Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Адвокат Осика М.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого зазначив, що 05.09.2023 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику в розмірі 10000 доларів США, а в подальшому 08.09.2023 року грошову позику в розмірі 10000 доларів США, яка була оформлена власноруч написаною відповідачем розпискою від 08.09.2023 року. Згідно умов розписки, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти отримані в якості позики у строк до 05.10.2023 року. Окрім того відповідач погодив з позивачем (кредитором) умови повернення грошової позики, погодившись, окрім основної заборгованості, повернути проценти за користування такою позикою в розмірі 15% від загальної суми позики, що дорівнює 3000 доларів США. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з проханням стягнути заборгованість в сумі 23 000 доларів США. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07.07.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 04.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Осики М.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07.10.2025 року підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Осика М.І. в судове засідання не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Також, зазначив, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2023 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] отримав у борг у позивача наступні грошові кошти: 05.09.2023 року - 10000 доларів США; 08.09.2023 року - 10000 доларів США, а всього 20000 доларів США. За користування позикою зобов`язався сплатити [PERSON] грошові кошти у сумі 15% від суми позики, що становить 3000 доларів США. Зобов`язався повернути [PERSON] позику та відсотки у розмірі 23000 доларів США не пізніше 05.10.2023 року. Отримання відповідачем від позивача грошей в борг на вищевказану суму підтверджується власноручно написаною розпискою, оригінал якої долучений до матеріалів справи. У зазначений в розписці строк відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого зв`язку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (Правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-63цс13 та у справі № 6-79цс14 від 02.05.2014 року). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст. 545 ЦК України встановлює, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У відповідності до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] боргу за договорами позики в загальному розмірі 20000 доларів США підлягає задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується вищевказаним договором позики, визначений договором строк для повернення позики закінчився, відповідач не надав суду доказів того, що він повернув борг позивачу, а наявність у позивача договору свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Як убачається з особистої розписки [PERSON] , відповідач зобов`язався сплатити за користування грошовими коштами позивачеві 15 % від суми позики. Враховуючи, що сторони погодили строк повернення коштів, а також відповідні відсотки за користування позикою, вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами підлягає задоволенню, оскільки розмір процентів визначений договором, суд має підстави для стягнення процентів за цей період. Ураховуючи, що відповідачем отримані за договором позики грошові кошти в іноземній валюті, а також відсотки за їх користування в добровільному порядку у встановлений строк відповідачем не повернуті, що свідчить про наявність у [PERSON] невиконаного у строк боргового зобов`язання перед [PERSON] , а тому суд, у межах заявлених вимог, вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 20000 доларів США та проценти за користування грошовими коштами відповідно до умов боргової розписки у розмірі 3000 доларів США. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 8408,80 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved