Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 29.09.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.10.2022 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 103622860, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн на строк 105 днів (складається з пільгового 15 днів та поточного 90 днів періодів), зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,50% та 3%, комісія за надання кредиту 10% від суми кредиту. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 29.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, відповідно до умов якого позивач набув прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором №103622860 від 27.10.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відтак, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, за ним утворилася заборгованість в загальному розмірі 20050 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн; заборгованість за процентами 14550 грн; заборгованість за комісією 500 грн, яку і просить стягнути позивач та судові витрати. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати без участі представника. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, яка йому була вручена 22.11.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та відстеження поштового відправлення з сайту «Укрпошта". ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. 02.10.2025 року судом здійснено запит до відповідного відділу ДМС України з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача. 20.10.2025 року з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшли відомості про місце реєстрації відповідача.. Ухвалою судді від 20.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено,\~що 27.10.2022\~року \~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Мілоан» уклали\~договір про\~споживчий кредит\~№103622860,\~у відповідності\~до умов\~якого відповідач\~отримав кредит\~у сумі\~5\~000\~грн,\~загальним строком\~на 105\~днівз\~яких:\~пільговий період\~складає 15\~днів і\~завершується 11.11.2022\~року,\~поточний період\~становить 90\~днів,\~та завершується\~09.02.2023\~року.\~При цьому,\~відповідно до\~п.1.4\~договору позичальник\~має повернути\~кредит,\~сплатити комісії\~за надання\~кредиту та\~проценти за\~користування кредитом\~в рекомендовану\~дату платежу\~11.11.2022\~року,\~але не\~пізніше 09.02.2023\~року (а.с.17зв-22). Загальні витрати позичальника в пільговий період становлять 1625 грн (94,072% річних), та за весь строк кредитування 15125 (1052% річних). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування 20125грн (п.1.5 договору) (а.с.18) Комісія за надання кредиту 500 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1. договору). Пунктом 1.5.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1125 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Згідно п.1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 13500 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної: фіксована (п. 1.6 Договору). Згідно п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Пункт 2.2.2. договору передбачає про нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Відповідно до п.2.4.1. позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 договору. При цьому позичальник [PERSON] до укладення цього договору ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та правилами, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримала від кредитодавця інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування» (п.5.1. договору). Договір підписано 28.10.2022 року о 17:21 год. [PERSON] одноразовим ідентифікатором W46616 (а.с.17зв.). В додатку\~№1\~до договору\~№ 103622860 від 27.10.2022 року міститься графік платежів за цим договором, в якому зазначена інформація щодо дати видачі кредиту 27.10.2022, дати платежу 09.02.2023 року, кількість днів у розрахунковому періоді 105, чиста сума кредиту 5000 грн, проценти за користування кредитом 14625 грн, комісія за надання кредиту - 500 грн (а.с.23) У паспорті\~споживчого кредиту\~№ 103622860 від 27.10.2022 року зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредит, сума кредиту: 5000 грн; строк кредитування: 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів; мета отримання: задоволення потреб позичальника; спосіб надання: безготівково на рахунок з використанням карти; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка: 1.50 % за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного в п.1.3.1. договору; стандартна ставка: 3.00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п.1.3.2. договору. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за супровідні послуги Кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 500 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно п.1.3 договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 20125 грн; реальна річна процентна ставка за пільговий період: 94,072.00 % річних. Реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування: 1052.00 % річних; порядок повернення кредиту; кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно додатку №1; додаткова інформація; інші важливі правові аспекти (а.с.23зв-24). Згідно довідки\~про ідентифікацію,\~надану ТОВ\~«Мілоан»,\~підтверджено,\~що клієнт\~ [PERSON] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~з яким\~укладено договір\~про споживчий\~кредит № 103622860 від 27.10.2022 (далі - договір) ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН". Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W46616, із зазначенням номеру телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор (а.с.24зв). Видача відповідачу кредиту в сумі 5000 грн за договором №\~103622860 здійснена\~шляхом перерахування на банківську картку\~ [NUMBER] 28.10.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №53327665 від 28.10.2022 року, де платником є ТОВ «Мілоан», отримувачем - [PERSON] (а.с.25). Згідно відповіді АТ «Акцент банк» на вимогу ухвали суду, банком надана інформація про те, що картка № [NUMBER] емітована в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 28.10.2022 року на вказану картку було зараховано переказ коштів в сумі 5000 грн (а.с.61-63). У відомості\~про щоденні\~нарахування та\~погашення за\~кредитним договором\~№ 103622860, укладеним з відповідачем, зазначено, що 28.10.2022 року було надано кредит в сумі 5000 грн, того ж дня нараховано комісію з оформлення кредиту 500 грн, у період з 29.10.2022 року по 11.11.2022 року було нараховано відсотки згідно п. 1.5.2. договору в розмірі 75 грн в день, у період з 12.11.2022 по 09.02.2023 року нарахування відсотків здійснювалось згідно п. 1.6, 2.3.1.2. договору в сумі 150 грн в день (а.с.25зв-26). 29.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ/Т, за умовами якого позивач набув право вимоги, серед інших, до боржника [PERSON] за кредитним договором № 103622860 від 27.10.2022 року на суму заборгованості 20050 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 04.02.2025 до договору факторингу № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 року (а.с.26зв-30, 32). Згідно додаткової угоди №1 від 04.02.2025 року до договору відступлення права вимоги №104-МЛ/Т від 29.08.2023 року сторони ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» домовились внести наступні зміни: п. 1.2. в реєстр боржників від 29.08.2023 року до договору: відомості, зазначені в колонці реєстру «Дата закінчення договору» по кожному боржнику з дати підписання реєстру до дати укладення угоди вважати відомостями, що визначають дату завершення пільгового періоду строку виконання зобов`язання боржників за кредитними договорами; п. 1.2.2. назву колонки реєстру «Дата закінчення договору» змінити на «Дата закінчення строку кредитування за договором»; 1.2.3. відомості в колонці реєстру «Дата закінчення договору» п кожному боржнику змінити на відомості, які визначають «Дату закінчення строку кредитування за договором»; 1.3 реєстр зі змінами, вказаними в п.п. 1.2.2, 1.2.3 угоди викласти у новій редакції (а.с.31). 12.09.2025 року позивач звертався з вимогою до відповідача про виконання зобов`язань за кредитним договором в загальній сумі 20 050 грн (а.с.33зв). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1, 3\~ст. 1056-1 ЦК України\~визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1ст.\~629\~ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст.\~612\~ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516\~ЦК\~України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080\~ЦК\~України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082\~ЦК\~України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо одноразової комісії за надання кредиту. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке. Закон № 1734-VIII\~(ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що 27.10.2022 року [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан», договір про споживчий кредит №103622860 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»\~на суму 5000 грн строком на 105 днів, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування у пільговий період, який триває 15 днів, та 3% - в день в поточний період, що становить 90 днів. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5000 грн підтверджено платіжним дорученням про перерахування суми кредиту. Оскільки укладення вказаного договору ініційовано 27.10.2022 року, а підписано позичальником 28.10.2022 року, в цей же день [PERSON] надані кредитні кошти, то пільговий період, в який первісний кредитор нараховував відсотки за ставкою 1,5% тривав 14 днів, оскільки починається з дня видачі кредиту та триває до 11.11.2022 року (п.1.3.1 договору). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином виконані умови договору та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти,\~натомість відповідачем в порушення вимог кредитного договору не здійснено своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 20 050 грн, з якої 5 000 грн - тіло кредиту, 14 550 грн (5 000 грн*1,5%*14 днів + 5 000 грн*3%*90 днів) відсотки за користуванням кредитом та 500 грн заборгованість за комісією за надання кредиту. При цьому, наведені приписи\~ЦК України,\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту, які передбачає кредитний договір №103622860 від 27.10.2022 року. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що одноразова комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. Таким чином сума комісії підлягає стягненню з відповідача. Відтак, позов слід задовольнити повністю. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2 422,40 гривень судового збору на користь позивача. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 8 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 01.07.2025 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.36зв); ордер серії ВС №1381377 на надання правничої допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" у судах загальною юрисдикції адвокатом Усенко Михайлом Ігоровичем, виданий АО «Апологет» (а.с.37зв); актом наданих\~послуг №883\~від 05.09.2025\~року,\~згідно якого\~виконавчем \~АО «Апологет»\~надано клієнту\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Кредит Капітал"\~послуги згідно\~договору про\~надання правової\~(правничої)\~допомоги №0107\~від 01.07.2025\~року щодо\~боржника [PERSON] \~за кредитним\~договором №103622860 . Сума наданих послуг 8000 грн (а.с.36).; детальний опис наданих послуг до акту №883 від 05.09.2025 року (а.с.38зв).; Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст.\~59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3\~ст. 2ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 8 000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився. В той же час, враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved