Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

05.06.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, в якому просить усунути йому, як співвласнику майна, перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , та встановити порядок користування вказаною квартирою, а саме: - усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом його вселення до квартири та зобов`язання відповідача [PERSON] передати [PERSON] ключі від двох вхідних дверей до квартири; - встановити порядок користування співвласниками [PERSON] та [PERSON] квартирою [ADDRESS] , при якому, надати у користування [PERSON] житлову кімнату площею 19,8 кв.м. разом із лоджією площею 1,9 кв.м., надати у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 11,6 кв.м., залишити у спільному користуванні: коридор площею 7,1 кв.м., кухню площею 7,9 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 3,7 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м. Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 30.06.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 04.08.2025 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду. Позов обґрунтовується тим, що позивач [PERSON] разом із відповідачем - матір`ю [PERSON] мають у власності по 1/2 частціквартири [ADDRESS] , однак через конфлікти та неприязні відносини із матір`ю, остання, починаючи з 2024 року, постійно створює позивачу перешкоди у користуванні вказаним житлом, а саме: не надає ключі від двох вхідних дверей до квартири, не надає ключів до поштової скриньки, не надає доступу до балкону (лоджії) та кухні. [PERSON] зазначає, що є студентомНавчально-наукового Інституту енергетики Національного університету «Одеська політехніка», термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2026 року, при цьому, у зв`язку з введенням воєнного стану, переведений на дистанційну форму навчання, тому змушений фактично проживати та навчатися у місті Вараш, Рівненської області. Також зазначає, що проживаючи з матір`ю, з весни 2024 року у них почали виникати конфлікти, а з весни 2025 року між ними стали неприязні відносини, остання постійно провокувала конфлікти, після чого, викликала поліцію, намагаючись, на його думку, унеможливити спільне проживання у квартирі. За зверненням відповідача, постановою Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 18.03.2025 року, у справі №565/543/25, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Окрім цього, вказує, що через агресивну поведінку матері, він змушений винаймати житло для проживання, при цьому, витрати по оренді житла несе його батько - [PERSON] . Разом з цим, зазначає, що для врегулювання питання, щодо встановлення порядку користування квартирою він звертався до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, але на дане звернення від поліції його було повідомлено, що такі вимоги мають розглядатися виключно судом в порядку позовного провадження. Враховуючи викладене, та у зв`язку із відсутністю ключів від вхідних дверей спірної квартири, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом його вселення до квартири та зобов`язання [PERSON] передати йому ключі від двох вхідних дверей до квартири. Окрім того, позивач просить суд встановити порядок користування ним та його матір`ю [PERSON] , як співвласниками майна, квартирою, при якому, надати у користування відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 19,8 кв.м. разом із лоджією площею 1,9 кв.м., надати у його користування житлову кімнату, площею 11,6 кв.м., залишити у спільному користуванні: коридор площею 7,1 кв.м., кухню площею 7,9 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 3,7 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м. Саме такі умови користування квартирою, на переконання позивача, забезпечать необхідний баланс інтересів співвласників житла, а також надасть можливість спільного користування спірним житлом. 04.08.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Полюхович О.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказує, що позовні вимоги [PERSON] сторона відповідача визнає частково, просить відмовити у задоволенні позову, щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, у той же час проти задоволення позову в частині встановлення порядку користування квартирою у спосіб, визначений позивачем, не заперечує (аркуш 3 відзиву). При цьому, представник стверджує, що відповідач [PERSON] не чинить позивачу перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] . Також зазначає, що, на її думку, позивачем не доведено обставин, на які останній посилається, як на підставу позову. Разом з тим, зауважує, що позивач [PERSON] , який являється сином відповідача, з літа 2015 року, після розірвання шлюбу з батьком позивача - [PERSON] , постійно проживав разом із своєю матір`ю - відповідачем [PERSON] та перебував на її утриманні. Представник зазначає, що після того, як співмешканка позивача - [PERSON] почала відвідувати бабу сина по лінії батька, то син (позивач) почав конфліктувати з матір`ю, зокрема припинив прибирати в квартирі за собою, почав користуватись власними речами відповідача без її згоди та відому, пошкоджувати та нищити майно матері, при цьому, не повертати рівноцінне або відшкодовувати його вартість належним чином, а у разі, коли відповідач з такого приводу робила сину зауваження, останній реагував на такі зауваження грубо та агресивно, виражався в сторону матері нецензурною лайкою та ображав її. За таких підстав, відповідач змушена була звертатись до правоохоронних органів. Зокрема, за фактом вчинення 07.03.2025 року позивачем домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , позивача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство). Представник відповідача також зазначає, що 21.03.2025 року між сторонами вчергове виник конфлікт через те, що позивач забрав до себе в кімнату кухонний стіл з кухні і повернув стіл назад лише після того, як відповідач звернулась до правоохоронних органів та викликала працівників поліції через лінію «102», однак за вказаним фактом поліцейськими з позивачем було проведено лише усну бесіду. Представник [PERSON] у відзиві стверджує, що 21.03.2025 року - після вказаного конфлікту, позивач за власною волею та бажанням залишив місце свого проживання, при цьому, коли залишав житло, закрив двері на ключ, що, на переконання представника відповідача, свідчить про те, що позивач має можливість користуватися квартирою. Вказані обставини, на думку представника, спростовують доводи позивача про наявність перешкод у користуванні квартирою, оскільки відповідач не створює для нього будь-яких перешкод, [PERSON] може вільно користуватись квартирою, ключі від вхідних дверей має. Разом з цим, представник зауважує, що відповідач ніколи не висловлювала для сина вимоги, щоб той залишив житло, таке рішення позивач прийняв самостійно, без стороннього примусу. Окремо представник зазначає, що в частині вимоги позивача про встановлення порядку користування квартирою у спосіб, визначений позивачем, відповідач не заперечує. Наряду з цим, представник у відзиві просить при вирішенні даного спору, в частині встановлення порядку користування квартирою, одночасно визначити правила проживання сторін у квартирі, згідно з наведених у відзиві умов. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, які повторюють обґрунтування вимог у позовній заяві, просив позов задовольнити. При цьому, позивач [PERSON] додатково пояснив, що з весни 2024 року у нього із матір`ю, з якою він спільно проживає у квартирі, яка належить їм обом на праві спільної сумісної власності, почали виникати конфлікти, з приводу проживання у квартирі його співмешканки [PERSON] . З того часу [PERSON] з найменших причин влаштовувала сварки, висловлювала претензії з будь-якого приводу, зокрема через те, що не там залишили речі, не так прибрали кухню, ванну чи вбиральню, не на ту поличку поставили продукти в холодильник, не так доглядаємо за собакою, яку відповідач сама ж принесла в квартиру. У ході конфліктів, які ж сама і провокувала, [PERSON] постійно чинила тиск та висловлювала вимогу, щоб він залишив квартиру і переїхав чи то батька, чи то на орендовану квартиру. При цьому, зверталася до правоохоронних органів та викликала працівників поліції через лінію «102», зокрема 07.03.2025 року, 18.03.2025 року, 21.03.2025 року, також телефонувала по місцю його навчання - до деканату Навчально-наукового Інституту енергетики Національного університету «Одеська політехніка». У зв`язку із цим, 21.03.2025 року, після чергового конфлікту і приїзду працівників поліції, він разом із співмешканкою спочатку переїхали до рідні, а потім, за згодою батька, орендували квартиру, витрати по оренді якої несе його батько [PERSON] , при цьому, переїзд був вимушений та невідкладний. Виїжджаючи із квартири, він залишив ключ від нижнього замка, оскільки у нього був лише цей ключ, на поличці у коридорі квартири, як того вимагала матір. Після цього, він жодного разу до квартири не приходив. У зв`язку із відсутністю у нього ключів від квартири, він в кінці серпня 2025 року зателефонував матері [PERSON] з проханням повернути йому особисті документи. Відповідач призначила йому час, коли він може прийти. 02.09.2025 року він прийшов до квартири, двері йому відчинила відповідач, у квартирі він забрав свої особисті документи та, на вимогу матері, написав їй розписку про отримання документів. З того часу він жодного разу в квартирі не був і з [PERSON] не зустрічався, при цьому, відповідач жодного разу йому не телефонувала і не ініціювала зустрічі із ним. Позивач [PERSON] стверджує, що причиною переїзду його з квартири в орендоване житло є спровоковані матір`ю постійні конфлікти та виклик працівників поліції, що, на його думку, є метою його виселення з квартири та створення з боку [PERSON] для нього перешкод у користуванні квартирою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Зіброва М.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, які повторюють обґрунтування вимог у позовній заяві, просила позов задовольнити. При цьому, зауважила, що, на її думку, під час розгляду справи, повністю підтверджено факти чинення [PERSON] для [PERSON] перешкод у користуванні квартирою, відсутність у позивача ключів від квартири та поштової скриньки, що тягне за собою необхідність усунення цих перешкод і, як наслідок, встановлення порядку користування квартирою, що забезпечить конституційне право [PERSON] на вільне володіння, користування і розпорядження своєю власністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] - адвокат Полюхович О.І. позовні вимоги визнали частково, заперечували проти позову в частині усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом вселення [PERSON] до квартири та зобов`язання передати позивачу ключі від двох вхідних дверей до квартири, разом з тим, позов в частині встановлення порядку користування квартирою визнали, оскільки, на переконання відповідача та його представника, таке вирішення спору захистить також інтереси відповідача. При цьому, відповідач [PERSON] та представник [PERSON] надали пояснення, які повторюють обґрунтування у відзиві на позовну заяву. Водночас, відповідач [PERSON] ствердила, що вона не створювала своєму сину [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , та заперечила факт відсутностіу позивача ключів від вхідних дверей квартири. Також наголосила, що її син та його співмешканка створювали в квартирі безлад, не прибирали за собою на кухні, нищили речі домашнього вжитку, побутову техніку, після чого, не проводили заміну чи ремонт таких речей. Вказані дії, на переконання відповідача, вчинялись позивачем умисно, на зауваження про дотримання порядку, ні її син, ні його співмешканка, не реагували. Окрім цього, зауважила, що пропонувала вирішити проблеми спільного проживання, намагалась налагодити діалог, але такі її намагання не принесли будь-якого результату. [PERSON] вважає, що позивач добровільно виселився з квартири і жодних дій, які б створювали перешкоди для проживання сина у квартирі, не чинила. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона перебуває в дружніх відносинах з [PERSON] , часто буває в гостях у останньої за місцем проживання, де неодноразово ставала свідком конфліктів між [PERSON] та її сином [PERSON] , при цьому, зауважила, що, на її думку, винуватцем конфліктів являється [PERSON] . Вказала, що 21.03.2025 року вона, перебуваючи в гостях у [PERSON] , стала свідком конфлікту між позивачем та відповідачем з приводу встановлення останніми правил користування кухонним столом, виклику [PERSON] працівників поліції та виселення [PERSON] разом із співмешканкою з квартири. Зауважила, що, на її переконання, позивач [PERSON] добровільно виселився з квартири, жодних протиправних дій відносно сина, відповідач не чинила. У судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, аналогічні за змістом до пояснень свідка [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що являється співмешканкою позивача [PERSON] , з яким спільно проживає, починаючи з 01.11.2023 року, з того дня, як переїхала до нього в квартиру [ADDRESS] . При цьому, надала пояснення, аналогічні за змістом до пояснень позивача [PERSON] . Додатково вказала, що спочатку у неї складалися хороші відносини із матір`ю позивача - [PERSON] , однак на початку весни 2024 року відносини з [PERSON] зіпсувались, остання почала чинити [PERSON] та їй перешкоди у користуванні квартирою, забороняла користуватися побутовою технікою та іншими побутовими предметами, оскільки вважала, що вони належить їй особисто, унеможливлювала доступ до балкону для сушіння речей після прання, неодноразово погрожувала, що виселить їх з квартири. 21.03.2025 року, у ході чергового конфлікту, [PERSON] викликала працівників поліції, причиною виклику стало те, що у позивача з відповідачем виник конфлікт з приводу визначення порядку користування кухонним столом. У присутності працівників поліції, [PERSON] скаржилася на [PERSON] , надавала пояснення, які не відповідають дійсності, вимагала притягнути позивача до відповідальності, тобто створила умови, при яких [PERSON] не міг залишатися у квартирі. у зв`язку з цим, вони нашвидкоруч зібрали речі та виселилися з квартири, залишивши в коридорі на поличці ключ від квартири, оскільки у позивача був лише один ключ, як того вимагала [PERSON] . Після того, [PERSON] лише один раз приходив в квартиру за особистими документами, попередньо домовившись із матір`ю [PERSON] . Ствердила, що причиною виселення позивача з квартири є спровоковані [PERSON] постійні конфлікти, виклик працівників поліції та створення з боку [PERSON] для [PERSON] перешкод у користуванні квартирою. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] - адвоката Зіброву М.О., відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - адвоката Полюхович О.І., показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, підлягають задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2015 року, матір`ю якого у свідоцтві вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] . [PERSON] є студентом 3 курсу бакалаврського рівня вищої освіти денної форми навчання Навчально-наукового Інституту енергетики Національного університету «Одеська політехніка», термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2026 року, що підтверджується довідкою навчального закладу №153 від 19.03.2025 року. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на праві спільної часткової власності, в рівних - по 1/2 частках, є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна №417561402 від 12.03.2025 року. 1/2 частка власності на вищезазначену квартиру набута позивачем [PERSON] на підставі договору дарування частки квартири від батька [PERSON] , що підтверджується договором серії НАР №486386 від 08.09.2015 року. Згідно договору оренди житлового приміщення від 01.04.2025 року, позивач [PERSON] винаймає житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] , вартість оренди житла складає 8000,00 грн. на місяць (п.1.2. Договору). Також встановлено, що постановою Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 18.03.2025 року, у справі №565/543/25, за фактом вчинення 07.03.2025 року домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство) та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 340,00 грн. Окрім того, за фактом вчинення 07.03.2025 року насильницьких дій відносно [PERSON] , того ж дня, стосовно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серії АА №616348 від 07.03.2025 року, із забороною в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] з 07.03.2025 року по 10.03.2025 року. 21.03.2025 року між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, у ході якого відповідач зверталась до правоохоронних органів та викликала працівників поліції через лінію «102». Вказане звернення зареєстроване у Вараському РВП ГУНП в Рівненській області в ЖЄО за №2118, про що суду надано копію талону-повідомлення від 01.08.2025 року. За результатом розгляду вказаного звернення, згідно відповіді Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 01.08.2025 року за вих.№143860-2025, [PERSON] повідомлено, що в ході розгляду матеріалів не встановлено наявність складу адміністративного правопорушення чи кримінального проступку. Згідно заяви [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення від 25.03.2025 року, позивач [PERSON] звертався до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, в якій, зокрема, зазначив, що його матір - [PERSON] чинить йому перешкоди у праві користування спільним житлом - квартирою [ADDRESS] , умисно забороняючи користуватись спірною квартирою, у якій просив притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності та зобов`язати останню надати йому доступ до житла. За результатом розгляду вказаної заяви, згідно відповіді Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 14.04.2025 року за вих.№73066-2025, [PERSON] повідомлено, що за результатом розгляду його звернення, щодо створення перешкод у користуванні часткою квартири, вбачаються ознаки цивільно-правових відносин та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору. Судом досліджено долучений представником відповідача - адвокатом Полюхович О.І. перелік особистих документів [PERSON] з 15 пунктів, датований 02.09.2025 року, які 02.09.2025 року [PERSON] , на його прохання, отримав від [PERSON] , при цьому, надавши останній розписку про їх отриманні, окрім довідки платника податків. Оцінюючи вказаний документ, суд зазначає, що даний перелік є лише доказом отримання [PERSON] особистих документів, який, на переконання суду, не стосується предмету доказування у справі. Суд вважає доводи відповідача та її представника про те, що відсутність у переліку ключів від вхідних дверей квартири, свідчить про наявність таких ключів у позивача, є лише припущенням відповідача та його представника, та не заслуговують на увагу. Також суд зауважує, що у судовому засіданні 21.11.2025 року відповідач [PERSON] , під час надання пояснень у справі вказала, що «у квартирі із нижнім замком проблеми, на верхній замок вона зачиняє квартиру, коли їде у подорожі, також зазначила, що якщо припустити, що у позивача немає ключів від квартири, то він міг би їх у неї попросити і вона б їх йому надала», окрім того, підтвердила, що «позивач не має ключів від поштової скриньки, оскільки скриньку вона встановлювала за власні кошти». Вирішуючи вимогу позову, щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, суд, оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у реалізації позивачем, як співвласником майна, права користування квартирою, а тому слід усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом його вселення до квартири та зобов`язання [PERSON] передати [PERSON] ключі від двох вхідних дверей до квартири. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Зі змісту позову, а також пояснень позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] вбачається, що угоди про порядок користування спільним майном співвласниками не досягнуто. При цьому, судом досліджено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , з якого встановлено, що вказана квартира розташована на 7 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 31,4 кв.м, у тому числі: 1-ша житлова кімната площею 19,8 кв.м.; 2-га житлова кімната площею 11,6 кв.м.; кухня площею 7,9 кв.м.; вбиральня площею 1,4 кв.м; ванна кімната площею 3,7 кв.м.; коридор площею 7,1 кв.м.; вбудовану шафу 0,5 кв.м.; лоджія площею 1,9 кв.м. Разом з тим суд звертає увагу, що відповідач та його представник не висловили заперечень, щодо запропонованого позивачем у позові порядку користування співвласниками [PERSON] та [PERSON] квартирою [ADDRESS] , при якому, позивач просить надати у користування [PERSON] житлову кімнату площею 19,8 кв.м. разом із лоджією площею 1,9 кв.м., надати у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 11,6 кв.м., залишити у спільному користуванні: коридор площею 7,1 кв.м., кухню площею 7,9 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 3,7 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м. Окрім того, у судовому засіданні 23.12.2025 року відповідач [PERSON] вчергове зазначила, що вона не заперечує проти встановлення запропонованого позивачем [PERSON] порядку користування квартирою, оскільки, на її думку, такий порядок користування квартирою відповідає її інтересам та буде захищати її права, як співвласника квартири. Тобто, відповідач [PERSON] погоджується із запропонованим позивачем [PERSON] порядком користування спірною квартирою, іншого варіанту користування квартирою відповідачем [PERSON] не запропоновано. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не змогли за взаємною згодою добровільно вирішити питання користування квартирою за наявності неприязних відносин, які унеможливили добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, суд погоджується із запропонованим позивачем [PERSON] порядком користування спірною квартирою. На переконання суду, такий порядок користування співвласниками [PERSON] та [PERSON] квартирою, забезпечить справедливий баланс прав та обов`язків співвласників майна. При цьому, суд зауважує, що позов про усунення перешкод у користуванні квартирою є негаторним позовом за своїм характером, оскільки він спрямований на припинення дій відповідача, які порушують право власності/користування, не пов`язані з позбавленням володіння, але перешкоджають нормальному користуванню (наприклад, встановлення порядку користування, заборона певних дій), відповідно до статті 391 ЦК України, при цьому, вимоги можуть бути об`єднані з встановленням порядку користування, сутність - усунення перешкод, що є класичною ознакою негаторного позову. З приводу вирішення вимог, викладених представником відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву, про визначення правил проживання сторін в квартирі, а саме: поважати особистий простір: не входити до кімнати іншого співвласника без попереднього стуку і чіткого дозволу; не використовувати речі без згоди: заборонено брати особисті речі, меблі, техніку або засоби гігієни іншого співвласника без його згоди; компенсувати збитки у разі пошкодження: у випадку пошкодження чужого майна компенсувати його рівноцінним за призначенням і якістю; правила користування кухнею: мийка використовується лише для миття посуду та продуктів; брудний посуд слід мити одразу після використання; після приготування їжі прибрати за собою плиту, стіл та інші поверхні; санітарія у ванній кімнаті та туалеті: після кожного використання унітазу очищати його; підтримувати чистоту у ванній і туалеті: не залишати після себе сміття, волосся, плями, тощо; порядок у спільних кімнатах: прибирати за собою у всіх зонах спільного користування - кухня, ванна, туалет, коридор; не залишати взуття, сумки або інші особисті речі в проходах, які заважають вільному пересуванню; зберігання продуктів харчування: не зберігати в квартирі гнилі або сильнопахнучі продукти; своєчасно утилізовувати сміття; витрати та побутові обов`язки: своєчасно сплачувати комунальні платежі; вести справедливий облік витрат на спільні речі (засоби гігієни, миючі засоби, сміттєві пакети, тощо); узгоджувати оплату й розподіл побутових обов`язків; гості: заборонена постійна присутність сторонніх осіб у квартирі без згоди іншого співвласника, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог, оскільки вирішення такого питання виходить за межі позовних вимог. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. Враховуючи те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., що сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved