Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Загородній Євгеній Олегович звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 01 травня 2023 року по 14.07.2025 року (по аліментних платежах з 18.04.2023 року по 14.07.2025 року) в розмірі 247 633,33 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Позов мотивовано зокрема тим, що сторони [PERSON] (надалі - відповідач) та [PERSON] (надалі - позивач) є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач не брав участі у забезпеченні фінансового благополуччя дитини, що стало підставою для стягнення аліментів. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 734/1431/23 від 22 листопада 2023 року вирішено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.09.2013 у Виконавчому комітеті Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області (актовий запис № 36) - розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] ». Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. з урахуванням розміру індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду Козелецьким районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист, який було пред`явлено для виконання до Ічнянського ВДВС за місцем реєстрації боржника. Наразі [PERSON] є стягувачем у рамках виконавчого провадження №74024344, відкритому на виконання рішення Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 734/1431/23 від 22 листопада 2023 року. Разом з тим, в рамках даного виконавчого провадження наявна значна заборгованість, за увесь період виконання судового рішення боржник [PERSON] не сплачував аліменти, дитина перебуває на забезпеченні матері. Відповідач свідомо, умисно не виконує рішення суду, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. Разом з тим, відповідач, будучи батьком дитини, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, діє всупереч вимогам ст. 51 Конституції У країни, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, 181 Сімейного кодексу України, які зобов`язують батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, утримувати дитину до досягнення вісімнадцяти років. З метою з`ясування розміру заборгованості у виконавчому провадження представник [PERSON] звернувся до Ічнянського ВДВС з адвокатським запитом. Після отримання відповіді на адвокатський запит стягувачу стало відомо, що внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів станом на 14.07.2025 року у сумі 264 333,33 грн., що призводить до порушення охоронюваних законом прав та інтересів дитини на належне утримання. Зазначене підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеною Ічнянським ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМУМЮ. Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 та 4, а також положеннями розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року за №512/5, зокрема передбачено, що сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувана і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Частиною 3 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розмір заборгованості, визначеної державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Оскільки, відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання доньки та допустив прострочення аліментних платежів, у зв`язку з чим утворилася пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2023 по 14.07.2025 ропу (по аліментних платежах з 18.04.2023 року по 14.07.2025 року). Так, предметом цього спору є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у відповідності до ст. 196 СК України. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій представник просив розгляд справи провести без участі позивача та її представника, за результатами розгляду справи позов задовольнити повністю. Відповідач в судові засідання не з`являвся, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього на час розгляду справи до суду не надходило. Про дату, час та місце судових засідань повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, а також в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Судом встановлено, що 22 листопада 2023 року Козелецьким районним судом Чернігівської області по справі №734/1431/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів було задоволено позов, яким зокрема шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.09.2013 у Виконавчому комітеті Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області (актовий запис № 36) розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. з урахуванням розміру індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття, рішення суду набрало законної сили 26 грудня 2023 року та перебуває на примусовому виконанні в Ічнянському ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2024 року ВП №74024344). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №74024344 за період з квітня 2023 року по червень 2025 року, вбачається, що сукупний розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 14.07.2025 року складає 254 333,33 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , за період з 01 травня 2023 року по 14.07.2025 року (по аліментних платежах з 18.04.2023 року по 14.07.2025 року), що за його підрахунками становить 247 633,33 грн., однак суд не може цілком погодитись з таким розрахунком представника позивача. Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, ст. 196 СК України, є спеціальною статтею зі стягнення пені і таке стягнення не слід ототожнювати із загальними статтями ЦК України щодо стягнення пені передбаченою ст. 549 цього кодексу. Щодо порядку нарахування пені у відповідності до ч. 1. ст. 196 СК України в юридичній доктрині сформувалися декілька правових позицій. Одна з них викладена у Науково-практичному коментарі до Сімейного кодексу України автором проекту Сімейного кодексу України З. Ромовською (видавничий Дім «Ін Юре», 2006). Аліменти є періодичним щомісячним платежем, у зв`язку з чим пеня нараховується за кожен період (місяць) окремо в розмірі 1% від простроченої відповідного місяця суми несплачених аліментів з наступним складанням отриманих сум. Розмір неустойки за кожен місяць прострочення становить 30% (або 31% або 28% або 29%) суми несплачених аліментів. Причому сума боргу за попередній місяць не додається до заборгованості за наступний місяць з якого вираховується неустойка, а кількість прострочених днів у періоді (місячному платежі) не додається до наступного розрахункового періоду. Окрім того, існувала позиція Верховного суду України від 17.11.2010 р. за якою визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд повинен враховувати загальну кількість днів з початку прострочення до дня ухвалення рішення. Вказана позиція була змінена постановою №6-81/цс/3 від 11.09.2013 р. у якій зазначено, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Оскільки за такою позицією сума пені у рази перевищує суму самої заборгованості, сформувалась додаткова позиція за якою Верховний Суд вважає, що оскільки пеня - змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21). Зважаючи на мінливість правових позицій, суд керується саме тією позицією, яка лягла в основу ст. 196 СК України. Так, пеня за несплату аліментів відповідачем буде розрахована наступним чином: сума аліментів, що підлягає до стягнення за місяць за який стягується пеня х кількість календарних днів х 1% = пеня за прострочення сплати аліментів. Заборгованість за квітень 2023 р.: 4333,33*30*1% =1300,00 грн. Заборгованість за травень 2023 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за червень 2023 р.: 10000,00*30*1% = 3000,00 грн. Заборгованість за липень 2023 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за серпень 2023 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за вересень 2023 р.: 10000,00*30*1% = 3000,00 грн. Заборгованість за жовтень 2023 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за листопад 2023 р.: 10000,00*30*1% = 3000,00 грн. Заборгованість за грудень 2023 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за січень 2024 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за лютий 2024 р.: 10000,00*29*1% = 2900,00 грн. Заборгованість за березень 2024 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за квітень 2024 р.: 10000,00*30*1% =3000,00 грн. Заборгованість за травень 2024 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за червень 2024 р.: 10000,00*30*1% =3000,00 грн. Заборгованість за липень 2024 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за серпень 2024 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за вересень 2024 р.: 10000,00*30*1% =3000,00 грн. Заборгованість за жовтень 2024 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за листопад 2024 р.: 10000,00*30*1% =3000,00 грн. Заборгованість за грудень 2024 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за січень 2025 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за лютий 2025 р.: 10000,00*28*1% = 2800,00 грн. Заборгованість за березень 2025 р.: 10000,00*31*1% =3100,00 грн. Заборгованість за квітень 2025 р.: 10000,00*30*1% =3000,00 грн. Заборгованість за травень 2025 р.: 10000,00*31*1% = 3100,00 грн. Заборгованість за червень 2025 р.: 10000,00*30*1% =3000,00 грн. А всього до сплати пені відповідачем підлягає: 80500,00 грн. Таким чином, з урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, беручи до уваги встановлені судом обставини, щодо невиконання відповідачем свого обов`язку як батька утримувати свою дитину, а також враховуючи ст. 196 СК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несплату аліментів у розмірі 80500,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо підстав стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, оскільки стороною позивача було надано суду достатні докази їх фактичного понесення позивачем, тому витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, в порядку статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial