Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. 03.03.2025 позивач звернувся із позовом до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою судді вказаного суду від 10.03.2025 позов передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. 14.05.2025 для розгляду справи визначено суддю Цитульського В.І. Ухвалою судді від 20 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування позову посилається на те, що між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3460602, шляхом підписання електронним підписом, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 3500 грн., строк користування кредитом 20 днів, дата повернення кредиту 19.10.2021, проценти за користування кредитом 7 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5%від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 28.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Божників, у т.ч. Договору відповідача. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору про відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.23, в тому числі у т.ч. Договору відповідача. Станом на сьогодні заборгованість за договором позики відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачується, у зв`язку із чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 29 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3460602, який було підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (п. 1). Розділом «Предмет договору» визначено параметри позики: сума кредиту 3500 грн. у валюті українська гривня, строк кредитування 20 днів з 29.09.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 19.10.2021. Орієнтовна реальна річна процентна ставка у розмірі 4.00 відсотків. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Комісія за надання кредиту 0,00 грн. На підтвердження факту успішного проведення в системі платежу надано довідку складену ТОВ «ФК «Елаєнс», яке на підставі договору №4048607_26/10/18-1 надає ТОВ «МІЛОАН» послуги з переказу грошових коштів. Так, згідно наданої довідки, 29.09.2021 здійснено переказ 3500 грн. згідно договору 3460602 на номер картки [NUMBER] банк отримувача MONOBANK. 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3460602 від 29.09.2021, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників, що є додатком № 3 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14007,00 грн, з яких: 3500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 10507,00 грн - заборгованість нарахованими процентами. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості станом на 14.02.2025, загальна сума вимог ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] складає 24 157,00 грн. Дана сума включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 500,00 грн та нараховані проценти за користування коштами в загальному розмірі 20 657,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок процентів охоплює як період до відступлення права вимоги (10 507,00 грн), так і період після набуття позивачем прав кредитора (10 150,00 грн). Норми права застосовані судом. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно дост.1054ЦК України за Кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1ст. 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.1ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Положеннями статей 1077,1078ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до частиною третьою ст. 551 ЦК України Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року (справа № 1-12/2013) встановлює, що дія Закону «Про захист прав споживачів» поширюється на відносини споживчого кредитування упродовж усього терміну дії договору, включаючи етап його виконання, та визначає споживача як «слабку сторону», яка потребує особливого правового захисту. Основна суть рішення полягає в тому, що умови договору, які встановлюють надмірну плату за користування кредитом або неспівмірну неустойку (пеню, штрафи), можуть бути визнані несправедливими, оскільки вимоги щодо сплати явно завищених сум, які створюють істотний дисбаланс прав і обов`язків на шкоду споживача, суперечать загальним засадам цивільного законодавства справедливості, добросовісності та розумності. Згідно з частиною 3 статті12, частиною 1 статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи та надані позивачем розрахунки заборгованості станом на 14.02.2025 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Встановлено, що між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 3460602, умови якого кредитодавцем виконано шляхом перерахування 3 500,00 грн на картковий рахунок відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс». Оскільки відповідач не надав суду доказів повернення отриманих коштів, вимога про стягнення основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 3 500,00 грн є законною та підлягає задоволенню. Розглядаючи вимоги про стягнення нарахованих процентів у загальному розмірі 20 657,00 грн (що включають 10 507,00 грн на дату відступлення та 10 150,00 грн нарахованих за наступний період), суд зазначає, що вказана сума майже у шість разів перевищує розмір отриманої позики. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, справедливість, добросовісність та розумність є фундаментальними засадами цивільного законодавства. Суд вважає, що нарахування відсотків у такому обсязі покладає на споживача неспівмірний тягар та суперечить вимогам професійної сумлінності, що узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН №39/248 та Директиви 2005/29/ЄС про захист від несправедливих торговельних практик. З огляду на правову позицію, викладену в постанові Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2025 у справі №932/6206/24, суд застосовує принцип пропорційності та обмежує розмір відсотків, що підлягають стягненню, сумою, яка є еквівалентною тілу кредиту. Таким чином, з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 3 500,00 грн та відсотки у розмірі 3 500,00 грн, що загалом складає 7 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх неспівмірністю та несправедливістю щодо середнього споживача. Що стосується судових витрат, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково (в межах суми тіла кредиту та співмірних відсотків), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 878,12 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, укладений з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку про надання юридичної допомоги №292, витяг з акту №1. Проте, вирішуючи питання про їх розподіл, суд враховує критерії обґрунтованості та пропорційності, визначені ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Дана справа є малозначною, не відноситься до категорії складних і має типовий характер, що не потребує значних витрат часу на опрацювання нормативної бази чи проведення додаткових розрахунків. Крім того, заявлений позивачем обсяг часу на підготовку позову є неспівмірним із фактичною складністю справи та обсягом проведеної роботи. Враховуючи викладене, а також принцип пропорційності та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає обґрунтованою та співмірною сумою витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, 2 500,00 грн.

Outcome: partial