Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] , вказавши, що Концерном «МТМ» надавались послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення, розташоване за адресою:. [ADDRESS] , однак, вказані послуги своєчасно не сплачувались. Про суті вимог просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопаду 2021 року по грудень 2022 року включно в сумі 20553,21 гривні та судові витрати. Ухвалою суду від 14.03.2023 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідачі у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористались, відзиви на позов не подали, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідачів подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 16.02.2023 року, нежиле приміщення, літ. А-4, розташоване за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності кількох осіб: 19/25 з 01.03.2005 року на праві комунальної власності належить Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, по 3/25 на праві приватної власності з 18.07.2012 року належить [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №279 від 26.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавкою В.М. 01.11.2021 року Концерном «МТМ» затверджено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно з п. 1 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води. Цей договір укладається сторонами з урахуванням ст. 633, 634, 641, 641 ЦК України. Як зазначено у п. 4 договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надання послуги, факт отримання послуги. За розрахунком позивача за період з листопаду 2021 року по грудень 2022 року включно за адресою [ADDRESS] надавались послуги з постачання теплової енергії, які споживачами не оплачувались, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 20553,21 гривні. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору, то ці доводи не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Як вказує ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідженими доказами підтверджується належність приміщення [ADDRESS] на праві власності кільком особам: Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради - 19/25 часток на праві комунальної власності та відповідачам [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності по 3/25 часток кожній. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, згідно зі ст. 543 ч. 1 ЦК України. Водночас, пред`являючи позов, Концерн «МТМ» не вказав в якості відповідача Запорізьку міську раду, у праві власності якої знаходиться 19/25 частин приміщення, а заявив позовні вимоги лише до [PERSON] та [PERSON] , яким в сукупності належить трохи більше 1/5 частки приміщення. Таким чином, позивач позбавив можливості основного співвласника майна надати свої заперечення щодо позову. Суд немає права в силу вимог ст. 51 ЦПК України за власною ініціативою без клопотання позивача залучати Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в якості співвідповідача у цій справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц). Послуги з постачання теплової енергії Концерном «МТМ» надавались у приміщення 33 в будинку [ADDRESS] , співвласниками якого є Територіальна громада м. Запоріжжя, [PERSON] та [PERSON] , позивачем не вказані підстави для пред`явлення позову лише до [PERSON] та [PERSON] , враховуючи, що Територіальній громаді м. Запоріжжя належить більша частка у власності та вказану особу не залучено в якості співвідповідача, чим позбавлено можливості реалізувати свої права як відповідача, тож позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed