Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач в особі представника Трачука Ю.І. 04.07.2025 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків та платежів на утримання будинку та комунальних послуг у сумі 141 726 грн, з яких: 10 000 грн основний борг; 130 500 грн пеня; 1 011,58 грн інфляційні витрати; 214,34 грн три проценти річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСББ «Кріт» створено співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] для утримання будинку, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних послуг та виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання, зокрема, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх внесків та платежів, передбачених законодавством та статутними документами. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Станом на 31.08.2024 у відповідача утворилась заборгованість зі сплати внесків та платежів у сумі 26 393,67 грн. Відповідач з власної ініціативи звернувся до позивача з заявою від 12.09.2024, якою визнав борг, гарантував його сплату до кінця 2024 року та просив укласти договір реструктуризації боргу. Відповідач запевнив позивача, що він дуже заможна людина, але не може відразу сплатити борг з тих підстав, що він не одружений та звик до красивого заможного життя та йому щодня потрібні гроші на активні розваги. Відповідач наголосив, що з метою підтвердження добросовісності його намірів щодо погашення заборгованості він пропонує визначення забезпечення виконання договору нарахування пені у сумі 10-15% від простроченої суми. Позивач погодився на умови відповідача, з власної ініціативи зменшив грошове навантаження для відповідача до мінімального розумного порогу, а саме щомісячну суму сплати з 15 000 грн до 10 000 грн, а пеню зменшив до 5%. Між сторонами 12.09.2024 укладено договір про реструктуризацію боргу. Проте, відповідач свої зобов`язання не виконав, у перший та другий етапи оплатив лише 1 671,18 грн, третій та четвертий етапи не виконані зовсім, що стало підставою звернення до суду. Пеня нарахована за період з 11.10.2024 по 03.07.2025 у розмірі 66 500 грн, за період з 21.10.2024 по 03.07.2025 в сумі 64 000 грн, що в цілому складає 130 500 грн. Інфляційні витрати та три відсотки річних також нараховані на дві суми заборгованості за період з 11.10.2024 по 03.07.2025 та з 21.10.2024 по 03.07.2025. Ухвалою Приморського районного сулу м.Одеси від 09.07.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 11.08.2025. До суду 30.07.2025 надійшов відзив [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] як споживач не має доступу до лічильників, не має можливості зробити перерахунок, з`ясувати чому після повної оплати боргів, ОСББ продовжує звертатись до суду, заважати його спокійному життю. Вказує, що договір про реструктуризацію підписаний під тиском, у зв`язку з чим відповідач звернувся до прокуратури. Підписати договір змусило те, що у вересні 2024 року у його квартирі відключили світло. Відповідач оплатив борг у жовтні 2024 року після чого йому повернули світло. Однак рішенням у справі №522/17174/24 з нього знову стягнуто заборгованість на підставі договору про реструктуризацію від 12.09.2024 і знов позивач звернувся до суду. Посилання у позові на наявність «служанки», «допомоги» від родичів чи на «активні розваги» у віці відповідача та з його станом здоров`я є недоручними та тільки підтверджують ненависть до відповідача. У судовому засіданні 11.08.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] було відкладено розгляд справи на 25.09.2025, оскільки [PERSON] вказував на те, що він не чує, у зв`язку з чим не міг брати участь у судовому засіданні. Ухвалою від 11.08.2025 доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити [PERSON] адвоката для здійснення представництва його інтересів в Приморському районному суді м.Одеси. До суду 14.08.2025 надійшов лист Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги у якому повідомлено про неможливість виконання ухвали, оскільки [PERSON] має самостійно звернутися з відповідною заявою до найближчого бюро правничої допомоги. В подальшому відповідач брав участь у судових засіданнях використовуючи слуховий апарат, що надавало йому можливість самостійно брати участь при розгляді справи. У судовому засіданні 25.09.2025 судом роз`яснено права відповідачу у письмовому вигляді, адже він вказує, що не чує і адвоката не залучає. Судом прийнято до провадження відзив. Представник позивача [PERSON] ознайомилась з відзивом в залі суду. Зустрічний позов [PERSON] залишено без руху, а клопотання [PERSON] про виклик свідків задоволено, клопотання позивача про виклик свідків залишено без задоволення. З метою надання часу відповідачу на усунення недоліків зустрічного позову, а представнику позивача на надання відповіді на відзив, у судовому засіданні оголошено перерву до 23.10.2025. До суду 23.10.2025 надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] у якій вказує, що у відповідача не укладений індивідуальний договір з постачальниками комунальних послуг, за спожиті відповідачем послуги сплачує позивач. Твердження відповідача про укладення договору під тиском не підтверджується матеріалами справи. У відповідача окрім обов`язку погасити заборгованість за договором наявний також обов`язок щомісячної сплати внесків, тому для розрізнення платежів у п.6 договорів передбачено зазначення призначення платежу «сплата боргу згідно договору про реструктуризацію боргу від 12.09.2024». Жоден з платежів відповідача не відноситься до погашення заборгованості у розмірі 26 393,67 грн. Позивач не відключав електричну енергію відповідачу. Сервіс 1501 займається допомогою у спілкування з ЖКС, а не ОСББ, лист наданий відповідачем не підписаний та містить посилання на вахтера [PERSON] , який не працевлаштований у ОСББ «Кріт». Позивач наголошує на безпідставність всіх звернень відповідача до судових та правоохоронних органів з метою уникнення сплати внесків та платежів та користування послугами за рахунок інших співвласників. У судовому засіданні 23.10.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та [PERSON] було повернуто зустрічний позов відповідача, у зв`язку з не усуненням недоліків, а саме не сплатою судового збору. Суд надав відповідача 5-денний строк для підготовки заперечень на відповідь на відзив у зв`язку з чим відклав розгляд справи на 03.11.2025. Ухвалою від 23.10.2025 повернуто зустрічний позову [PERSON] до ОСББ «Кріт» про визнання недійсним договору про реструктуризацію боргу від 12.09.2024. Представник позивача [PERSON] подав до суду 03.11.2025 додаткові пояснення у справі. У судовому засіданні 03.11.2025 проведеному за участі [PERSON] та [PERSON] , суд відмовив у прийнятті додаткових пояснень, подача яких не передбачена ЦПК України, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Після надання вступного слова сторонами, з метою виклику свідків у судовому засіданні оголошено перерву до 14.11.2025 та покладено на відповідача обов`язок забезпечити прибуття свідків у судове засідання. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії в приміщенні суду, розгляд справи у судовому засіданні 14.11.2025 відкладено на 21.11.2025. Розгляд справи у судовому засіданні 21.11.2025 відкладено на 19.12.2025 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та необхідністю слідувати в укриття працівникам та відвідувачам суду. До суду 03.12.2025 [PERSON] повторно подав зустрічний позов разом з клопотанням про поновлення строку на його подачу. У судовому засіданні 19.12.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та [PERSON] , було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також у якості свідка було допитано [PERSON] . Суд відмовив у поновленні процесуального строку на звернення до суду з зустрічним позову у зв`язку з відсутністю доказів поважності причин пропуску строку та повернув зустрічний позов [PERSON] . Також було відмовлено у допиті свідка [PERSON] , оскільки вона була присутня у судових засіданнях як вільний слухач. Згідно ч.1 ст.244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 19.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення рішення відбудеться 25.12.2025 о 14:30 год. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 08.05.2015 є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить інформаційна довідка №373991971 від 01.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.7-8). 15 червня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кріт» (а.с.6 на звороті). 12 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до голови правління ОСББ «Кріт» Трачука Ю.І. з заявою, якою визнав свій борг перед ОСББ «Кріт» з утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та отримані комунальні послуги у сумі 26 393,67 грн. Просив укласти з ним договір про реструктуризацію боргу. Оплату боргу гарантував до кінця 2024 року (а.с.9). 12 вересня 2024 року між об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Кріт» та [PERSON] укладено договір про реструктуризацію боргу за утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] та отримані комунальні послуг, за умовами якого [PERSON] визнає свій борг перед ОСББ у розмірі 26 393,67 грн та зобов`язався у строк до 30.11.2024 погасити у повному обсязі борг перед ОСББ «Кріт». Згідно п.4 та 5 укладеного договору від 12.09.2024, [PERSON] зобов`язується щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати згідно квитанцій виставлених ОСББ «Кріт» за поточне утримання багатоквартирного будинку за отримані комунальні послуги. Графік погашення боргу: 1-й платіж сума 5 000 грн оплата до 16.09.2024; 2-й платіж сума 5 000 грн оплата до 30.09.2024; 3-й платіж сума 5 000 грн оплата до 10.10.2024; 4-й платіж сума 5 000 грн оплата до 20.10.2024; 5-й платіж сума 5 000 грн оплата до 10.11.2024; 6-й платіж сума 1 394 грн оплата до 30.11.2024. Пунктом 6 договору від 12.09.2024 сторони передбачили зазначення призначення платежу: «сплата боргу згідно договору про реструктуризацію боргу від 12.09.2024» (а.с.10). Відповідно до п. 8 договору укладеного між сторонами 12.09.2024, у разі прострочення оплати боргу та/або за прострочення сплати за поточне утримання багатоквартирного будинку та отримані комунальні послуги нараховується пеня у розмірі 5% від простроченої суми (а.с.10). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.04.2025 у справі №522/17174/24 стягнуто з [PERSON] на користь ОСББ «Кріт» заборгованість за договором про реструктуризацію боргу по двом платежам до 30.09.2024 у розмірі 8 328,82 грн, також стягнуто пеню та 3% річних. У цьому позові позивач просить стягнути заборгованість по договору про реструктуризацію боргу від 12.09.2024 за третій та четвертий періоди, які передбачали сплату коштів у розмірі 5 000 грн до 10.10.2024 та 5 000 грн до 20.10.2024. Вимоги про стягнення боргу за п`ятий та шостий періоди позивачем не заявляються. Тобто, предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 10 000 грн, яка підлягала сплаті за третій та четвертий періоди передбачені у договорі про реструктуризацію боргу від 12.09.2024 у загальному розмірі 10 000 грн. Позивач вказує, що відповідач не оплатив до 10.10.2024 та 20.10.2024 борг. Відповідач вказує, що виконав свої зобов`язання за договором на підтвердження чого надає платіжні інструкції. 03.09.2024 [PERSON] здійснив оплату на користь ОСББ «Кріт» у розмірі 1 748,67 грн з призначенням платежу «внесок на утримання будинку [ADDRESS] від [PERSON] » (а.с.30). 18.09.2024 [PERSON] здійснив оплату на користь ОСББ «Кріт» у розмірі 1671,18 грн з призначенням платежу «№(8713061), [PERSON] за комунальні послуги» (а.с.31). Відтак, з платіжної інструкції №0.0.3934001407.1 від 10.10.2024 вбачається оплата [PERSON] на користь ОСББ «Кріт» 5 000 грн з призначенням платежу «внесок на утримання будинку [ADDRESS] від [PERSON] . Погашення боргу минулого періоду» (а.с.26). З платіжної інструкції №0.0.3934918649.1 від 10.10.2024 вбачається оплата [PERSON] на користь ОСББ «Кріт» 5 000 грн з призначенням платежу «внесок на утримання будинку [ADDRESS] від [PERSON] » (а.с.27). З платіжної інструкції №0.0.3934004313.1 від 10.10.2024 вбачається оплата [PERSON] на користь ОСББ «Кріт» 835,55 грн з призначенням платежу «внесок на утримання будинку [ADDRESS] від [PERSON] . Оплата за вересень 2024 року» (а.с.28). 11.10.2024 [PERSON] здійснив оплату на користь ОСББ «Кріт» у розмірі 5 000 грн з призначенням платежу «внесок на утримання будинку [ADDRESS] від [PERSON] » (а.с.29). Отже, як правильно вказує позивач жодна з вище зазначених квитанції не містить зазначення призначення платежу передбаченого п.6 Договору від 12.09.2024, а тому не приймається судом до уваги як підтвердження виконання обов`язку передбаченого договором, оскільки у відповідача наявний обов`язок сплачувати поточні нарахування за житлово-комунальні послуги та внески за утримання будинку та прибудинкової території. Аркуш нібито звірки поданий відповідачем разом з відзивом (а.с.25) не приймається судом до уваги, адже ніким не підписаний. Складена від руки записка [PERSON] не приймається судом до уваги, адже не підтверджено особу [PERSON] , така записка не містить печатки (а.с.32). Однак, суд зазначає, що у такій записці констатовано факт відсутності електроенергії в квартирі [PERSON] 10.09.2024, про наявність електроенергії в інших квартирах будинку така записка не свідчить, а тому і не свідчить про відключення виключно квартири відповідача від постачання електроенергії. [PERSON] на особистому прийомі громадян 03.10.2025 звертався до Приморської окружної прокуратури міста Одеси з заявою щодо відключенням світла у такій квартирі (а.с.43-44). З листа райадміністрації вбачається перенаправлення звернення відповідача до ОСББ «Крит» (а.с.45). Свідок [PERSON] пояснювала у судовому засіданні, що побачила як [PERSON] прийшов з документам до позивача та просив розбити борг. [PERSON] , яка надавала показання під присягою, також пояснила, що [PERSON] сам прийшов до правління ОСББ з заявою про визнання боргу. Свідок [PERSON] повідомила суд, що нічого не знає по цій справі. Свідок [PERSON] розповідала про відсутність змін тарифу та про звернення відповідача щодо нарахувань. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про життя [PERSON] , які також наведені у позові не приймаються судом до уваги, адже не стосується предмету спору. Приписами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, згідно якої відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Недійсність, нікчемність договору від 12.09.2024 не встановлена. Договір укладений між сторонами є дійсним, а доводи відповідача про підписання його під тиском не підтверджується матеріалами справи, навпаки, свідки з боку відповідача підтвердили добровільність звернення позивача до ОСББ з метою реструктуризації боргу. Як вказувалося вище, квитанції надані відповідачем не прийняті судом, адже не підтверджується сплата коштів саме в рахунок погашення боргу згідно договору про реструктуризації у відповідності до п.6 договору, а тому, відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що [PERSON] не здійснив погашення боргу за третім та четвертим платежем у розмірі 10 000 грн. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСББ «Кріт» про стягнення боргу за договором у розмірі 10 000 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення пені за договором визначеної у розмірі 5% від простроченої суми, нарахованої позивачем у розмірі 130 500 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При цьому суд враховує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19. Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21). Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (постанова ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). Так, положеннями статті 3 ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20. Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. А, тому, в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності, може бути застосований також закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах. Штрафні санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних грошових зобов`язань. Верховний Суд у постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 зазначив, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. У постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 925/577/21 та від 28.06.2022 у справі № 902/653/21 вказано, що на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру. Верховний Суд у постановах від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22) вказав, що розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду. Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України. Об`єднана плата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначила, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права. Суд зазначає, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі. [PERSON] є особою похилого віку, особою з інвалідністю ІІ групи, враховуючи значний розмір пені визначений договором, врахувавши правову природу правовідносин між сторонами та конфлікті відносини між сторонами, з огляду на те, що пеня не може бути інструментом безпідставного збагачення сторони, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 1 000 грн. Тому, вимоги про стягнення пені є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути три проценти річних та інфляційні нарахування за періоди прострочення з 11.10.2024 по 03.07.2025 нараховані на суму 5 000 грн та за період з 21.10.2024 по 03.07.2025 нараховані на суму 5 000 грн. Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). З 26.05.2025 Одеська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій, відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 15 липня 2025 року №1151. Таким чином, стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 26.05.2025 по 03.07.2025 є безпідставним. Отже, суд самостійно здійснює розрахунок. Три відсотки річних нараховані на суму 5 000 грн за період з 11.10.2024 по 25.05.2025 становить 93,20 грн, а інфляційні нарахування 554,90 грн, а за період з 21.10.2024 по 25.05.2025 три відсотки річних становить 89,10 грн, а інфляційні нарахування 456,68 грн. Отже, загальний розмір трьох відсотків річних нарахованих на суму боргу у розмірі 10 000 грн становить 182,30 грн, а інфляційних втрат 1 011,58 грн. Тож, вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з даним позовом позивач оплатив судовий збір у розмірі 3028 грн (а.с.12). Разом з тим, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач звертаючись до суду з зустрічним позовом не надав посвідчення, яке підтверджує наявність у нього пільг щодо сплати судового збору. Однак, разом з зустрічним позовом від 03.12.2025 [PERSON] подав копію пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с.144), яка підтверджує звільнення відповідача від сплати судового збору, а тому судовий збір у розмірі 3 028 грн не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial