Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2025 шлюб з [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язку утримання дитини, участі у матеріальному забезпеченні сина добровільно не бере, позивачка самостійно несе витрати по утриманню та забезпеченню сина, а тому звертається з позовом до суду про стягнення аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 6 500 грн. Ухвалою від 30.10.2025 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Представник позивачки адвокат Скиба М.А. направив до суду заяву, в якій позов підтримує, просить позов задовольнити. Розгляд справи просить проводити без участі позивачки та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відзив не подав. Направив до суду копію довідки про встановлення йому другої групи інвалідності, копію паспорта та копію РНОКПП. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається із витягів з реєстру Боярської територіальної громади від 18.10.2025 №2025/015327937, №2025/015327973 [PERSON] зареєстрована разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про право дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом при ухваленні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, потребує належного утримання в розмірі достатньому для його гармонійного розвитку, відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дитину, перебування у нього на утриманні інших дітей чи осіб, яких він зобов`язаний утримувати, при цьому суд враховує, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, однак доказів щодо стану здоров`я, який позбавляє його сплачувати аліменти на утримання дитини в зазначеному позивачкою розмірі не надав, є особою працездатного віку та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України у разі, якщо особу, з якої присуджено стягнення судових витрат, звільнено від їх сплати, відповідні витрати відносяться на рахунок держави. Позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією довідки серії 2-18 АА №282826. Судовий збір у розмірі 1 211,20 грн слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки позивачка та відповідач звільнені від сплати судового збору. У відповідності до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. На підтвердження понесення позивачкою витрат на правничу допомогу адвоката, нею подано до суду Договір про надання правової (правничої) допомоги №2025-1810 від 18.10.2025, Додаткову угоду №1 від 18.10.2025 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №2025-1810 від 18.10.2025 згідно з якою сторони погодили, що вартість правничої допомоги визначається у фіксованому розмірі 6 500 грн та Акт виконаних робіт по наданню правової допомоги [PERSON] у розмірі 6 500 грн. Дослідивши подані представником позивачки докази та матеріали справи, враховуючи, що від відповідача жодних клопотань щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу до суду не надходило, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 6 500 грн.

Outcome: approved