Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості в загальній сумі 114840,29 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08.09.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір № 0968861709/3. На підставі Заявки-анкети № 3276020 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачкою, шляхом підписання електронним підписом, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0968861709/3, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 7710 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1.75 % за один день користування кредитом. 16.12.2021 було укладено договір № 16-12/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0968861709/3. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0968861709/3. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 114840,29 грн. (7709,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; 107130,30 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги) та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 30.10.2025 відповідачці був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 11.11.2025 від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона заперечує щодо укладання кредитного договору. Вказує, що не отримувала письмових пояснень про відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача. Не погоджується із сумою позову, вважає її необґрунтованою та завищеною. Просить застосувати у справі строк позовної давності. 17.11.2025 від представника відповідача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої він вказує, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених договором. Позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. У розрахунку заборгованості (первісного кредитора та фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Вказує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним. Строки позовної давності не вважає пропущеними, оскільки 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. 18.11.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження своїх тверджень, доводи позивача не спростовують її аргументів із відзиву, розрахунок боргу не надано або є неналежним, штрафи та пеня є явно неспівмірними, позивач не довів дотримання строків позовної давності, відповідь позивача не може бути прийнята як належний доказ, не погоджується з вимогами позивача з розрахунку та нарахування заборгованості у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Заявки-анкети № 3276020 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачком, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0968861709/3 від 08.09.2020. Реквізити банківської платіжної картки позичальника вказані у заявці: 4731185619240010. Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір. Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 7710 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору Згідно п. 7.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», пролонгація кредиту здійснюється в разі дотримання наступних передумов: на момент подовження строку поточного кредиту строк дії Договору фінансового кредиту не закінчився; позичальником повністю сплачено нараховані проценти за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Відповідно до листа директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №12504_25709112745 від 09.07.2025, між ТОВ «ФК «Інвеструм» та вказаним Товариством укладено договір на переказ коштів, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на картку клієнта: 29.09.2020 15:17 на суму 7710 грн, маска картки [NUMBER] . Зарахування коштів в сумі 7710 грн. на карту відповідачки додатково підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 15.12.2025. 16.12.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16-12/21, за умовами якого Клієнт Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом і боржниками. За ким Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання усіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право Вимоги за яким передається. Відповідно до п. 6.1.4 договору факторингу право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників. Після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників від 17.12.2021 до договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 ТОВ «Інфінанс» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржників в кількості 1947. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» на умовах передбачених договором факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 0968861709/3 від 08.09.2020 у загальному розмірі 114840,29 грн., яка складається із: 7709,99 грн заборгованості за тілом кредиту; 107130,30 грн заборгованості за нарахованими процентами. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у додатку № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та порядку визначених договором. Право вимоги, що є предметом цього договору належать первісному кредитору на підставі зокрема договору факторингу № 16-12/21 від 16.12.2021 між первісним кредитором (ТОВ «Вердикт Капітал») та ТОВ «Інфінанс». Відповідно до п. 5.2. права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників від 10.01.2023 до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв реєстр боржників кількістю 29141. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 право вимоги заборг до відповідачки за кредитним договором № 0968861709/3 від 08.09.2020 у загальному розмірі 220081,65 грн., яка складається із: 7709,99 грн заборгованості за тілом кредиту; 212371,66 грн заборгованості за нарахованими процентами. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 0968861709/3 від 08.09.2020, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 285115,41 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) -7709,99 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 212371,66 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 65033,76 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 114840,29 , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7709,99 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 107130,30 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3 - 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» , якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19. Отже, із наведеного слідує, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Заперечення щодо укладення кредитного договору, викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, суд вважає необґрунтованими з тих підстав, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Позивачем надано достатньо доказів щодо видачі кредиту відповідачці, зокрема лист директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №12504_25709112745 від 09.07.2025, а також лист АТ КБ «ПриватБанк» від 15.12.2025 про зарахування 29.09.2020 на картковий рахунок відповідачки 7710 грн. З урахуванням того, що вказаний договір в судовому порядку відповідачкою не оспорювався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7709,99 грн. Разом з тим, відповідно до умов Договору № 0968861709/3 від 29.09.2020 сторони узгодили видачу кредиту в розмірі 7710 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Отже, зі змісту умов кредитного договору вбачається, що сторони узгодили, що кредит надається строком на 30 днів з 29.09.2020 (строк кредитування). Згідно п. 7.2 Правил, які разом із Пропозицією (Офертою), Акцептом оферти та Заявкою-анкетою становлять єдиний документ договір, пролонгація кредиту здійснюється в разі дотримання наступних передумов: на момент подовження строку поточного кредиту строк дії Договору фінансового кредиту не закінчився; позичальником повністю сплачено нараховані проценти за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Однак доказів ініціювання [PERSON] продовження строку користування кредитом за Заявкою-Анкетою на отримання кредиту № 3276020 від 29.09.2020 шляхом сплати нарахованих процентів за основним боргом матеріали справи не містять. Не дивлячись на те, щодо договором передбачено максимальну процентну ставку за умови неналежного виконання умов Договору, очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме не повернення кредитних коштів у встановлений договором строк кредитування 30 денний термін, що фактично є санкцією. Вказане узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений 30 денний строк, за відсутності активних дій відповідача, а саме пролонгації дії договору шляхом отримання наступного траншу кредиту є неправомірною поведінкою, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі, встановленому договором. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідачка повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0968861709/3 від 29.09.2020, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 4452,68 грн., які погоджені сторонами кредитного договору. Доводи відповідачки щодо відсутності доказів належного переходу права вимоги та підтвердження належного інформування про зміну кредитора та розмір боргу суд вважає не спроможними. На підтвердження переходу права вимоги позивачем надано договори факторингу № 16-12/21 від 16.12.2021 укладений між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» та № 10-01/2023 від 10.01.2023 укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». Докази, які б спростовували факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов до суду відповідачем не надано. Разом з тим, суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 516 ЦК України передбачено, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Тобто, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. Однак, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитору, так і на користь позивача. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом згідно Заявки анкети № 3276020 від 29.09.2020 в установлені строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за вказаними договорами у загальній сумі 12162,67 грн. (7709,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4452,68 грн. заборгованість за відсотками за 30 денний період кредитування). З приводу заяви відповідача, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями,) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. Відповідно до ч. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2023, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та діє на момент звернення позивача до суду. Враховуючи наявні в матеріалах справи відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, а також отримані судом відомості від АТ КБ «ПриватБанк» щодо отримання відповідачкою кредитних коштів, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за заявою позивача від 22.12.2025. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які пропорційно до задоволених позовних вимог складаються з судового збору в сумі 256,53 грн. Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 25000 грн., суд вважає, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, реально затраченого часу адвокатом, тому суд вважає необхідним задовольнити витрати за надання позивачеві правничої допомоги частково, на суму 4000 грн. На підставі ст. 526, 527, 530, 599, 625 ЦК України,

Outcome: partial