Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У жовтні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа - державний нотаріус Широківської державної нотаріальної контори Горбаченко Олена Володимирівна про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка. Тому просить суд позов задовольнити та визнати право власності на земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON] . Провадження у справі відкрито 27.10.2025. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа в судове засіданні не з`явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, а саме нерухоме майно, яке складається з: земельної ділянки, площею 8,15 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 1225886600:16:001:0242, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Карпівської ТГ Криворізького району Дніпропетровської області, що належала померлому на підставі Державного акту права власності серії ЯБ №404528 від 03.04.2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на землю за №010603103340. За життя [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті будь-яких розпоряджень щодо розпорядження своїм майном чи заповіту не складав, а після його смерті спадкоємцем за законом був позивачки та померлого - син [PERSON] , [INFO] , який також помер [INFO] . Після смерті сина право на спадок за законом належало його дружині, [PERSON] , яка на момент смерті чоловіка перебувала на заробітках за кордоном, а тому не подавала заяву на прийняття спадщини, про що позивачці стало відомо вже після 24.02.2022 року, коли почалась повномасштабне вторгнення РФ на Україну та був оголошений військовий стан. Крім того, при зверненні до нотаріуса Сакалош Ганні Іванівні стало відомо, що спадкоємець наступної черги за законом, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки, про що склала та нотаріально посвідчила відповідну заяву. При зверненні до державної нотаріальної контори для реалізації свого спадкового права, позивачка отримала від державного нотаріуса Горбаченко О. В. постанову від 07.11.2024 про відмову їй, [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. [PERSON] звернулась до суду із відповідною заявою про поновлення строку на прийняття спадщини, який пропущено з поважних причин. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року по справі №197 /1152 /24 було визнано поважними причини пропуска строку на прийняття спадщини і надано їй, [PERSON] , додатковий строк 3 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Після набрання законної сили зазначеного судового рішення позивачка, [PERSON] , 04.03.2025 року повторно звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але отримала відмову з підстав, того що не надала доказів спільного проживання з померлим спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Оскільки у постанові зазначено, що єдиним способом захисту порушеного права є звернення до суду, то [PERSON] звернулась до Широківського районного суду Дніпропетровської області, так як вважала, що має право на прийняття спадщини за спадковою трансмісією, після смерті сина, [PERSON] , [INFO] , який також помер [INFO] , але не встиг оформити Свідоцтво на право на спадщину, що підтверджено матеріалами спадкової справи. Крім цього, рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 року по справі №197/358/25 визнано за позивачкою, [PERSON] , право на прийняття спадщини на земельну ділянку, площею 8,150 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Карпівської ТГ Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Визначено додатковий строк для прийняття спадщини 3 (три) місяці з моменту набрання рішення суду законної сили. [PERSON] в межах встановленого судом строку направила засобами поштового зв`язку до Широківської державної нотаріальної контори вказане судове рішення разом із заявою на прийняття спадщини, посвідчену нотаріально, однак отримала постанову від 08.10.2025 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії, у зв`язку з відсутністю в матеріалах спадкової справи заяви сина позивачки, [INFO] , який також помер [INFO] , але не встиг своєчасно подати заяву на прийняття спадщини, саме до Широківської державної нотаріальної контори. При цьому в постанові нотаріус визнає, що позивачка, [PERSON] , як колишня дружина померлого спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є спадкоємцем 4-ї черги спадкоємців за законом, а не спадкоємцем в порядку спадкової трансмісії, що зазначено в постанові. Підставою для відмови було зазначено, що в матеріалах спадкової справи відсутня заява від сина [PERSON] , [INFO] , який також помер [INFO] (спадкоємця 1-ої черги спадкування за законом). У статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частинами першою та другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім цього, згідно з ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Стаття 1276 ЦК України визначає, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Враховуючи викладене, та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.325, 370, 1216, 1217, 1226, 1261, 1269, 1270, 1274, 1276 ЦК України,

Outcome: approved