Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» (далі за текстом відповідач), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів. В позові зазначив, що на підставі виконавчого напису № 106648 від 08.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з позивача стягнуто заборгованість у розмірі 22 944,99 грн; загальна сума фактично стягнутих коштів приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Антоном Юрійовичем становить 9 551,97 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з істотним порушенням законодавства, зокрема, у порядку, який був визнаний нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості, боржника не було повідомлено належним чином про розгляд питання щодо стягнення заборгованості. Сам позивач стверджує, що ніяких кредитних взаємовідносин він не мав, кредитів не отримував. Відтак, представник позивача просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача безпідставно отримані останнім кошти у розмірі 9 551,97 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву. Крім того, ухвалою суду від 16.09.2025 за клопотанням представника позивача вжито заходів забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні про стягнення коштів за спірним виконавчим написом. 01.10.2025 від відповідача надійшов відзив, у якому частково визнав позов, а саме, відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просив повернути позивачу 50 % сплаченого ним судового збору. Водночас, відповідач категорично не погодився зі стягненням безпідставно набутих коштів (у відзиві 9 555,00 гривень), оскільки самим відповідачем було отримано лише 8 166,55 гривень, а решта суми становила витрати на виконавчий збір та витрати на виконавче провадження. А відтак, вимоги позивача в частині стягнення всієї суми пред`явлені до неналежного відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що вказана сума зарахована у рахунок виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а відтак, повернення вказаних коштів позивачу є безпідставним. Крім того відповідач заперечив проти витрат на професійну правничу допомогу (у розмірі 9 000,00 гривень), оскільки вони, на його думку, не співмірні з ціною позову (стягнення грошової суми у розмірі 9 555 гривень) і необгрунтовані. 18.11.2025 від представника позивача, надійшла заява, у якій сторона уточнила позовні вимоги, а саме: просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також просила стягнути з відповідача суму у розмірі 8 166,55 гривень (тобто суму, яку безпосередньо отримав відповідач, без урахування витрат на виконання рішення), а також судовий збір у розмірі 969,00 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 гривень. Щодо доводів сторони відповідача на необгрунтованість витрат на правничу допомогу, сторона позивача заявила, що розмір витрат був фактично понесеним; не пов`язаний з ціною позову, а обсяг робіт, пов`язаний з розглядом справи є обгрунтованим, з розрахунку 3000,00 грн за одну годину роботи (всього три години), з урахуванням консультацій, підготовки заяви про забезпечення позову, додаткової вимоги щодо стягнення безпідставно отриманих коштів, підготовки інших заяв по суті справи та процесуальних питань. Треті особи письмові пояснення щодо позову не подали. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23.07.20125 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Антоном Юрійовичем винесено постанову у виконавчому провадженні № 67270960 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме на підставі виконавчого напису № 106648 від 08.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, з позивача стягнуто заборгованість на користь відповідача у розмірі 22 944,99 гривень. Відповідно до листа приватного виконавця фактично з [PERSON] стягнуто 9 483,21 грн, які було розподілено таким чином: 500 грн витрати виконавчого провадження, 816,66 грн основна винагорода приватного виконавця, 8 166,55 грн сума боргу на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». З огляду на те, що відповідач у своєму відзиві визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, таке визнання не порушує права та законні інтереси інших осіб, суд вважає вказану обставину встановленою, а позов таким, що підлягає задоволенню в цій частині. Щодо спірної суми, яку позивач просить стягнути з відповідача як безпідставно отримані кошти, суд зазначає наступне. Відповідач заперечує проти позовних вимог в частині повернення безпідставно набутих коштів з тих підстав, що а) таке повернення не грунтується на законі, а спірні грошові кошти зараховані у рахунок виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем; б) сума стягнення є необгрунтованою, оскільки частина стягнення отримана приватним виконавцем як оплату за послуги виконання рішення, а відтак, відповідач не є належним відповідачем в частині цих коштів. Водночас, вирішуючи цей спір, суд бере до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20) відповідно до якої особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов?язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Крім того, суд бере до уваги, що сторона позивача у своїй заяві від 18.11.2025 знизила позовні вимоги в частині стягнення лише суми, що отримав безпосередньо відповідач (8 166,55 грн), розмір якої підтверджується листом приватного виконавця від 16.09.2025. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив, що позивачем під час подання позову до суду сплачено судовий збір за дві позовні вимоги у розмірі 1939 грн (підлягає сплаті 1 937,92 грн, з урахуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову засобами електронного суду), а також 485 грн за подання заяви про забезпечення позову (підлягає сплаті 484,48 грн ). Водночас, представник позивача у своїй заяві від 18.11.2025 просить стягнути з відповідача лише 969,00 грн, тобто меншу суму, ніж фактично було сплачено нею та підлягає сплаті відповідно до вимог закону).

Outcome: approved