Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' через систему ''Електронний суд'' звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.02.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" та [PERSON] (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 2103638651144. Згідно п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6 г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3400 гривень. Дана обставина підтверджується листом від платіжної організації, згідно якого на підставі укладеного між кредитодавцем та платіжною організацією договору про здійснення переказів грошових коштів платіжною організацією, 05.02.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 3400 гривень. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України ''Про електронну комерцію''). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2103638651144. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03_2023_01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2103638651144. Таким чином, ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2103638651144. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №2103638651144 від 05.02.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 47378.43 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3369.36 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 44009.07 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн. - заборгованість за пенею та_або штрафами - 0.00 грн. - заборгованість за комісіями - 0.00 грн. - інфляційні збитки - 0.00 грн. - нараховані 3% річних -0.00 грн. Просять стягнути вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 28 жовтня 2025 року відповідачка через систему ''Електронний суд'' надіслала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з поданим позовом не погоджується з таких підстав: не отримувала достовірної інформації про борг; у позові не зазначено (або не підтверджено документально), яким саме чином утворилася заборгованість, коли і на підставі якого договору; не отримувала офіційного повідомлення про відступлення права вимоги; якщо позивач не є первинним кредитором, він повинен надати докази передачі права вимоги (договір відступлення, повідомлення боржнику тощо). Такі документи їй не надсилались. Сума боргу є неправомірно нарахованою. У позові не надано чітких розрахунків суми боргу, відсотків, штрафів. Просить суд перевірити обґрунтованість вимог, витребувати у позивача: копію кредитного договору або договору про надання фінансових послуг; розрахунок заборгованості; копії документів, що підтверджують передачу права вимоги. Також просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ ''Коллект Центр'' у повному обсязі. У разі необхідності витребувати від позивача документи, які підтверджують підстави виникнення боргу. 12 листопада 2025 року представник позивача Ткаченко М.М. через систему ''Електронний суд'' подала відповідь на відзив, в якому зазначила: з приводу факту укладення договору, що 05.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" та [PERSON] (далі - позичальник та/або відповідач) укладено договір № 2103638651144. Відповідно до ст. 12 ЗУ ''Про електронну комерцію'' якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України ''Про електронні документи та електронний документообіг'' та ''Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги'', за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; ідентифікація здійснювалася в ІТС, яка належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даним кредитам. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи- платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані. Факт ідентифікації також підтверджуються інформацією щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору. Зокрема, з даної інформації вбачається, що первісним кредитором проведено ідентифікацію та верифікацію за допомогою системи BankID НБУ. Таким чином вбачається, що укладений кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Враховуючи вищенаведене правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитором та відповідачем не був би укладений. Згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. З кредитного договору вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження № 61-1602св20. Додатково наголосили, що договір було підписано сторонами, екземпляр договору надано відповідачу. Підстав для сумніву у змісті договору відповідачем не наведено. Відповідач не обґрунтував свої сумніви у дійсності даного договору, отже, долучена копія договору є належним та достатнім доказом. Звернули увагу суду, що відповідач частково сплачував заборгованість, що свідчить про визнання ним кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. На виконання умов укладеного договору ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3400 гривень. Враховуючи, що ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК ''Вей Фор Пей'' на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, а його дослідження судом в рамках даної справи є недоречним. З даного листа ТОВ ФК ''Вей Фор Пей'' вбачається, що 05.02.2021 року було перераховано грошові кошти в сумі 3400 гривень на картковий рахунок [NUMBER] . Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Звернули увагу, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ ''Про банки та банківську діяльність''. Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу. Звертають увагу, що відповідач частково сплачував заборгованість, що свідчить про визнання ним кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, вона мала можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій ''контррозрахунок''. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. 05.02.2021 між ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' та [PERSON] укладено Договір № 2103638651144 (далі - Договір). Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3400.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі -''процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту 3 процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору. Пунктом 1.9 договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Враховуючи, що договір було укладено 05.02.2021 року, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 10.04.2022. Таким чином, період з 05.02.2021 по 05.02.2022 є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Звертають увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр- розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення,за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Відповідач зазначив, що відповідно до ст. 18 ЗУ ''Про захист прав споживачів'', продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Проте, вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено.Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь товариство з обмеженою відповідальністю ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2103638651144. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03_2023_01 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' відступило на користь товариство з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2103638651144. Таким чином, ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2103638651144. Відповідно Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів клієнтом фактору до договору факторингу, а також акт приймання-передачі реєстру боржників та сам реєстр боржників, де зазначений відповідач, а також витяг з даного реєстру, складений для зручності сприйняття інформації та пошуку боржника в реєстрі. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід прав вимоги кредитним договором, укладеним з відповідачем. Щодо повідомлення про заміну кредитора повідомлення боржника здійснювалось первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору факторингу. Крім того, відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Отже, законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитору, так і на користь позивача. Щодо клопотання відповідача про витребування доказів зазначили, що відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Звернули увагу, що відповідач не наводить будь-яких підстав витребування вказаних документів, не зазначає про вжиття заходів для самостійного отримання таких доказів та не зазначає обставин, які мають підтвердити або спростувати такі докази. Наголосили, що кредитний договір було підписано сторонами, екземпляр договору надано відповідачу. Підстав для сумніву у змісті договору відповідачем не наведено. Крім того, відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, що вказує на визнання факту укладення кредитного договору та погодження з умовами кредитування. Відповідач не обґрунтував свої сумніви у дійсності даного договору. Вимога про витребування документів є безпідставною, витребування документів є недоречним та необґрунтованим в рамках даної справи, а лише свідчить про затягування розгляду справи відповідачем та не відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав. Враховуючи вищевикладене просять позовну заяву ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача Синиченко Д.В. не з`явилася, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України подавши через систему ''Електронний суд'' заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча повідомлена належним чином шляхом надіслання до її електронного кабінету судової повістки. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року між ТОВ ''СЛУЖБОЮ МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2103638651144 ''Стандартний''.(а.с.8-10) Відповідно до п.1.1-п.1.4 договору про надання фінансових послуг № 2113481513544 за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений у заяві- анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 18 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 18 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком поверненню кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п.1.4.1, п.1.4.2 вказаного договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 18 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Відповідно до п.1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. Також одночасно з підписанням даного договору позичальником було підписано заяву-анкету (додаток № 1 до договору). Відповідно до п.4.3 зазначеного договору сторони дійшли згоди, шо у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України ''Про електронну комерцію'', що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Отже, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Вищевказаний договір та заяву-анкету підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором V9 та надісланий [PERSON] на її електронну адресу [INFO] Дана електронна адреса відповідачки також зазначена і у відзиві на позов самою відповідачкою. Крім того, відповідачкою було підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, де зазначені основні умови кредитування, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. (а.с.11-13) Факт перерахунку ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' та отримання коштів відповідачем [PERSON] підтверджено листом довідкою від 10.12.2024 виданою ТОВ ''ФК ''ВЕЙ ФОР ПЕЙ'', зі змісту якої вбачається, що 05.02.2021 о 13:45:06 на картку [NUMBER] (зазначеною відповідачкою у заяві-анкеті) за договором № 2103638651144 було перераховано кошти в сумі 3400 гривень.(а.с.17). Наявність заборгованості відповідачки за кредитним договором № 2103638651144 від 05.02.2021 року і підтверджено розрахунком заборгованості, де зазначено: всього боргу 30322 гривні 06 копійок, з яких : тіло - 3400, відсотки - 29538 гривень 06 копійок, пеня - 0 гривень, штраф - 0 гивень, всього сплачено: тіло - 30 гривень 64 копійки, відсотки 2586 гривень 36 копійок.(а.с.18-20) Часткова сплата кредиту підтверджує, те що відповідачка з умовами та правилами отримання кредиту була згодна та їх не оскаржувала. 01.12.2021 року між ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' та ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' було укладено договір факторингу № 1-12 відповідно до умов якого ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' відступило ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2103638651144 від 05.02.2021, що уклали ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' та [PERSON] (а.с.23-31). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 до ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2103638651144 від 05.02.2021 у сумі 30322 гривні 06 копійок.(а.с.35-37) Також згідно розрахунку заборгованості зробленим ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' [PERSON] станом на 10.03.2023 року має непогашену заборгованість за кредитним договором № 2103638651144 від 05.02.2021 у сумі 47378 гривень 43 копійки.(а.с.21) У свою чергу, ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' відступило право вимоги до позичальників ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2103638651144 від 05.02.2021, що уклали ТОВ ''СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ'' та [PERSON] (а.с.38-43) Крім того 19 листопада 2024 року було укладено додаткову угоду №4 до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 та акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023.(а.с.49-52) Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023 від 10.03.2023 до ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2103638651144 від 05.02.2021 у сумі 47 378 гривень 43 копійки.(а.с.55-57) Як встановлено з розрахунку заборгованості за договором №2103638651144 від 05.02.2021 про надання фінансових послуг заборгованість відповідача станом на день подачі позову становить 47 378 гривень 43 копійки, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3369 гривень 36 копійок, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 44 009 гривень 07 копійок (а.с.22). Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, у тому числі, договори та інші правочини. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 2 ст. 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З положень ст. 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Норми ст. 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України ''Про електронну комерцію'' зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснимо в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України ''Про електронну комерцію''). Частина 5 ст. 11 Закону України ''Про електронну комерцію'' передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідачка не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №2103638651144 від 05.02.2021 про надання фінансових послуг та заборгованість відповідача станом на день подачі позову становить 47 378 гривень 43 копійки, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3369 гривень 36 копійок, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 44 009 гривень 07 копійок (а.с.22)та таким чином, у порушення умов договору, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Крім того, суд зазначає, що твердження відповідачки у відзиві на позовну заяву про те, що вона не отримувала достовірної інформації про борг, у позові не зазначено (або не підтверджено документально), яким саме чином утворилася заборгованість, коли і на підставі якого договору, не отримувала офіційного повідомлення про відступлення права вимоги та такі документи їй не надсилались, те що сума боргу є неправомірно нарахованою та у позові не надано чітких розрахунків суми боргу, відсотків, штрафів спростовується матеріалами цивільної справи, де додано всі належні документи та описом вкладення відправлення копій доданих документів, які надіслані відповідачці за адресою її місця проживання.(а.с.75) Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з [PERSON] , на користь ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на загальну суму 47378 гривень 43 копійки. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 0563220070 від 10.10.2025 в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Також, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' надано Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС", заявку на надання юридичної допомоги №254 від 01.09.2025, витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, де сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатським об`єднанням про стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації 2 години х 2000 грн = 4 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 години х 3000 грн = 12000 грн, загальний розмір правничих витрат складає 16000 гривень. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів. Розглянувши матеріали справи, суд зробив висновок, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним з обсягом наданих послуг адвоката. На думку суду, розмір таких витрат має бути відшкодовано у сумі 16000 грн. Крім того, відповідачкою у відзиві на позов клопотань, щодо зменшення витрат на правничу допомогу заявлено не було. Враховуючи викладене та

Outcome: approved