Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (надалі по тексту позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідачка) із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна»та відповідачкою укладений договір № 6921397 про надання споживчого кредиту, шляхом його підписання електронними підписами одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачці надані грошові кошти у кредит на умовах повернення, платності. Сума кредиту - 7000,00 грн. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Дата останнього платежу по кредиту 26.07.2024. Стандартна процентна ставка - 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка - 0,01 % в день та застосовується якщо споживач до 16.08.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу. ТОВ «Авентус Україна»свої зобов`язання за договором виконало та надало кредит відповідачці в розмірі 7000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] . У період із 01.08.2023 по 26.05.2024 відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 2410,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 146,16 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2263,85 грн. На підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 позивач набув право вимоги до відповідачки за договором № 6921397 від 01.08.2023. Позивач вказує, що самостійно нарахував проценти за 60 календарний день, із 28.05.2024 по 26.07.2024, у межах строку договору, що склало 8183,40 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед позивачем за вказаним кредитним договором складає 25749,37 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 6853,84 грн; заборгованість за процентами - 18895,53 грн. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором № 6921397 від 01.08.2023 в сумі 25749,37 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Крім того, в порядку визначеному ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідачки на користь позивача. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 03.11.2025 представник позивача Столітній М.М., в інтересах позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до Чорнобаївського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.11.2025 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, день, час розгляду справи був повідомлений належним чином; у позовній заяві представник просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідачка у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Водночас, конверти з поштовою кореспонденцією повернулися до суду без вручення з підстав відсутності адресата. Відзив на позовну заяву відповідачка не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не направила, причини її неявки суду не відомі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилася, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про проведення заочного розгляду справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виник спір у сфері споживчого кредитування щодо неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору, укладеним із первісним кредитором. Суд установив, що 01.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна»та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства підписаний договір про надання споживчого кредиту № 6921397 (далі по тексту договір) (а.с. 12-17). За умовами цього договору відповідачка отримала від ТОВ «Авентус Україна»кредит в розмірі 7000,00 грн, строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка - 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка - 0,01 % в день та застосовується якщо споживач до 16.08.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу. Відповідачкою був підписаний паспорт споживчого кредиту, у котрому зазначена сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка, загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача (а.с. 19-20). Також відповідачка ознайомлена з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 25-27). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 01.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою Договору про надання споживчого кредиту № 6921397. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що первісний кредитор - ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало 01.08.2023 відповідачці кредитні кошти в сумі 7000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 27.05.2024 № 487 (а.с. 30-31), листом АТ КБ «Приватбанк» від 19.11.2025 № 20.1.0.0.0/7-251114/44322-БТ (а.с. 86-87). Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачкою умов договору про надання споживчого кредиту № 6921397. Позивачем вказано про часткове виконання відповідачкою взятих на себе за вказаним договором зобов`язань, а саме про сплату в період із 01.08.2023 по 26.05.2024 грошових коштів в розмірі 2410,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 146,16 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2263,85 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань по вказаному договору та неповерненням отриманих у кредит грошових коштів у відповідачки виник борг по тілу кредиту в розмірі 6853,84 грн. Щодо строку, підстав та розміру нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами, то суд зазначає таке. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Слід звернути увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Позивач просить стягнути із відповідачки на його користь проценти за користування кредитними коштами у сумі 18895,53 грн (10712,13 + 8183,40) за період із 01.08.2023 по 26.07.2024. Досліджений у судовому засіданні розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 6921397 суд вважає вірним (а.с. 22-24, 40). Розмір процентів не перевищує встановлений договором строк користування коштами та визначену сторонами процентну ставку. Відповідачкою контррозрахунок заборгованості не наданий. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови д оговору про надання споживчого кредиту № 6921397 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. Докази про належне виконання відповідачкою взятих на себе згідно з умовами договору зобов`язань, повернення суми кредиту матеріали справи не містять. Набуття позивачем права вимоги до відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 6921397 від 01.08.2023 підтверджується дослідженими судом у судовому засіданні доказами, а саме: договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 (а.с. 32-33), актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 34), рєстром боржників від 27.05.2024 (а.с. 35-36), платіжними дорученнями (а.с. 37-38). Отже, судом встановлено наявність у відповідачки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 6921397 в сумі 25749,37 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 6853,84 грн; заборгованість за процентами - 18895,53 грн. Слід також зазначити, що на підставі рішення № 251124/1 від 25.11.2024 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 50). За вказаних обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 25749,37 грн. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3 % річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, - суд зазначає таке. Відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Дані норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22. Також суд наголошує на тому, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 01.08.2023 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3 % річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, - є такими, що не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6004 від 16.10.2025 (а.с. 11). У зв`язку із задоволенням позовних, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачки понесених витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3-6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» зверталося за професійною правничою допомогою. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано: - копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, згідно з яким Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 41-42); - заявку № 11295 на виконання доручення від 22.09.2025, згідно з якою ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» доручив, а адвокат Столітній М.М. зобов`язався надати послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6921397 від 01.08.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна»та [PERSON] (а.с. 43-44); - акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 11295 від 20.10.2025 згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024. Згідно цього акта адвокат Столітній М.М. надав, а позивач прийняв такі послуги: 1) зустріч Адвоката та Клієнта, надання Адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства, 0,5 год, вартість 440,00 грн; 2) дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи, 1 год, вартість 840,00 грн; 3) Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства, 0,5 год, вартість 440,00 грн; 4) Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів Клієнта, узгодження обраної позиції з Клієнтом, 1 год, вартість 840,00 грн; 5) Письмова юридична консультація, консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної Клієнтом позиції захисту прав та інтересів, 1 год, вартість 840,00 грн; 6) Проведення Адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів, 1 год, вартість 840,00 грн; 7) Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6921397 від 01.08.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна»та [PERSON] до суду: Чорнобаївський районний суд Черкаської області, 2 год, вартість 1640,00 грн; 8) Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для всебічного, об`єктивного, повного, безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи), 1 год, вартість 840,00 грн; 9) Складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо, 2 год, вартість 1640,00 грн; 10) Представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6921397 від 01.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна»та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях, 2 год, вартість 1640,00 грн. Вартість послуг - 10000,00 грн (а.с. 45); - ордер на надання правничої допомоги від 20.10.2025 (а.с. 47); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 48); - рахунок на оплату № 11295-20/10-2025 від 20.10.2025 на суму 10000,00 грн (а.с. 46). Отже, представництво інтересів позивача під час судового розгляду справи судом здійснював адвокат Столітній М.М. Повноваження адвоката підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. Дослідивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що послуги адвоката на час розгляду справи в суді не оплачено. Але, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості. На думку суду, вартість послуг адвоката в цій справі у розмірі 10000,00 грн. не є достатньо обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, ціни позову - 25749,37 грн. Підсумовуючи викладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. Покликаючись на положення ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

Outcome: partial