Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників справи 19 травня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування 25 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. У позовній\~заяві з\~урахуванням заяви\~про уточнення\~позовних вимог\~від 26.05.2025\~зазначає,\~що на розгляді Радехівського районного суду Львівської області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022142280000063 від 19 липня 2022 року за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України, і в якому [PERSON] визнана потерпілою (кримінальна справа№451/921/22, номер судового провадження 1-кп/451/148/22). Провадження було закрито 15.10.2024 у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачена [PERSON] своїми протиправними діями 15 липня 2022 року умисно завдала [PERSON] тілесні ушкодження. Заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину потерпіла подала черговому співробітнику поліції. З метою визначення ступеня тяжкості завданих їй тілесних ушкоджень, вона отримала від правоохоронних органів направлення на проведення судово-медичної експертизи. Відповідно до висновку судмедексперта потерпілій [PERSON] було завдано легкі тілесні ушкодження, а саме множинні забої м`яких тканин правого стегна, лівої руки, кусані рани вказівного пальця правої руки, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я. За вказаним фактом слідчим внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022142280000063. У результаті вчинених щодо [PERSON] протиправних дій [PERSON] , потерпілою також понесена матеріальна шкода, яка пов`язана із витратами майнового характеру на лікування. Однак, враховуючи те, що потерпіла не зберегла документи, які підтверджують суму понесених витрат на лікування отриманих ушкоджень, які понесені на даний момент, відшкодування цих витрат на даний час вона не вимагає. Позивач вважає, що в результаті вчиненого злочину відповідачем їй заподіяно істотну моральну шкоду, яку вона визначає в розмірі 25\~000,00 грн. Сам факт вчинення стосовно позивача злочину, викликав її надзвичайне обурення, стійкі довготривалі негативні емоції. Протиправні дії обвинуваченої спричинили значну та безповоротну шкоду здоров`ю. У результаті цих дій її були завданні множинні забої м`яких тканин, кусані рани вказівного пальця, чим порушено нормальну функцію руки. Більше того, відповідач не здійснила дій, які були б спрямовані на те, щоб надати потерпілій будь-яку допомогу, а навпаки продовжувала у такому її стані погрожувати та вживати щодо [PERSON] нецензурну лайку. Такі дії обвинуваченої можуть свідчити лише про те, що вона не покаялася у своїх протиправних діях, а навпаки продовжувала діяти протиправно, здійснювала щодо позивача як потерпілої наклепу та погроз застосування насильства. Через вчинене щодо позивача насильство постійно переживала через ці обставини, в результаті чого дістала значного нервового перенапруження та стресу. Також через вчинене щодо неї насильство їй було завдано значних моральних страждань. Позивач як потерпіла зазнала суттєвого порушення життєвого ритму, її повсякденних зв`язків. У неї через завдану злочином шкоду порушився нормальний життєвий ритм, вона регулярно знаходилася у важкому фізичному та моральному стані. Щоб пережити ці негативні наслідки, які стались через протиправні дії [PERSON] , їй доводиться докласти значних зусиль та витратити значних для неї коштів. Позивач постійно відчуває негативні наслідки забоїв, а тому їй невідомо які у майбутньому це матиме наслідки для її здоров`я, що спричиняє для позивача додаткові моральні страждання, та у зв`язку із чим порушився її нормальний сон. У результаті протизаконної поведінки обвинуваченої [PERSON] зазнала великих й тривалих переживань, постійно перебувала й надалі перебуває в стресовому пригніченому емоційному стані через отримані травми. Як наслідок цих переживань вона постійно відчуває себе дискомфортно, як фізично, так і морально. Саме тому позивач і визначає моральну шкоду вимірі 25000,00 грн. На даний час, [PERSON] жодного разу не покаялася у своєму вчинку, а навпаки насміхається, оскільки не понесла жодного покарання за свій зухвалий та нічим не спровокований злочин після закриття кримінального провадження, що спричинило позивачу додаткові моральні страждання та відчуття того, що вона даремно шукає справедливості (а.с.1-3, 14). Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 29 травня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.20-21). У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити та стягнути 25\~000 грн моральної шкоди, яка на її думку через постійні знущання відповідача є мінімальною. Звертала увагу суду на те, що відповідач нікого не боїться, принижує постійно її, хоч вона нею опікувалася. Конфлікт в цей день ( 15 липня 2022 року о 17 годині) тривав десь 20 хвилин, моральні страждання полягають у тому що вона їй вирвала волосся, внаслідок побоїв була із синяками, наносила удари при працівниках поліції. У висновку експертизи зазначено, які саме тілесні ушкодження вона отримала після нанесення ударів [PERSON] , тому вважає, що є усі підстави для задоволення її позову. Вважає, що відповідачка є її членом сім`ї, оскільки проживають в одному будинку. Просила суд врахувати, що вона боїться відповідача та не виходить із кімнати, поки вона не поїде додому, бо вона собі дозволяє робити те, що бажає. Будинок у якому вона проживає є батьків, а вона її постійно з будинку виганяв та погрожує. . Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Звертала увагу суду, що в межах кримінального провадження [PERSON] була визнана потерпілою, де їй її нанесено тілесні ушкодження, що відображено у висновку експерта та відповідно завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягала у тому, що позивач боялася виходити на вулицю, бо їй було соромно, що про дані події знають жителі міста Радехова. Ці події відбувалися у їх сім`ї, що призвело її до страждання. У липні 2022 року позивач купувала заспокійливі ліки і для цього їй не було потреби відвідували лікаря. Після цих подій позивач знаходилась у важкому стані, через даний конфлікт у неї були проблеми із психологічним станом та станом здоров`я в загальному. Позовну заяву до суду вона не готувала, тому не може пояснити чому у ній зазначено, що відповідачка вчиняла злочин та відповідно що вона ї членом сім`ї позивача. Усі докази, які підтверджують позовні вимоги перебувають у матеріалах справи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю та просила відмовити в їх задоволенні. Звертав увагу суду на те, що відповідачка у кримінальному провадженні не визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, позивачем не доведено факту, що саме діями відповідача їй завдано тілесних ушкоджень. Крім цього, просив урахувати, що це не злочин, а проступок і що відповідачка не є членом сім`ї позивача. Позивач у цей день також нанесла тілесні ушкодження відповідачу, що підтверджується висновком, який він долучив до матеріалів справи. Доказів про те, що позивач несла моральні страждання суду не подано, позивач не втратила працездатності, не було наслідком тимчасового розладу здоров`я, а проступок за ч. 1 ст. 125 КК України є незначним і відповідальність за нього за санкцією статті наступає із стягненням 850 грн. Вважає, що розмір шкоди необгунтований, розрахунків шкоди, як і доказів, суду не подано, а тому є усі підстави для відмови у задоволенні позову. Установлені судом фактичні обставини справи Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 29 травня 2025 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з закінченням строків давності, звільнено відповідача від кримінальної відповідальності. Ухвала суду набрала законної сили та не оскаржувалась, що встановлено в судовому засіданні (а.с.4-6). За обвинувальним актом, [PERSON] обвинувачувалася в тому, що 15.07.2022, близько 17:00 год., перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин із [PERSON] , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, схопила обома руками за праве та ліве плече [PERSON] та застосувавши силу штовхнула її, при цьому нанесла чотири удари лівою та правою рукою по правому та лівому передпліччі, вкусила зубами за другого пальця лівої руки та нанесла один удар лівою ногою по правій нозі, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді одного синця на правому передпліччі, п`ять синців та чотири садна на лівому плечі, чотири синці та одне садно на лівому передпліччі, два садна на другому пальці лівoї кисті та один синець на правій нозі, що згідно висновку експерта, вносяться до легкого тілесного ушкодження. Відповідно до даних, викладених у Висновку експерта №45/2022 від 19 липня 2022 року, при обстеженні гр. [PERSON] лікарем приймального відділення КНП «Радехівська ЦРЛ», було встановлено діагноз: «Множинні забої м`яких тканин правого стегна, лівої руки. Кусані рани вказівного пальця правої руки». Під час проведення судово-медичної експертизи постраждалої було виявлено наступні тілесні ушкодження: 1 синець на правому передпліччі, 5 синців та 4 садна на лівому плечі, 4 синці та 1 садно на лівому передпліччі, 2 садна на 2-му пальці лівої кисті та синець на правій нозі. Синці та садна утворились від контактів з тупим предметом (предметами), могли виникнути 15.07.2022 як вказано у «Постанові» та постраждалою та відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.124-125). Разом із тим, у Висновку експерта №44/2022 від 18 липня 2022 року, зазначено, що при обстеженні гр. [PERSON] лікарем КНП «Радехівська ЦРЛ», було встановлено діагноз: «Множинні забої м`яких тканин». Під час проведення судово-медичної експертизи постраждалої було виявлено наступні тілесні ушкодження: 1 садно на обличчі, 2 синці на правому плечі, 1 синець на правому передпліччі, 1 синець та 1 садно на лівому плечі, 1 синець на правому стегні, 1 синець на правій гомілці, 1 синець на правій стопі. Синці та садна утворились від контактів з тупим предметом (предметами), могли виникнути 15.07.2022 як вказано у «Постанові» та відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.114, 114-зворот). Крім того, ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. В ухвалі суду зазначено, що [PERSON] обвинувачувалася органом досудового розслідування в тому, що 13.01.2019 близько 17.00 год, знаходячись за місцем проживання у [ADDRESS] , перебуваючи у кімнаті житлового будинку, вступила у словесний конфлікт зі свою матір`ю [PERSON] , [INFO] , під час якого нанесла їй декілька ударів інвалідною металевою палицею з дерев`яною ручкою, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді забійної рваної рани лівою нижньої кінцівки, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 04/2019 від 28.01.2019 відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я (а.с.115-116). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із завданням позивачу моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, з вини відповідача. Позиція суду Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Норми права, які застосував суд Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно із ч. 8 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. Згідно із ст. 44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Отже, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг; відсутність заперечень обвинуваченого. Будь-яких інших підстав та умов для цього законом не встановлено. Відповідно, дотримання наведених умов, є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, тобто, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа). Також суд враховує, що ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 11 Кримінального кодексу України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Отже, лише винне діяння, в розумінні Кримінального кодексу України буде вважатися кримінальним правопорушенням, відповідно, закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) не є реабілітуючою підставою. При цьому, ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України визначено чіткий перелік реабілітуючих підстав. Нереабілітуючими підставами при закритті кримінального провадження, передбачені ч. 2 вказаної статті, які, в тому числі, вирішують питання про вчинення кримінального правопорушення, є, зокрема, закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тобто закриття кримінального провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою діяння, яке містить склад кримінального правопорушення. Отже, за змістом наведених норм права, звільнення від кримінальної відповідальності застосовується лише щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та за наявності умов, передбачених законом. Враховуючи, що ухвала Радехівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2024 року, якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито вказане кримінальне провадження, відповідачем не оскаржувалась, а відтак у позивача наявні підстави для доведення шкоди у порядку цивільного судочинства. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вчинення [PERSON] щодо [PERSON] кримінального правопорушення, внаслідок чого завдано шкоду здоров`ю останній, не спростовано стороною відповідача у судовому засіданні. Суд наголошує, що згідно із ч. 8 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, як зазначено вище, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. [PERSON] підтримала клопотання захисника про закриття кримінального провадження відносно неї з підстав закінчення строків давності при розгляді справи у кримінальному провадженні №12022142280000063 від 19.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.4-6). Як вказав Верховний Суд в постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17, дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 Кримінального кодексу України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 Кримінального кодексу України. Також у постанові від 14 лютого 2018 року в справі № 398/571/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку Кримінальний кодекс України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 квітня 2021 року в справі № 648/2035/17. Також аналогічний підхід і висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі №161/7881/20. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Висновком експерта [PERSON] діагностовано легке тілесне ушкодження. Аналізуючи вищенаведене, [PERSON] мала право не заявляти клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності згідно із ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а просити суд проводити повний судовий розгляд, в ході якого вона мала б можливість у вставленому законом порядку доводити свою невинуватість у скоєнні кримінального правопорушення, в якому обвинувачувалась. Однак представник відповідача в судовому засіданні не довів відсутності вини [PERSON] у заподіянні шкоди [PERSON] , а також наведені ним доводи не спростовують обставин, викладених в ухвалі Радехівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2024 року у справі №451/805/25 та, зокрема, закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності відбулося за нереабілітуючими підставами, а отже встановлено склад кримінального правопорушення. Таким чином, суд доходить висновку про доведеність факту вчинення відповідачем кримінального правопорушення, що встановлено ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року, у зв`язку з чим позивачу заподіяна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження\~вимог про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~позивач покликалася\~на обставини\~щодопротиправних дій обвинуваченої, які спричинили значну та безповоротну шкоду здоров`ю позивача. У результаті цих дій її були завданні множинні забої м`яких тканин, кусані рани вказівного пальця, чим порушено нормальну функцію руки. Позивач постійно переживала через ці обставини, в результаті чого отримала значне нервове перенапруження та стрес. Позивач як потерпіла зазнала суттєвого порушення життєвого ритму, її повсякденних зв`язків. У неї через завдану кримінальним правопорушенням шкоду порушився нормальний життєвий ритм, вона регулярно знаходилася у важкому фізичному та моральному стані. Охота. І.М зазнала великих й тривалих переживань, постійно перебувала й надалі перебуває в стресовому пригніченому емоційному стані через отримані травми. Як наслідок цих переживань вона постійно відчуває себе дискомфортно, як фізично, так і морально. Водночас, позивачем не додано жодних доказів, які б підтверджували пережитий нею психологічний стрес, дискомфорт, посилення душевних страждань, погіршення психологічного стану здоров`я, що відповідно не співвідноситься з більшими моральними стражданнями, на які посилалася позивач в своїй позовній заяві. Пунктами 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вказана правова позиція відображена в Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року по справі №757/53996/17 (провадження № 61-6127св19). Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину. У цьому випадку, суд не бере до уваги матеріальне становище [PERSON] , оскільки вказану шкоду, завдано кримінальним правопорушенням. Вказана правова позиція відображена в Постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 квітня 2021 року по справі №748/963/20 (провадження № 51-134км21). Враховуючи вищенаведене, визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із обставин справи та вважає, що заявлена вимога про стягнення коштів за моральну шкоду є завищена. Зважаючи на вимоги закону, та роз`яснення надані у п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, що відшкодування моральної шкоди не повинно бути засобом збагачення, а має ґрунтуватися на принципах розумності, справедливості та з врахуванням реальної можливості її відшкодування особою, яка її завдала, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн моральної шкоди, розмір якої буде розумним і достатнім в цьому конкретному випадку. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, а позивач сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, ціна позову становила 25\~000,00 грн, позовна заява задоволена на 2\~000,00 гривень, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 96,90 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 2 000,00 грн) * 1211,20 грн (сума судового збору) / 25\~000,00 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 96,90 грн. На підставі ст. ст. 23, 1167, 1193 ЦК України; ст. ст. 2, 11, 44, 49 КК України; ст. 284 КПК України;

Outcome: partial