Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього батьком [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису про народження дитини із зазначенням відповідача батьком дитини. Позов обгрунтовується тим, що позивач в 2012 році спільно проживала із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, внаслідок чого у сторін [INFO] народився син [PERSON] , відомості про батька щодо якого внесені в актовий запис за її вказівкою відповідно до ч.1 ст.135 СК України, зокрема зазначені ім`я та по-батькові справжнього батька. Син [PERSON] за своєю зовнішністю дуже схожий із відповідачем, який після народження спільного сина, частково надавав матеріальну допомогу, відмовився подати спільну заяву до РАЦСу про походження дитини, що порушує і права самої дитини. Просить позов задовольнити. 15 серпня 2025 року представником позивача [PERSON] адвокатом Рекуха О.В. подана заява про збільшення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання сина- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. Відповідно до відзиву від 26 вересня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Іллющенко С.В. за погодженням позиції з відповідачем позовні вимоги визнає у частині встановлення батьківства, в частині стягнення аліментів вимоги визнає частково та не заперечує про стягнення 1/6 частки всіх доходів відповідача, оскільки має дитину- [PERSON] , [INFO] , на утримання якої сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до відповіді на відзив від 03 листопада 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Рекуха О.В. не заперечує факту сплати відповідачем аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , але остання проживає в повноцінній сім`ї, так як відповідач перебуває в шлюбі, тому підтримує заявлені вимоги. Згідно заяви від 19 грудня 2025 року представник позивача адвокат Рекуха О.В. просить розгляд справи провести у її відсутність та позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує та просить задовольнити та стягнути 8000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до заяви від 19 грудня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Іллющенко С.В. просить судовий розгляд провести за відсутності його та відповідача, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, в зв`язку з визнанням позову стягнути 50% судового збору, розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. Інші заяви, клопотання станом на 19 грудня 2025 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу визнання батьківства відповідача щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є позивач [PERSON] .. Згідно даних свідоцтва про народження від 10 березня 2016 року [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м.Ніжині Чернігівської області, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 08 жовтня 2013 року складено актовий запис №584, батько- [PERSON] , мати- [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження… від 01 серпня 2024 року, відомості про батька [PERSON] , який народився [INFO] в м.Ніжині,-як [PERSON] , записані за вказівкою матері [PERSON] згідно з ч.1 ст.135 СК України. Згідно ст.121\~СК\~України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 цього Кодексу. Статтею 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини; якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Частиною 1 ст.135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з поданою до суду заявою представник відповідача адвокат Іллющенко С.В. визнав позов про встановлення батьківства та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дані, що визнання представником відповідача позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відсутності повноважень представника відповідача на вчинення даної дії,-суду не подані, у зв"язку з чим позов про визнання батьківства та стягнення аліментів у розмірі 1/ 4 частки підлягає задоволенню, що відповідає приписам ч.4 ст.206 ЦПК України. Задоволення позову також спрямоване на захист інтересів неповнолітньої дитини, щоб забезпечити зокрема стабільність умов її життя, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої дитина не має батька. Відповідно до п.п.2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про визнання батьківства. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. Із врахуванням задоволення позову наявні підстави для внесення змін до актового запису про народження дитини щодо батька, її прізвища та по-батькові, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] .. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач згідно з заявою від 19 грудня 2025 року визнав позов до початку розгляду справи по суті. Згідно з\~ч.1\~ст.142\~ЦПК\~України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин позивачу [PERSON] , якою сплачено 968\~грн\~96\~коп судового збору за вимогу\~про визнання\~батьківствав порядку ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решта 50 відсотків судового збору підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно з ст.141 ЦПК України, також позивач згідно п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~"Про судовий\~збір" звільнена від\~сплати судового\~збору за вимогу\~про стягнення\~аліментів, у зв`язку з чим 605 грн 60 коп (50 відсотків) судового збору підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. При вирішенні заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом враховується наступне. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом\~\~за умовами договору про надання правничої допомоги\~\~при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,\~\~як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена)\~\~відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних свобод.\~Зокрема,\~у рішеннях\~від 23\~січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивача [PERSON] згідно ордеру та договору №05/25 від 05 травня 2025 року, додаткового договору №1 від 19 грудня 2025 року, здійснюється адвокатом Рекуха О.В., якою надані послуги оформлення запитів, складення позовної заяви, заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечень, відповіді на відзив, заяви на збільшення позовних вимог, поштових витрат та витрат на виготовлення копій документів, із визначенням гонорару у розмірі 8000 грн, оплата яких здійснена позивачем відповідно переказу онлайн від 19 травня 2025 року 1000 грн та від 20 травня 2025 року 5000 грн, квитанції №Р24А4871202128D3608 від 20 вересня 2025 року у розмірі 2000 грн. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи визнання позову відповідачем в повному обсязі, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 5000 грн витрат на правничу допомогу, що є підставою для їх стягнення на користь позивача із відповідача. Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору суду не подані. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved