Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він є єдиним сином [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка у шлюбі не перебуває, інших членів сім`ї не має. З 01.06.2020 [PERSON] , [INFO] , за наслідком проведення повторного медико-соціального огляду має II групу інвалідності безстроково, оскільки страждає на хронічний стійкій психічний розлад (шизофреноподібний), внаслідок чого вона за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Державну соціальну допомогу по інвалідності отримувала з 01.05.2012. З урахуванням викладеного потребує стороннього догляду та призначення опіки. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Пояснив, що має посвідчення [NUMBER] , проходить військову службу вже понад чотири роки. Оскільки стан здоров`я матері погіршився, подано заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, яку просить задовольнити. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити та вказала, що законодавство України не містить обмежень щодо призначення опікуном особи, що проходить військову службу над недієздатною особою. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] страждає на шизофренію, постійно приймає ліки. Єдиний хто її підтримує та допомагає це син, [PERSON] , якого вона просить призначити опікуном. Представника заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] надає відповіді на поставлені питання, відтак доцільним було б визнати її обмежено недієздатною. Щодо призначення опікуна, поклалась на розсуд суду. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] за експертим висновком не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Підтримала подання, яке просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з матеріалами справи, заявник - [PERSON] , [INFO] - є рідним сином [PERSON] та звернувся до суду з вимогою визнати її недієздатною у зв`язку з наявністю у неї хронічного, стійкого психічного розладу, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із наданої довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №441223 вбачається, що з 01.06.2020 [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, пов`язану з хронічним стійким психічним розладом - шизофреноподібним, що суттєво впливає на її психічний стан і поведінку. Медичні документи підтверджують дезорієнтацію у часі та просторі, неможливість забезпечення основних життєвих потреб та відсутність здатності до самостійного прийняття рішень. Згідно з Висновком від 01.10.2025 № 1375, виготовленим на виконання ухвали суду від 28.08.2025 відповідно до якої призначено судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] , встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад - «Шизофренію», параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Апато-дисоціативний дефект»та за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд критично оцінює позицію захисника [PERSON] щодо можливості визнання останньої обмежено дієздатною, з огляду на таке. Відповідно до статті 36 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана обмежено дієздатною, якщо вона внаслідок психічного розладу може усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними лише частково. Натомість, згідно зі статтею 39 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як убачається з висновку судово-психіатричної експертизи від 01.10.2025 № 1375, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад - шизофренію, параноїдної форми, безперервного типу перебігу з апато-дисоціативним дефектом, і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначений висновок є категоричним, недвозначним, складеним компетентною експертною установою, не спростованим жодними іншими доказами у справі. Сам по собі факт того, що особа може відповідати на окремі побутові питання або підтримувати короткий вербальний контакт, не свідчить про збереження здатності усвідомлювати правові наслідки своїх дій. Отже, доводи про можливість визнання [PERSON] обмежено дієздатною ґрунтуються не на медичних критеріях, а на суб`єктивному сприйнятті її поведінки, що суперечить положенням статей 36, 39 ЦК України та не може бути покладене судом в основу рішення. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що існують саме ті підстави, які передбачені статтею 39 ЦК України для визнання особи недієздатною, а не обмежено дієздатною. Матеріалами справи встановлено, що згідно з довідкою до акта огляду спеціалізованою психіатричною медико- соціальною експертною комісією № 1 від 11.06.2020 серії 12ААБ № 441223, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю II групи (інвалідність загального захворювання, встановлена безстроково). [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акта обстеження умов проживання від 17.11.2025 за адресою: [ADDRESS] , однокімнатна квартира має задовільні умови проживання, в помешканні проведено сучасний ремонт, на кухні наявна електрична плита, у ванній кімнаті встановлено бойлер для нагріву води. Для [PERSON] відведено окреме ліжко - місце. Відповідно до витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявності незнятої чи непогашеної судимості та про розшук стосовно [PERSON] на території України станом на 10.11.2025 відсутні. Згідно з медичним висновком про стан здоров`я кандидата в опікуни/піклувальники від 11.11.2025, [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра та на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за станом здоров`я може бути опікуном. [PERSON] - сестра [PERSON] та [PERSON] - брат [PERSON] надали заяви про те, що не заперечують щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , у разі визнання останньої судом недієздатною. Як пояснив заявник [PERSON] , він є військовослужбовцем Збройних Сил України та понад чотири роки проходить військову службу. В даний час перебуває в районі проведення бойових дій на території Донецької області. Вказані обставини визнаються сторонами, відтак не потребують доказуванню. Разом із тим, сам по собі факт проходження військової служби не є імперативною підставою для відмови у призначенні особи опікуном, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23. У зазначеній постанові Верховний Суд прямо вказав, що: законодавством України не встановлено заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою, а кожна справа підлягає оцінці з урахуванням конкретних обставин та якнайкращих інтересів підопічного. Суд звертає увагу, що у даній справі: орган опіки та піклування вніс належне подання про доцільність призначення саме [PERSON] опікуном, заявник є єдиною особою, яка фактично здійснює догляд за матір`ю, інших осіб, які б реально здійснювали опіку або були готові її здійснювати, матеріалами справи не встановлено, близькі родичі (сестра та брат підопічної) не заперечують проти призначення заявника опікуном, житлові умови, стан здоров`я та особисті якості заявника дозволяють йому виконувати обов`язки опікуна. В тому числі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що син є єдиною близькою людиною, що може її доглядати, ці обставини підтвердив і сам заявник. На відміну від справ, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість призначення опікуном військовослужбовця (зокрема справи № 344/2344/24, № 716/662/24, № 742/887/23), у даній справі відсутні інші близькі особи, здатні взяти на себе функції опікуна, а також не встановлено фактичної неможливості заявника виконувати ці обов`язки. У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження 6І-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною першою статті 41 Цивільного кодексу України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до частини першої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. А згідно з частиною четвертою статті 63 цього Кодексу опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч.5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Частиною 4 статті 63 цього ж Кодексу передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як вказує заявник, [PERSON] , є його рідною матір`ю, відтак просить призначити опікуном недієздатної. Крім того, суд враховує, що проходження військової служби не позбавляє заявника можливості здійснювати опіку через представництво, взаємодію з органами соціального захисту та органом опіки, питання звільнення або відстрочки від військової служби не є предметом розгляду цієї справи і не може наперед визначати висновок суду щодо цивільної дієздатності та опіки. Таким чином, суд приходить до висновку, що призначення [PERSON] опікуном відповідає як вимогам закону, так і якнайкращим інтересам недієздатної особи, з урахуванням реальних життєвих обставин та фактичних сімейних зв`язків. Зважаючи на те, що внаслідок психічного розладу на який страждає [PERSON] , що істотно впливає на усвідомлення значення своїх дій та керування ними, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки, шляхом призначення опікуном заявника, щодо якого заінтересованою особою внесено подання. На підставі ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved