Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі наказу Котовського міськрайонного суду Одеської області №505/1292/22 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2022 шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2022 року стягнуто з нього аліменти на користь відповідачки на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Позивач зазначив, що хоча з відповідачкою фактично не проживав з 2021 року, але продовжував оплачувати вартість оренди квартири, де вона з сином залишилась проживати, щомісяця додатково до аліментів надавав певну суму, для забезпечення потреб сина, яку передавав особисто або перераховував на банківську карту відповідачки. Після початку збройної агресії він добровільно пішов до лав ЗСУ, став отримувати заробітну плату більше 100 000 грн. на місяць, як наслідок його колишня дружина стала отримувати аліменти у розмірі біля 25-30 тисяч На даний час його матеріальний стан суттєво погіршився, оскільки 05.08.2023 року він уклав шлюб з [PERSON] , також він допомагає матері яка потребує постійної допомоги. На сьогодні він власного житла немає та збирає кошти на його придбання. Позивач зазначив, що аліменти він не відмовляється сплачувати, але його можливості наразі дуже обмежені, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу). Ухвалою суду від 19.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, який зареєстрований в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№2065/24 від 14.02.2024 року, в якому просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Зазначила, що твердження позивача [PERSON] про те, що вона отримує аліменти в розмірі 25 000,00 грн. - 30,000,00 грн. щомісячно не відповідають дійсності, також не відповідають дійсності й інші обставини, на які посилається позивач. Так, посилання позивача про те, що він одружився з [PERSON] і ці обставини вимагають від нього значних фінансових витрат не можна враховувати як погіршення його матеріального стану, оскільки його дружина працює сімейною медичною сестрою в КНП «Подільська міська лікарня Подільської міської ради Подільського району Одеської області та отримує стабільний дохід Твердження позивача, що він немає власного житла та винаймає житло і на сьогодні намагається зібрати певну суму коштів для того щоб придбати житло також не можна враховувати як погіршення його матеріального стану, крім того у матері позивача є ще донька, яка також може допомагати своїй матері. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№200108 від 09.12.2025 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, також просив долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження сина, [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№20774 від 18.12.2025 року, в якій просила розглянути справу її відсутність, позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо вимог позивача про зменшення розміру аліментів, також долучили до матеріалів справи довідку про розмір отриманих документів від 18.12.2025 року за №9607. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2022 року розірвано. Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2022 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2023 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який вони зареєстрували 05.08.2023 року у Балтському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , актовий запис № 153, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.2025 року, долученої позивачем, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про розмір аліментів за №9607 від 18.12.2025 року вбачається, що [PERSON] дійсно отримувала аліменти від [PERSON] у такому розмірі: травень 2025 року 4925 грн.; червень 2025 року 1598 грн.; липень 2025 року аліменти не отримувала; серпень 2025 року аліменти не отримувала; вересень 2025 року 122 грн. 90 коп.; жовтень 2025 року 232 грн. 84 коп., листопад 2025 року аліменти не отримувала. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВРУ № 789-XII від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, платник аліментів, відповідно до вимог ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, повинен довести те, що після визначення судом відповідного розміру аліментів відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані, погіршився стан його здоров`я чи відбулось поліпшення стану здоров`я одержувача аліментів або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які свідчать про необхідність зміни розміру аліментів. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначає як підставу для зменшення розміру аліментів необхідність несення ним додаткових витрат на утримання другої неповнолітньої дитини. З урахуванням сутності принципу змагальності саме позивач, як особа, яка стверджує про можливість сплати аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, повинен довести обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Щодо твердження позивача, що на його утриманні перебуває мати пенсіонер, суд не бере до уваги, оскільки остання перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію за віком, інших належних та допустимих доказів того, що його мати потребує допомоги в зв`язку з низьким рівнем доходу та доказів такої допомоги позивачем не надано. Отже, суд вважає доведеним те, що сімейне та матеріальне становище позивача змінилося, внаслідок народження сина, зазначене, підтверджує наявність підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру аліментів. Враховуючи рівність та обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини буде забезпечувати баланс між інтересами дитини та інтересами позивача. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити частково позов. Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial