Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є єдиною дитиною і сином померлого та спадкоємцем за законом до вищевказаної спадщини, яка відкрилася після смерті батька. Мама позивчаа [PERSON] та дружина померлого не заперечує щодо визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] та відмовляється від своєї успадкованої частки після смерті чоловіка. Зазначає, що у зв`язку з тим, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, що входить у спадщину, у позивача виникла необхідність у визнанні права власності на спадкове майно в судовому порядку. Тому, враховуючи вищенаведене, просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони в підготовче засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с.26). Представник відповідача Свалявської міської ради подав заяву в якій зазначив, що Свалявська міська рада проти позовних вимог не заперечує, просив розглянути справу без його участі (а.с.32-34) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Письмових пояснень з викладеними аргументами і міркуваннями щодо заперечення позову до суду не подала. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), запис №23 від 20.09.2022 року - [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис №6 від 29.01.1981 року, місце реєстрації с.Стройне Свалявського району - [PERSON] (позивач) є сином померлого [PERSON] (а.с.8). Згідно заяви [PERSON] (дружини померлого, що стверджується свідоцтвом про укладенні шлюбу серії [NUMBER] ,Ю запис №27 від 22.09.1979 року, місце реєстрації с.Стройне, Свалявського району, Закарпатської області, а.с.12 та мами позивача), нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Баратей А.А. в реєстрі за №902 від 02.09.2025 року - [PERSON] не заперечує щодо визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] та відмовляється від своєї успадкованої частки після смерті чоловіка, який помер [INFO] (а.с.21). Судом досліджено: довідка начальника відділу "Центр надання адміністративних послуг" від 25.09.2025 року за №06-12/715, згідно якої за записами погосподарської книги №3, с.Стройне (за 2021-2025 року, номер об`єкта №01-0200-1) - [PERSON] , який помер [INFO] був головою домогоспоарства за адресою: [ADDRESS] ; копія технічного паспорту № 3734/2025 із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу, експлікацією приміщень будинку садибного типу, журналом зовнішнім обмірів, характеристикою від 23.08.2025 року; копія довідки №2956, виготовленої ФОП [PERSON] від 23.08.2025 року (інвентаризаційна вартість житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами (процент зносу 45% в цінах 2025 року) становить 115008 грн. (, а.с.13-20, а.с.27). За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Враховуючи викладене, матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та не суперечать нормам чинного законодавства, тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved