Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Кіцманська міська рада в грудні 2025 року звернулася до суду в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Згідно поданої заяви, 04.12.2025 до служби у справах дітей Кіцманської міської ради надійшов лист від дирекції Чернівецького ліцею №17 «Успіх» щодо можливого жорстокого поводження з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати, наймолодша донька [PERSON] та чоловік матері [PERSON] залишились проживати в [ADDRESS] . Вітчим дітей [PERSON] , [INFO] у даний час проходить військову службу в м.Чернівці. 08.12.2025 було здійснено виїзд за вказаною адресою для проведення бесіди з матір`ю та вітчимом дітей щодо фактів можливого жорстокого поводження з дітьми, однак останні категорично заперечили факт буд-якого насильства. Поряд із цим, 08.12.2025 начальний служби у справах дітей Кіцманської міської ради та інспектор ювенальної превенції відділення поліції №2 м.Кіцмань прибули до навчального закладу для проведення бесіди з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] . У ході розмови діти повідомили про систематичні погрози, фізичне насильство та побиття, випадки, коли вони ставали свідками побиття матері та особисто жертвами побиття, а також щодо поведінки вітчима, яка може свідчити про сексуальне домагання. Діти категорично відмовились повертися до матері. Зважаючи на наведене, було прийнято рішення тимчасово влаштувати дівчат до Центру соціально-психологічної реабілітації для надання кваліфікованих психологічних послуг та захисту прав дітей, які постраждали від насильства або стали його свідками. Також було прийнято рішення про необхідність вилучення з родини наймолодшої дівчинки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи у сукупності усі обставини справи, просили суд винести обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , яким заборонити наближатися до місця проживання, перебування та навчання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на відстань, менше ніж 100 метрів; заборонити будь-яке спілкування з дітьми особисто, телефоном чи електронними засобами зв`язку; заборонити особисто чи через третіх осіб розшукувати дітей строком на шість місяців. Розгляд заяви відбувався у відсутність учасників. Від представника заявника адвоката Ясінської Я.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Від інших учасників заяв чи клопотань до суду не надійшло. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку: Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пункту 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Таким чином, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 (провадження №61-13257св22) зазначено, що: «обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками». У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22) вказано, що:«обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Судом встановлено, що згідно доданих до заяви свідоцтв про народження, батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] переведені з валявського навчального закладу до Чернівецького ліцею №17 «Успіх», відвідують цей заклад і тимчасово мешкають в [ADDRESS] разом з дружиною старшого брата. Мати, наймолодша донька [PERSON] та чоловік матері [PERSON] залишились проживати в [ADDRESS] . Вітчим дітей [PERSON] , [INFO] у даний час проходить військову службу в м.Чернівці. 04.12.2025 до служби у справах дітей Кіцманської міської ради надійшов лист від дирекції Чернівецького ліцею №17 «Успіх» щодо можливого жорстокого поводження з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12). 08.12.2025 представниками органу опіки та піклування було здійснено виїзд за адресою [ADDRESS] для проведення бесіди з матір`ю та вітчимом дітей щодо фактів можливого жорстокого поводження з дітьми, однак останні категорично заперечили факт буд-якого насильства (а.с.16). Поряд із цим, 08.12.2025 начальник служби у справах дітей Кіцманської міської ради та інспектор ювенальної превенції відділення поліції №2 м.Кіцмань прибули до навчального закладу для проведення бесіди з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] . У ході розмови діти повідомили про систематичні погрози, фізичне насильство та побиття, випадки, коли вони ставали свідками побиття матері та особисто жертвами побиття, а також щодо поведінки вітчима, яка може свідчити про сексуальне домагання. Діти категорично відмовились повертися до матері. Зважаючи на наведене, було прийнято рішення тимчасово влаштувати дівчат до Центру соціально-психологічної реабілітації для надання кваліфікованих психологічних послуг та захисту прав дітей, які постраждали від насильства або стали його свідками (а.с.15). Також було прийнято рішення про необхідність вилучення з родини наймолодшої дівчинки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, про необхідність встановлення обмежувального припису щодо [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині встановлення обмежувального припису щодо [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , оскільки до заяви не надано будь-яких доказів, які б свідчили про застосування [PERSON] відносно дитини будь-якого насильства (психологічного чи фізичного) чи вчинення будь-яких інших дій, які б завдавали шкоди здоров`ю дитини.

Outcome: partial