Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначається, що «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» АТ «НАЕК «Енергоатом» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води, водовідведення та є єдиним підприємством та території м. Нетішин, що надає послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення. У зв`язку з цим 24.11.2017 між [PERSON] та позивачем було укладено договір № 86/18143-63-124-SD-17-07502 про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до умов якого позивач взяв на себе обов`язок постачати відповідачу вчасно та відповідної якості зазначені послуги, а остання зобов`язалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Позивачем у повному обсязі було виконано зобов`язання щодо надання таких послуг, у той час як [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання по їх оплаті не виконували, внаслідок чого за ними виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги за період часу з вересня 2023 року по вересень 2025 року включно у розмірі 12751,14 грн, що призвело до порушення права позивача на своєчасне та повне отримання плати за спожиті послуги. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 13835,48 грн (з кожного з відповідачів по 6917,64 грн), а саме: 1) 12751,14 грн заборгованість за спожиті комунальні послуги за період часу з вересня 2023 року по вересень 2025 року включно; 2) 829,12 грн інфляційні втрати за весь час прострочки; 3) 255,22 грн три відсотки річних 31.10.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 25-26). 28.11.2025 судом також було закрито провадження у зазначеній цивільній справі в частині позовних вимог АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги у зв?язку з повною оплатою боргу (з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних) у розмірі 6917,74 грн, з якої судом також було стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 1514 грн (а.с. 56). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Хмельницького апеляційного суду від 13.03.2023 на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) належить кімната за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). 24.11.2017 між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 86/18143-63-124-SD-17-07502 про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за вказаною адресою (а.с. 9-10). Із довідки про стан заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за вказаною адресою, яка за період часу із вересня 2023 року по вересень 2025 року включно складає 6375,57 грн (а.с. 14). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних втрат за весь час прострочки, що становлять 414,56 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 127,61 грн (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15,тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що останній користувався наданими позивачем комунальними послугами та не вносив оплату за спожиті послуги у повному обсязі та у встановлені строки, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що утворилася за період часу з вересня 2023 року по вересень 2025 року включно,з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 6917,74 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в загальному розмірі 3028 грн підтверджується платіжними інструкціями № 11026 від 27.10.2025 та № 6373 від 27.06.2025 (а.с. 7, 8). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1514 грн (виходячи з того, що половину сплаченого позивачем судового збору раніше було стягнуто судом з [PERSON] ). На підставі викладеного,

Outcome: approved