Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить стягнути соладарно з останніх на користь ТОВ «АНАЛІТИКА ФІНАНС» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 3962,08 доларів США, пені 39436,80 гривень та 843599,59 гривень штрафу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.11.2006 року між ВАТ «Всеукраїнським Акціонерним Банком» та [PERSON] було укладено Договір Кредиту № 359, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 38 000 Дол. США. 22.11.2018 року між Банком в особі Фонду гарантування вкладів та [PERSON] було укладено Договір № 33391 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 359 та всіма договорами забезпечення до нього. 19.12.2018 року новий кредитор [PERSON] передав [PERSON] за тими ж договорами в порядку відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором. 21.12.2018 року на адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було направлено повідомлення про зміну кредитора. Платежі [PERSON] 03.01.2019, 05.02.2019, 02.03.2019, 04.04.2019 на загальну суму 40000,00 грн. сплачені неналежному кредитору, оскільки 19.12.2018 відбулась заміна кредитора з [PERSON] на [PERSON] , про що 21.12.2018 [PERSON] було повідомлено позичальника та поручителів. Листами від 08.01.2019 та 11.02.2019 [PERSON] було зазначено про помилковість сплачених коштів та запитано реквізити для повернення грошових коштів, проте відповіді отримано не було. Платежі [PERSON] 09.02.2021 та 09.03.2021 на загальну суму 20000,00 грн. також сплачені неналежному кредитору внаслідок відступлення [PERSON] права вимоги на користь ТОВ «Аналітик Фінанс», про що ТОВ «Аналітик Фінанс» 22.01.2021 було повідомлено позичальника та поручителів. Листами від 25.02.2021та 19.03.2021 [PERSON] було зазначено про помилковість сплачених коштів та запитано реквізити для повернення грошових коштів. Проте позичальником було проігнороване вказане звернення. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було зараховано платежі [PERSON] за період до повідомлення позичальника та поручителів про відступлення прав [PERSON] , а саме платежі 28.11.2018 та 07.12.2018 на загальну суму 20000,00 грн., а також платежі на користь Аналітик Фінанс, здійснені за період з 09.04.2021 по 01.08.2022 на загальну суму 204500,00 грн. Тож загалом сплачено належним кредиторам 224500,00 грн. Зазначені кошти спрямовано на відшкодування заборгованості зі сплати пені в сумі 68 217,06 грн. та штрафу в сумі 156 282,94 грн. за неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Вказує, що станом на дату розрахунку заборгованість позичальника складає: Сума тіла - 9068,17 Дол. США, відсотки - 4703,73 Дол. США, штраф 733866,68 грн., 3% річних 648,60 Дол. США. 19.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» звернулося до суду із заявою про збільшення позовних вимог. В заяві просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5811,61 дол. США, пені 62367,11 грн. та 890149,62 грн. штрафу. 28.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» звернулося до суду із заявою зміну підстав позову, в якій просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» заборгованість за тілом кредиту - 9068,17 Дол. США, за відсотками за користування кредитом - 4703,73 Дол. США, штрафу 733866,68 грн.та 3% річних - 648,60 Дол. США. Аргументи учасників справи. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїх запереченнях вказує, що розрахунок заборгованості за Кредитним договором №359 від 02.11.2006 року, наданий позивачем в обґрунтування заяви про збільшення розміру позовних вимог є неправильним. Так, у розрахунку правильно зазначений розмір заборгованості станом на дату відступлення боргу ПАТ « ВіЄйБі Банк» 22.11.2018 року, а саме: 9068,17 доларів США за тілом кредиту, 179,34 доларів США за відсотками, 22930,31 грн. за неустойкою, всього 279 677,02 грн. Саме такий розмір заборгованості за кредитним договором станом на дату відступлення боргу ПАТ « ВіЄйБі Банк» 22.11.2018 року не оспорюється сторонами та додатково підтверджується листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк № 01-2/4932 від 10.07.2019 року. Однак, у розрахунку заборгованості за Кредитним договором №359 від 02.11.2006 року, який наданий позивачем разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог зазначена лише 1 (одна) сума погашення кредиту після дати відступлення боргу ПАТ « ВіЄйБі Банк» 22.11.2018 року, а саме 10000,00 грн. від 03-04.01.2019 року, з усіх 25 платежів, що здійснила відповідач [PERSON] в погашення боргу за кредитним договором після 22.11.2018 року. Відповідач після 22.11.2018 року сумлінно виконувала свої обов`язки боржника та щомісячно сплачувала 10000,00 грн. в рахунок погашення боргу за вищезазначеним кредитним договором, змінюючи отримувача після належного повідомлення про заміну кредитора. Вказує, що 13.07.2022 року повідомила ТОВ «АНАЛІТИК ФІНАНС» про намір достроково погасити в повному обсязі свої боргові зобов`язання за кредитним договором та 01.08.2022 року сплатила 44500,00 грн. в остаточний розрахунок. Таким чином, в період з 22.11.2018 року по 01.08.2022 року вказує, що сплатила борг за Кредитним договором №359 від 02.11.2006 року в повному обсязі у сумі 284 500,00 грн. ( 9068,17 доларів США за тілом кредиту, 179,34 доларів США за відсотками (за відповідним курсом НБУ на день оплати), 22930,31 грн. за неустойкою) та станом на 01.08.2022 року строк дії Кредитного договору №359 від 02.11.2006 року (та іпотечного договору від 03.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Середенко Н.В. р.№ 1962, як форма забезпечення обов`язків за кредитним договором) закінчився у зв`язку із повним виконанням обов`язків за договором. На підтвердження цих обставин надала до суду квитанції за період з 22.11.2018 року по 01.08.2022 року. Також вказує, що у розрахунку заборгованості за Кредитним договором №359 від 02.11.2006 року, який наданий позивачем разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог безпідставно зазначена заборгованість за відсотками та пеня за їх несвоєчасну сплату, оскільки відповідно до п.2.2. договору №33391 від 22.11.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги до нового кредитора не переходить право на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами, що відповідно до ст.514 Цивільного Кодексу України не дає позивачу права нараховувати проценти та пеню за їх несплату. Також звертає увагу суду на те, що правових підстав для нарахування та стягнення пені немає, оскільки у розрахунку, який позивач надав суду разом із позовною заявою не враховані усі платежі, які здійснювала відповідач за вищезазначеним кредитним договором та не враховані обставини, встановлені рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 року по цивільній справі №641/3345/19. Просить при вирішенні питання про стягнення неустойки взяти до уваги обставини, встановлені .рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 року по цивільній справі №641/3345/19 щодо кредиторів [PERSON] та [PERSON] , які своїми діями (фальсифікації поштових повідомлень про вручення [PERSON] повідомлень про заміну кредитора та дострокового виконання зобов`язань) перешкоджали боржнику своєчасно та належним чином виконувати свої обов`язки за кредитним договором. Рух справи Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року справу передано до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. Зазначена цивільна справа надійшла з Полтавського районного суду Полтавської області згідно ухвали від від 22.02.2023 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.03.2023 року прийнято в провадження судді Назаренко Олега Володимировича цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.07.2023 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів закрито. Призначено цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів до судового розгляду по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Темнюкова М.І. надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Пекаренін А.А. у судове засідання не з`явилися, надійшла заява представника відповідача про проведення судового засідання у їх відсутність, в заяві просить відмовити в задоволенні позову. Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлені, причину неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 02.11.2006 року між ПАТ «Всеукраїнським Акціонерним Банком» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 359 від 02.11.2006 року відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 38 000 доларів США, для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 встановлено, що кредитні кошти надаються терміном по 02.11.2021 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14 процентів річних. 28.11.2008 року між сторонами ВАТ «Всеукраїнським Анкціонерним Банком» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 359 від 02.11.2006 року, відповідно до умов якої було встановлено проценту ставку за користування кредитними коштами в розмірі 16,5 процентів річних. Зобов`язання повинно бути виконаним у валюті кредиту шляхом перерахування суми кредиту та процентів за користування кредитом на позичковий рахунок іпотекодержателя. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів передбачених договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з Банком у зазначені нижче строки договір іпотеки нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Середенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1957, та зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 21.11.2006 року, вбачається, що [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] . Пунктом 2.7.4 кредитного договору встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 1 календарний місяць від дати відправлення вимоги банку, банк має право розірвати цей договір та набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, в порядку передбаченому діючим законодавством та договором іпотеки. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника відповідного рекомендованого листа. Відповідно до застереження 1 до п. 2.7.4, сторони домовились, що реалізація п. 2.7 не буде розглядатися Сторонами як одностороння зміна умов цього договору. Реалізація п. 2.7 даного договору є одним із способів виконання Боргових зобов`язань, встановлених за взаємною домовленістю сторін. Судом встановлено, що в подальшому договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.11.2018 року укладеним між ПАТ «Всеукраїнським Анкціонерним Банком » та [PERSON] підтверджується, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору (в тому числі за іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] , 03.11.2006 року), надалі за тексом боржники, включаючи прав вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Відповідно до п.2.2. договору №33391 від 22.11.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги до нового кредитора не переходить право на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами, що згідно з ст.514 Цивільного Кодексу України не дає позивачу права нараховувати проценти та пеню за їх несплату. Крім того, згідно з договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2018 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору (в тому числі за іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] , 03.11.2006 року), надалі за тексом боржники, включаючи прав вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Рішенням державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46276956 від 03.04.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 30996672 дата державної реєстрації 28.03.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 року Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46276956 від 03.04.2019 року про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Скасовано рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46276956 від 03.04.2019 року про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , та запис про право власності: 30996672 дата державної реєстрації 28.03.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 18.01.2021 між [PERSON] та ТОВ «Аналітик Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором разом із договорами поруки та іпотеки. 10.03.2021 року [PERSON] отримала від ТОВ АНАЛІТИК ФІНАНС листа б/н від 09.03.2021 року, яким її було повідомлено, про те, що з 18.01.2021 року ТОВ «АНАЛІТИК ФІНАНС» є новим кредитор за вищезазначеним кредитним договором. До 10.03.2021 року [PERSON] ніяких повідомлень про заміну кредитора не отримувала. 19.03.2021 року [PERSON] , з метою належного виконання своїх зобов`язань за кредитним та іпотечним договором звернулась до ТОВ «АНАЛІТИК ФІНАНС» із письмовим повідомленням про місце проживання, а також із заявою про надання повного розрахунку заборгованості за кредитним договором №359 від 02.11.2006 року із врахуванням усіх внесків позичальника у період з 19.12.2018 року по день надання розрахунку. 13.07.2022 року [PERSON] повідомила ТОВ «АНАЛІТИК ФІНАНС» про намір достроково погасити в повному обсязі свої боргові зобов`язання за кредитним договором та 01.08.2022 року сплатила 44500,00 грн. в остаточний розрахунок. Таким чином, відповідач [PERSON] в період з 22.11.2018 року по 01.08.2022 року сплатила борг за Кредитним договором №359 від 02.11.2006 року в у сумі 284 500,00 грн. ( 9068,17 доларів США за тілом кредиту, 179,34 доларів США за відсотками (за відповідним курсом НБУ на день оплати), 22930,31 грн. за неустойкою) та станом на 01.08.2022 року строк дії Кредитного договору №359 від 02.11.2006 року (та іпотечного договору від 03.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Середенко Н.В. р.№ 1962, як форма забезпечення обов`язків за кредитним договором) закінчився у зв`язку із повним виконанням обов`язків за договором. Вказане підтверджується квитанціями, наданими [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір, що позбавляє суд можливості встановити відповідність нарахування умовам договору. Судом встановлено, що [PERSON] сплатила борг за Кредитним договором №359 від 02.11.2006 року та станом на 01.08.2022 року строк дії Кредитного договору №359 від 02.11.2006 року закінчився у зв`язку із повним виконанням обов`язків за договором. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 (провадження № 61-12919св23) зроблено висновок, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Таким чином, сам по собі факт відшкодування відповідачем заборгованості за кредитним договором не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір щодо стягнення заборгованості, а тому визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України відсутні. Оскільки відповідачем повністю виконано умови договору, сплачено заборгованість, що підтверджено відповідними квитанціями про сплату, тому у задоволенні позову суд відмовляє. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд вирішив відмовити в задоволенні позову, то витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed