Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Ічнянський відділ ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що разом з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08.08.2024 року № 733/1383/24 з неї на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. У Ічнянському ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного МУ МЮ перебуває виконавче провадження № 76991408 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. З 01 травня 2025 року її спільний з відповідачем син [PERSON] постійно фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на утриманні останньої, в той час як батько дитини проживає окремо та не заперечував проти проживання їх спільного сина разом з матір`ю. Враховуючи те, що змінилися обставини утримання дитини, а також те, що син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з неї аліментів на користь відповідача, просить суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ), що стягуються на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 06.11.2025 року представником позивачки [PERSON] адвокатом Мусієнком В.О. до Ічнянського районного суду Чернігівської області подано заяву про зміну предмета позову, в якій останній просив викласти прохальну частину в наступній редакції: припинити стягнення аліментів з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ), що стягуються на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання сина [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн., яку прийнято ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.12.2025 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] адвокат Мусієнко В.О. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В наданій заяві просив суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Ічнянського відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як визначено п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (ст. 179 СК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-26). Як видно з копії рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08.08.2024 року № 733/1383/24, [PERSON] звільнено від сплати аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу №733/240/20 від 19.03.2020 року, виданого Ічнянським районним судом на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 24-26). Постановою старшого державного виконавця Ічнянського ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного МУ МЮ Макаренком О.Г. 27.01.2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76991408 на виконання виконавчого листа Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1383/24 від 27.01.2025 року про звільнення від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнення аліментів з матері [PERSON] (а.с. 28). Згідно Акту від 01.09.2025 року, складеного депутатом Парафіївської селищної ради за участю сусідів, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в будинку матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 25.06.2025 року та перебуває на повному утриманні матері (а.с. 5). Також даний факт підтверджується копіями заяв сусідів позивачки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8-9); фото переписки позивачки та відповідача з мобільного додатку «Viber», в яких останній не заперечує проти проживання їх спільного сина разом з матір`ю позивачкою по справі [PERSON] , так як переїжджає в інше місто (а.с. 12). Відповідно до ст. 273 СК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, батько дитини не витрачає отримувані ним аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів батька дитини. При цьому обов`язок матері платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, а саме з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Наданими позивачкою та дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено той факт, що неповнолітній [PERSON] дійсно проживає разом з його матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 25.06.2025 року. Відповідно до ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду жодних належних та достатніх доказів на спростування обставин, вказаних в позовній заяві. Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з батька [PERSON] , суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши все в сукупності, а також враховуючи задовільний стан здоров`я відповідача, відсутність у платника аліментів інших дітей, на що останній не надав заперечень та враховуючи той факт, що оскільки [PERSON] на день винесення рішення довідки про стан його здоров`я, які б давали можливість суду вважати, що останній не може сплачувати аліменти відсутні, враховуючи матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, суд вважає позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 06.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивачка судового збору не сплачувала, оскільки за правилами, визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від його сплати. Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок, так як позивачка при подачі даного позову звільнена від його сплати. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь позивачки в розмірі 211 гривень 20 копійок. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат, представник позивачки адвокат Мусієнко В.О. надав суду копію ордера на надання правничої допомоги від 29.09.2025 року серії СВ № 1144128 (а.с. 4); копію квитанції до прибуткового касового ордера № 22/09 від 22.09.2025 року на суму 5500,00 грн. (а.с. 13); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 001239 (а.с. 14). Таким чином, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 5500,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу, який буде достатнім, співмірним та справедливим з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved