Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] про відшкодування шкоди В обґрунтування позовних вимог вказує, що 07 липня 2025 року близько 22 год. 45 хв. у м. Рівне по вул. Фабрична, 16 Відповідач, [PERSON] , вчинила протиправні дії - пошкодила транспортний засіб марки « Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований на дворовій території, чим завдала матеріальних збитків позивачу. Позивач, [PERSON] , є належним користувачем вказаного автомобіля. Власником транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , який передав позивачеві всі документи на автомобіль для законного користування. У ніч події до позивача прибули працівники поліції, які повідомили про пошкодження його автомобіля. Прибувши на місце події, [PERSON] побачив відповідача, [PERSON] , у стані алкогольного сп`яніння біля авто. Вона не заперечувала того, що пошкодила авто, але через певний час почала нецензурно лаятися і конфліктувати. Працівниками патрульної поліції, які прибули по виклику вчинення хуліганських дій і пошкодження автомобіля, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №600036 від 08.07.2025. Окрім цього, подія зафіксована на бодікамери працівників поліції та фотофіксацію з місця пригоди, які додаються до справи, та підтверджують факт пошкодження авто. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.08.2025 у справі №569/15584/25 провадження за ст. 173 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Питання завданої шкоди не вирішено та шкода не відшкодована. 26.09.2025 позивач, [PERSON] , звернувся до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте 30.09.2025 отримав відмову, оскільки подія не була визнана страховим випадком. 14.08.2025 аварійним комісаром-оцінювачем [PERSON] (свідоцтво №1523 від 18.12.2009 р., свідоцтво оцінювача МФ №7766 від 12.02.2011 р.) було складено Звіт №356.25K про оцінку автомобіля «Volkswagen Caddy», ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.3. [NUMBER] . Згідно вказаного звіту, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Caddy», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого 07.07.2025 року станом нам момент події 07.07.2025 року становить: 16203,42 грн. З огляду на викладене просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 16203, 42 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 9 211, 20 грн. Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа та відповідач у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачки в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. 07 липня 2025 року близько 22 год. 45 хв. у м. Рівне по вул. Фабрична, 16 Відповідач, [PERSON] , вчинила протиправні дії - пошкодила транспортний засіб марки « Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований на дворовій території, чим завдала матеріальних збитків. Доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. Позивач, [PERSON] , є користувачем вказаного автомобіля. Власником транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Працівниками патрульної поліції відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №600036 від 08.07.2025. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.08.2025 у справі №569/15584/25 провадження за ст. 173 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказаною постаново суду встановлено, зокрема, що "... саме по собі пошкодження чужого майна, якщо такі дії вчинені за відсутності хуліганських мотивів, не може вважатися дрібним хуліганством". 26.09.2025 позивач, [PERSON] , звернувся до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте 30.09.2025 отримав відмову, оскільки подія не була визнана страховим випадком. 14.08.2025 аварійним комісаром-оцінювачем [PERSON] (свідоцтво №1523 від 18.12.2009 р., свідоцтво оцінювача МФ №7766 від 12.02.2011 р.) було складено Звіт №356.25K про оцінку автомобіля «Volkswagen Caddy», ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.3. [NUMBER] . Згідно звіту від 14.08.2025 №356.25К, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Caddy», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого 07.07.2025 року станом нам момент події 07.07.2025 року становить: 16203,42 грн. Згідно положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Слід зазначити, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу матеріальної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану позивачу відповідачем в розмірі 16 203, 42 грн. Крім того, стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також суд зазначає, що відповідно дост. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону). За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»). Судом встановлено, що позивач отримав правничу допомогу і поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Крім того, суд зазначає, що згідно положень ст. ст. 133, 139 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, тощо. Як убачається з матеріалів справи, позивачем було понесено витрати на проведення звіту від 14.08.2025 №356.25К в розмірі 3 000, 00 грн. Також, оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. З огляду на викладене з з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 9 211, 20 грн (5 000, 00 грн + 3 000, 00 грн + 1 211, 20 грн).

Outcome: approved