Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" (далі - ТОВ "Він Фінанс") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ТОВ "Він Фінанс". Між ТОВ "ФК "Дінеро" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №L4512654 від 13.09.2018. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ФК "Дінеро" присвоєно номер договору №L4512654, паралельно з номером договору № AG3264417, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Це та інші дані щодо кредитного договору зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ "Він Фінанс" на підставі договору про відступлення прав вимоги. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник невиконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір становив 15 365 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 7 000,00 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 365,00 грн, штрафами 3 500,00 грн, комісією 3500,00 грн. 06.11.2018 між ТОВ "ФК "Дінеро" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за договором кредитної лінії №L4512654, за яким ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло прав вимоги кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" за кредитним договором становила 15 365 грн. В період з 06.11.2018 по 02.06.2025 по кредитному договору №L4512654 від 13.09.2018 надходження коштів на користь ТОВ "Він Фінанс" в рахунок погашення заборгованості за кредитом 0,00 грн. Тому сума заборгованості за відступленим правом вимоги та яку просив стягнути позивач становить 15 365 грн за період з 13.02.2022 по 11.02.2025, сума інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 7 502,86 грн та 3 % річних - 1 381,59 грн, разом заборгованість становить 24 249, 45 грн. Також позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн та понесені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд, яке повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що за правилами ст.128 ЦПК України є днем вручення судової повістки, тобто повідомленням належним чином. Відповідачка відзив на позов до суду не надіслала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" № 1706 від 25.07.2024 змінено найменування ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ТОВ "Він Фінанс". Між ТОВ "ФК "Дінеро" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №L4512654 від 13.09.2018. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ФК "Дінеро" присвоєно номер договору №L4512654, паралельно з номером договору № AG3264417, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Сума кредиту 7 000 грн, відсоткова ставка в день 0,65 %, реальна річна відсоткова ставка 234%, також передбачено нарахування комісії та штрафу. Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ "Дінеро" [PERSON] прийняла та підтвердила умови договору його підписанням шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 13.09.2018 13:02:19 в сумі 7 000,00 грн, процентна ставка річна 234 %, пароль 118418, заявка на кредит подана 13.09.2018 13:02:19, номер телефону [NUMBER] , дата банківського переказу 13.09.2018 13:03:43. До позовної заяви також додано роздруківку із сайту www./dinero.ua: загальні умови договору кредитної лінії; паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма); ТОВ «ФК «Дінеро» додаткові угоди №АG3264417, №АМ9926104 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії AG3264417. Згідно з виписки з рахунку, що надана ТОВ Дінеро», станом на 11.02.2019 загальний розмір заборгованості за цим договором становив 15 365 грн, яка складається з тіла кредиту - 7 000,00 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1 365,00 грн, які нараховані по 13.10.2018 (строк дії договору 30 днів), штрафу - 3 500,00 грн, комісії - 3 500,00 грн, які нараховані з врахування продовження строку договору, відповідно до додаткових угод. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. 3, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За змістом положень ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Таким чином договір №L4512654 від 13.09.2018 укладено відповідно до положень ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Судом враховано, що ТОВ "ФК "Дінеро" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Належних та допустимих доказів на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідачка не надала, розмір заборгованості нею не спростований. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 06.11.2018 між ТОВ "ФК "Дінеро" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG на підставі чого відбулося відступлення прав вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L4512654 від 13.09.2018, за яким ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло прав вимоги кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору № № 06112018-DG від 06.11.2018 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідачки перед новим кредитором ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" за кредитним договором становила 15 365 грн, що підтверджується реєстром боржників від 11.02.1019 до договору відступлення прав вимоги та випискою з рахунку. Згідно з розрахунком, який наведений позивачем в позовній заяві, основна сума заборгованості за цим договором з 13.02.2022 до 11.02.2025 становить 15 365 грн, в подальшому на підставі ст. 625 ЦК України позивачем після закінчення строку дії договору нараховано інфляційні витрати в розмірі 7 502,86 грн та 3 % річних в розмірі 1381,59 грн Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі в розмірі 7 000,00 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 365,00 грн, штрафами - 3500,00 грн, комісією - 3500,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки суми збитків інфляційних втрат в розмірі - 7 502,86 грн за період з 13.02.2022 по 11.02.2025 та 3 % річних - 1381,59 грн за період з 13.02.2022 по 31.12.2023, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено вищевказаний розрахунок, відповідно до ст.625 ЦПК України. З огляду на зазначене, сума інфляційних втрат 7 502,86 грн та сума збитків з урахуванням 3 % річних 1381,59 грн не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №L4512654 від 13.09.2018 у загальному розмірі 15 365 грн. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомги № 36 від 25.04.2024, додаткову угоду до договору від 25.04.2024, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 03.03.2025 на суму 5000,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ "Анастасії Міньковської". Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial