Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Попової Катерини Романівни звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позову зазначено, що Позивач має загальний стаж 24 роки 06 місяців, з яких в шкідливих умовах 22 роки 04 місяців на ПрАТ «Дніпроспецсталь». Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я про наявність ( відсутність) хронічного професійного захворювання ( отруєння) від 30.07.2025 ( протокол засідання ЛЕК від 30.07.2025 №7/34), позивачу встановлено вперше: хронічний пиловий бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН ІІ ст. ( друга); хронічна двобічна радикулопатія С5-С7, L4-S1в стадії нестійкої ремісії у вигляді помірно вираженого больового, м`язево-тонічного синдрому, помірні стато-динамічні порушення; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. ліворуч та з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. праворуч за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьовою Н.І. Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ( номер Витягу 52/25/6112/В, дата прийняття рішення 07.10.2025, номер рішення 52/25/6112/Р) у позивача встановлено 60% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на 1 рік ( п. 16 Витягу) та встановлена третя група інвалідності ( п. 17.1.6. Витягу). На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання в розмірі 80000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. 10.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечував проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що жодних порушень законних прав Позивача, з боку власника або уповноваженого ним органу допущено не було. Діюче законодавство, зокрема Закон України «Про охорону праці» дозволяє використовувати працю найманих працівників у тому числі у важких та шкідливих умовах праці, за умови інформування працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Поряд з цим працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров`я. Підприємство виконало всі вимоги законодавства, залучення до праці здійснювалось відповідно до попереднього медичного огляду, Позивач був попереджений про важкі та шкідливі умови праці, у яких він погодився працювати,щорічно проходив періодичні мед. огляди, відповідно до яких зазначалось, за станом свого здоров`я Позивач придатний до виконуваної роботи, що виконувана позивачем робота не протипоказана йому за станом здоров`я, а відтак стан здоров`я Позивача дозволяв йому працювати у вказаних умовах праці. Позивач отримував додаткові пільги та компенсації, у тому числі доплату за шкідливість, Позивач був забезпечений засобами індивідуального захисту, що підтверджується Інформаційною довідкою про умови праці Отже з боку ПрАТ «Дніпроспецсталь відсутні як порушення прав Позивача, так і неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, відносно Позивача. А відтак, вважаємо що відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «Дніпроспецсталь» на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 80 000,00 грн. внаслідок професійного захворювання. Крім того, Позивачем, у відповідності до ст.76 ЦПК України, та п. п. 5, 9 Пленуму № 4, не надано доказів того, що з боку Відповідача відносно Позивача були порушені його права чи охоронювані законом інтереси, що відносно Позивача встановлений факт спричинення йому моральної шкоди, Позивачем не вказано, як зазначений розмір моральної шкоди у сумі 80 000,00грн. залежить від характеру та обсягу його страждань (фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав Позивач, який характер немайнових втрат був у Позивача (їх тривалості, можливості відновлення тощо), доказ того, що у Позивача є порушення нормальних життєвих зав`язків чи інші порушення сталого способу життя, зменшення його суспільної активності, які саме зусилля, докладає Позивач для відновлення попереднього стану, тощо що Позивач проходив лікування після встановлення професійного захворювання, що він докладав якихось додаткових зусиль для організації та відновлення свого життя та інше.Зважаючи на численні фактори, які впливають на можливість ПрАТ «Дніпроспецсталь» відшкодувати Позивачу моральну шкоду (а саме: нестабільний фінансовий та економічний стан нашого підприємства в умовах кризи в державі; не забезпечення у повному обсязі замовленнями на виробництво; зобов`язання зі сплати податків, заробітної плати працівникам, які також продовжують працювати на сьогоднішній день у важких та шкідливих умовах праці, обслуговування кредитів та ін., наявність в України воєнного стану) ПрАТ «Дніпроспецсталь» погоджується в якості відшкодування моральної шкоди внаслідок встановленого професійного захворювання, виплатити Позивачу суму 40 000,00 грн. На підставі викладеного, просить суд зменшити суму відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання, що підлягає стягненню з ПрАТ «Дніпроспецсталь» на користь [PERSON] до суми 40 000,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, за наявними в справі матеріалами. Наполягає на позиції відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву від 09.11.2025. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Приватному акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна з 15.01.2003 по 22.05.2025, що підтверджується записами у трудовій книжці, серія [NUMBER] . Має загальний стаж в шкідливих умовах 22 роки 04 місяців. Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я про наявність ( відсутність) хронічного професійного захворювання ( отруєння) від 30.07.2025 ( протокол засідання ЛЕК від 30.07.2025 №7/34), позивачу встановлено вперше: хронічний пиловий бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН ІІ ст. ( друга); хронічна двобічна радикулопатія С5-С7, L4-S1в стадії нестійкої ремісії у вигляді помірно вираженого больового, м`язево-тонічного синдрому, помірні стато-динамічні порушення; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. ліворуч та з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. праворуч за класифікацією Остапкович В.Є. та [PERSON] . Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ( номер Витягу 52/25/6112/В, дата прийняття рішення 07.10.2025, номер рішення 52/25/6112/Р) у позивача встановлено 60% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на 1 рік ( п. 16 Витягу) та встановлена третя група інвалідності ( п. 17.1.6. Витягу). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя, здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, повного відшкодування шкоди особам, які потерпілі від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в тому числі відшкодування моральної шкоди як одного із способів захисту особистих немайнових прав громадян. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Матеріалами справи підтверджено та не оспорюється сторонами по справі той факт, що позивач [PERSON] має професійне захворювання, яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21 вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди з огляду на те, що позивач був обізнаний та попереджений про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я та погодився працювати у важких та шкідливих умовах, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов`язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. З приводу доводів представника відповідача щодо отримання позивачем додаткових пільг та компенсацій у зв`язку із працею у важких умовах суд зазначає, що вказані заходи є обов`язковими відповідно до норм чинного законодавства і не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві, отримав професійне захворювання із встановленням третьої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 60%, що, на думку суду, свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв`язку з порушенням життєвих зв`язків, постійним фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, що стали наслідком професійного захворювання, яке викликає моральні страждання, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України. У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи позивач внаслідок професійного захворювання змушений періодично проходити лікування, що відриває його від сталого способу життя, своєї родини, та змушує нести відповідні незручності пов`язані з проведенням лікування та лікарняним режимом. Крім цього, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 65 позивач і в подальшому матиме необхідність лікуватись в амбулаторному та стаціонарному порядку, проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, водночас, позивач має середній реабілітаційний потенціал, отже лікування може призвести лише до несуттєвого поліпшення стану його здоров`я та часткового відновлення соціально-побутового стану та трудової діяльності. Таким чином, при визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог та вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2271,00 грн.

Outcome: partial