Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

05.11.2025 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки на період навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] досягла повноліття. Наразі навчається в Національній академії внутрішніх справ на умовах договору із фізичними та/або юридичними особами. Природньо потребує коштів на проживання і харчування, купівлю необхідних для навчання речей - навчальної літератури та супутніх матеріалів. Сума витрат тільки на її навчання, без врахування витрат на проживання, харчування та купівлю навчальних матеріалів становить 93000 грн. за весь строк навчання, згідно договору №ІД24-202 пд/1 від 30.08.2024 року. Крім цього, щомісячно сплачується вартість проживання в гуртожитку в сумі 1816,56 грн. (за 9 місяців навчального року щорічно сума становить 1816, 56 грн. х 9 = 16349,04 грн.), що підтверджується копіями квитанцій про оплату за гуртожиток. Вказує, що у зв`язку з навчанням на денній формі не має можливості влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату. Відповідач жодної допомоги на її навчання не надає. Фактично всі витрати по її утриманню несе її матір - [PERSON] . Мінімальна сума витрат матері за один рік її навчання, враховуючи витрати на проживання, але без врахування харчування, купівлі навчальних матеріалів (підручників, офісного приладдя тощо), проїзду становить 39174,52 грн. Мама офіційно працевлаштована, намагається також заробляти додатковими заробітками, проте її доходів недостатньо для здійснення оплати за навчання. Враховуючи те, що добровільно сплачувати аліменти в період навчання відповідач відмовляється, просить суд постановити рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але більше ніж до досягнення мною 23 річного віку. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом неодноразового направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подав. До суду повернулися поштові відправлення з довідками про причини повернення(досилання) з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та будь-які клопотання пов`язані з розглядом справи до суду не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ч.5,8 ст.279 ЦПК України). Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №46/15-1079 від 25.09.2025 року є студенткою 2 курсу, здобувачем вищої освіти ОС "бакалавр" денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ за спеціальністю 262 "Правоохоронна діяльність". Навчається за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027, згідно наказу №1166 від 30.08.2024 року. Факт навчання також підтверджується договором №ІД24-202пд про навчання у закладі вищої освіти від 05.08.2024 року та договором №ІД24-202пд/1 про надання платної освітньої послуги від 30.08.2024 року. Відповідно до вказаних договорів законним представником здобувача освіти позивача [PERSON] та замовником платної освітньої послуги є [PERSON] . Умовами договору №ІД24-202пд/1 про надання платної освітньої послуги від 30.08.2024 року передбачена загальна вартість освітньої послуги, яка становить 93000 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками становить: 2024-2025 навчальний рік - 31000 грн.; 2025-2026 навчальний рік - 31000 грн.; 2026-2027 навчальний рік - 31000 грн. Відповідно до умов договору №ІД24-202пд/1 про надання платної освітньої послуги від 30.08.2024 року замовник вносить плату щомесестрово в розмірі 15500 грн. не пізніше ніж за 10 днів до початку кожного семестру згідно із затвердженим графіком навчального процесу. Згідно з ч.1,2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Згідно з договором №3706 від 03.09.2025 року про найм житлового приміщення в гуртожитку №1 на період навчання в Національної академії внутрішніх справ, позивач винаймає ліжко-місце у житловому приміщенні, кімната № [NUMBER] . На момент заключення договору вартість одного ліжко-місця становить 1860 грн. на місяць. Законним користувачем згідно договору є позивач. Суд вважає встановленим той факт, що позивач є студенткою 2 курсу ВНЗ, не має можливості працювати та отримувати доходи у зв`язку із денною формою навчання, потребує матеріальної допомоги, яку крім матері, що підтверджується матеріалами справи, зокрема має надавати відповідач також. Судом не встановлено наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки. Доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), відповідачем до суду подано не було. Враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду 20.10.2025 року, то аліменти мають бути присуджені з дня його звернення до суду з позовом. Статею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання. Згідно зі ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved