Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20 вересня 2019 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис №1279. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя у подружжя складалося добре, проте згодом сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння. байдужості до життя та проблем кожного. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з листопада 2024 року. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб носить формальний характер. Відповідач через свого представника звернувся до суду з заявою, в якій не заперечував щодо розірвання шлюбу. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Сомок О.А. 04 серпня 2025 року судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1635134 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 03 вересня 2025 року о 10 год. 30 хв. 18 серпня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача [PERSON] , в якій остання просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовну заяву задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 02 вересня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Шаповал О.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 03 вересня 2025 року заяву представника відповідача - адвоката Шаповал О.В. про відкладення розгляду справи було задоволено та відкладено судове засідання на 21 жовтня 2025 року на 10 год. 00 хв. 06 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Шаповал О.В. надійшла заява про надання сторонам строку на примирення терміном шість місяців, у зв`язку з тим, що відповідач має намір зберегти сім`ю. 21 жовтня 2025 року позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в матеріалах справи наявна заява в якій остання просила розглядати справу у її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 21 жовтня 2025 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву, якою підтримав раніше подану заяву про надання подружжю строк на примирення терміном шість місяців, щоб зберегти шлюб та налагодити відносини з дружиною. 21 жовтня 2025 року ухвалою судді було частково задоволено заяву позивача, надано сторонам строк на примирення терміном два місяців та зупинено провадження у справі до 22 грудня 2025 року. 22 грудня 2025 року позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. 22 грудня 2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Шаповал О.В. надійшло клопотання, в якому остання зазначила, що попри всі зусилля примирення між сторонами досягнуто не було, у зв`язку з чим відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Також, просила суд розглянути справу без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 вересня 2019 року громадянин України [PERSON] , [INFO] та громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 20 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис за №1279; прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; місце державної реєстрації: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 вересня 2019 року (а.с.6). Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 жовтня 2020 року, актовий запис №1358 (а.с. 7). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 10, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, відповідач визнав позов, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою шлюбне прізвище « [PERSON] » про що вона зазначила у своїй заяві.

Outcome: approved