проживання такої дитини, відповідно він не має порушеного права. Більше того, між сторонами немає спору щодо визначення місця проживання дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що право позивача не було порушене, оскільки позивач не довів, що його права порушені, не визнані або оспорюються відповідачкою, а тому немає підстав у застосуванні заходів судового захисту. Відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed