Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Тернівської міської ради від 28 березня 2007 року № 140 Комунальне підприємство «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VІІ КП «ТЖКП» протоколами загальних зборів у м.Тернівка Дніпропетровської області визнано управителем багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є абонентом КП «ТЖКП», оскільки користується житлово-комунальними послугами. Між КП «ТЖКП» і відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Претензій щодо якості або кількості послуг відповідачем не пред`являлось. Станом на 01 жовтня 2025 року відповідач має заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги за період з 01 квітня 2012 року по 01 жовтня 2025 року в загальному розмірі 76654,30 грн. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів заодночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року № 140 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка визначено Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (а.с. 5). Згідно з протоколом зборів співвласників (власників квартир та нежитлових приміщень) будинку [ADDRESS] від 15 травня 2016 року, Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» визначено управителем вказаного будинку (а.с. 6). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Тернівської міської ради №2229 від 16.10.2025, а також відомостями з реєстру територіальної громади про місце проживання особи №2429 від 06.11.2025 (а.с.8, 20). Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» заборгованість за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 жовтня 2025 року складає 76654,30 грн, з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) у сумі 488,20 грн, абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) у сумі 14,91 грн, абонентське обслуговування (теплопостачання) у сумі 5,25 грн, водопостачання та водовідведення у сумі 21574,41 грн, теплопостачання у сумі 27470,50 грн, поводження з побутовими відходами у сумі 5641,57 грн, управління багатоквартирним будинком у сумі 21459,46 грн. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного і житлового законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з зазначеною статтею, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі та виконавці комунальних послуг. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 486/156/17 та 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 листопада 2024 року в справі №463/6799/18 міститься висновок про те, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій, а відповідач ними користується. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити кошти за спожиту послугу, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту проживання останнього у квартирі, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі. Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач використовував дані послуги для задоволення власних потреб та не відмовлявся від них. З матеріалів справи встановлено, що відповідач періодично сплачував суми коштів, що свідчить про визнання ним свого обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг (а.с. 9-14). Суд перевірив розрахунок заборгованості наданий позивачем, визнав його обґрунтованим. Натомість відповідач не реалізував своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надав жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої заборгованості, а також доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого позивачем розрахунку. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, та враховуючи, що відповідач не надав доказів на спростування заборгованості в загальному розмірі 76654,30 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявленому розмірі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved