Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

03 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 1363342 у загальному розмірі 13 876,81 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 20 квітня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1363342 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 120,00 грн., строк позики 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Позикодавець на виконання п. 1 Договору позики № 1363342 від 20 квітня 2021 року виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 120,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за посередництвом платіжної установи. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ні перед позивачем/фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики № 1363342 на підставі договору факторингу. В подальшому, позикодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1363342 від 20 квітня 2021. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1363342 від 20 квітня 2021 року. Так, згідно п. 5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 958,56 грн., з яких: 4 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 838,56 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, у зв`язку зі зверненням позивача до суду з даним позовом позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Розглянувши клопотання представника позивача про витребування в АТ КБ «Приват Банк», документів/інформації: щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 20.04.2021 року по 23.04.2021 року, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно належним чином не обґрунтоване та представником позивача не доведено, що обставини на підтвердження яких вона просить витребувати докази входять до предмета доказування по справі або не визнаються іншим учасником справи. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1363342, згідно умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони погодили такі умови Договору позики: сума позики 4 120,00 грн., строк позики 30 днів, дата повернення 20 травня 2021 року, процентна ставка (базова) 1,99% на день, знижена процентна ставка 0,69%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70% (а.с. 13). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позикодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало повністю та надало позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» як фактором було укладено Договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (а.с. 27-31). Того ж дня, тобто 26 жовтня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року (зв. бік а.с. 31). Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги за Договором позики № 1363342 від 20 квітня 2021 року, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 13 958,56 грн., з яких: 4 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 838,56 грн. - сума заборгованості за відсотками (зв. бік а.с. 32-33). В подальшому, 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» як фактором було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (а.с. 36-40). Того ж дня, тобто 03 квітня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року (зв. бік а.с. 40). Відповідно до Реєстру боржників від 03 квітня 2023 року, який є додатком № 1 до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги за Договором позики № 1363342 від 20 квітня 2021 року, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 13 958,56 грн., з яких: 4 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 838,56 грн. - сума заборгованості за відсотками (зв бік а.с. 41-42). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» стало новим кредитором у зобов`язаннях за договором позики, який укладено з [PERSON] . При цьому, згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 1363342 від 20 квітня 2021 року, складеним ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованість [PERSON] перед позивачем за період з 20 квітня 2021 року по 15 жовтня 2025 року становить 13 876,81 грн., з яких: 4 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 756,81 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним договором позики так і не сплатила. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у позику. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договором позики та не повернув отримані в позику кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 1363342 від 20 квітня 2021 року у загальному розмірі 13 876,81 грн., яка складається з: 4 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 756,81 грн. - сума заборгованості за відсотками, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, що підтверджується ордером серії АХ № 1287257 від 03 вересня 2025 року (а.с. 50), а також договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, укладеним між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (зв. бік а.с. 43-46). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 01 жовтня 2025 року між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було підписано Витяг з Акту № 2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, в якому вони погодили, що послуги з правничої допомоги надані адвокатом якісно і в повному обсязі, в тому числі і послуги з вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції та підготовки позовної заяви до боржника [PERSON] , вартість наданих послуг становить 4 500,00 грн. (зв.бік а.с. 47). Суд вважає встановленим, що позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Ткаченко Ю.О., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 4 500,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції та підготовки позовної заяви, є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Крім того, представником позивача не зазначено витрачений на вказані послуги час. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial