Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

13 листопада 2025 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якій просив ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини на частину всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 21). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив про необхідність зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки на підставі рішення суду у зв`язку із зміною його сімейного стану та погіршенням матеріального стану. Зокрема, позивачем вказано, що судовим наказом Новосанжарського районного суду від 17 липня 2025 року у справі № 542/1247/25 його зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначено, що 28 липня 2025 року Новосанжарським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 78720258. Позивачем вказано, що він не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки його сімейний стан змінився. Зокрема, він проживає разом із непрацездатною матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на його утриманні. Зазначено, що власного житла він не має, а також, що його дохід значно зменшився за останній час. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з цим позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 липня 2025 року у справі № 542/1247/25, вказуючи на те, що змінився його сімейний стан та погіршилось його матеріальне становище. Позивач в судове засідання, призначене на 22 грудня 2025 року, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 22 грудня 2025 року подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 24). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 23), про причини неявки [PERSON] не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання від неї не надходило. Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21 листопада 2025 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання направлялись на зареєстровану адресу [PERSON] та отримані останньою 03 грудня 2025 року (а.с. 23). Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк [PERSON] не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2019 року (а.с. 4). Відповідно до судового наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 липня 2025 року у справі № 542/1247/25, провадження № 2-н/542/256/25, стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15 липня 2025 року (а.с. 5). Згідно з постановою старшого державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття провадження ВП № 78720258 від 28.07.2025 вбачається, що 28 липня 2025 року відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 542/1247/25, виданим Новосанжарським районним судом Полтавської області 17.07.2025 про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 липня 2025 року і до повноліття дитини (а.с. 6). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] , який працював на посаді апаратника оброблення зерна у ТОВ «Чиста криниця», за липень 2025 року йому нарахована заробітна плата в сумі10683 грн 68 коп. (а.с. 9). Згідно з довідкою, виданою [PERSON] АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від 15.10.2025 № 264 встановлено, що з 18 вересня 2025 року він працює на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів в АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз». Його дохід за період із 01.09.2025 по 30.09.2025 склав 3397 грн 05 коп., сума до виплат - 983 грн 76 коп. (а.с. 10). Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради від 16 жовтня 2025 року вих. № 119/02.14.3.41, [PERSON] , [INFO] , має такий склад сім`ї: мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). З наданої копії пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона є пенсіонером за віком з 07.06.2017 (а.с. 11). Позивачем до матеріалів справи додано інформацію про окремі операції по його картці/рахунку АТ КБ Приватбанк за період із 07.05.205 по 31.07.2025, відповідно до якої вбачається відрахування платежів, а саме: допомога дитині в загальній сумі 8170 грн 88 коп. (а.с. 7). З огляду на викладені обставини, у зв`язку з наявністю на утриманні позивача непрацездатної матері та погіршенням його матеріального стану, останній звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини сина [PERSON] . Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначений обов`язок батьків передбачений і статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі також СК України). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Підставою для зменшення аліментів, які стягуються з одного з батьків, є наявність наступних обставин: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Водночас, виходячи з вимог чинного законодавства, вказана обставина повинна бути суттєвою і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеною при розгляді спору про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим рішенням. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього. Аналізуючи аргумент позивача про погіршення його матеріального стану та додані докази на підтвердження цього в їх сукупності, суд виходить з того, що позивач, який у липні 2025 року працював у ТОВ «Чиста Криниця» та отримував дохід в сумі 10683 грн 68 коп, з вересня 2025 року почав працювати у АТ «Полтавагаз», та його заробітна плата за період з 01.09.2025 по 30.09.2025 склала 3397 грн 05 коп. Отже, сума доходу позивача зменшилась, що свідчить про погіршення його матеріального становища. Також, судом враховується, що після прийняття рішення про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , у [PERSON] змінився сімейний стан, оскільки на даний час на його утриманні перебуває непрацездатна матір. Судом встановлено, що на утримання малолітнього сина [PERSON] із позивача вирішено стягується на підставі судового наказу аліменти у розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно. Поряд з цим, знаходять об`єктивне підтвердження наявність обставин, що впливають на розмір сплачуваних аліментів позивачем, зокрема, зміна майнового та сімейного стану внаслідок чого на його утриманні наразі перебуває його непрацездатна матір, а також із матеріалів справи вбачається, що його дохід значно зменшився, та є незначним, що є підставою в розумінні статті 192 СК України для зміни розміру аліментів. Суд зазначає, що розмір аліментів, до якого позивач просить його зменшити, є таким, що буде належним чином забезпечувати розвиток та потреби дитини, яка проживає із матір`ю. Таким чином, з урахуванням усіх зазначених обставин, суд вважає доцільним змінити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, що буде відповідати вимогам статті 182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дитини та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, суд зазначає, що аналіз положень статті 191 і статті 192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна способу стягнення аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (частина 1 статті 191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня пред`явлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили. Саме з цих підстав у абзаці 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене, аліменти, які сплачуються позивачем на утримання дитини у зміненому розмірі, визначеному судом, повинні стягуватись з [PERSON] з дня набрання судовим рішенням законної сили. З огляду на це, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial