Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Відповідачка [PERSON] про судові засідання, які призначалися на 24.11.2025р., 11.12.2025р., 18.12.2025р. була повідомлена в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак, до суду не явилась, відзиву на позов не надала, причини її неявки суду невідомі. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: протокол опитування особи [PERSON] за її згодою від 07.12.2025р.; протокол опитування особи [PERSON] за її згодою від 02.10.2025р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія договору купівлі-продажу нерухомості від 15.10.2001р. № 74-01; копія звіту від 08.10.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості квартири. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачці [PERSON] на праві власності належить: квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 15.10.2001р. №74-01. Позивачка, діюча через свого представника, зазначає, що у 2013р. вона домовилась із [PERSON] про те, що вона буде мешкати у квартирі [ADDRESS] , доглядати за нею, оскільки особисто [PERSON] нею не користується, виїхала зі свого постійного місця мешкання та стала мешкати за іншою адресою. З того часу позивачка перейшла мешкати до цієї квартири та фактично володіє нею, використовує цю нерухомість за належністю, користується за цільовим призначенням, сплачує комунальні платежі. Таким чином, з 2013р. позивачка постійно мешкає у спірній квартирі, володіє та розпоряджається нею. Позивачка фактично, відкрито володіє нерухомістю (квартирою), стежить за її належним технічним станом, сплачує за її утримання комунальні послуги, зробила ремонт. У зв`язку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має право на вищевказану квартиру, оскільки вона з 2013 р. володіє та безперервно користується нею, слідкує за її технічним станом, несе витрати у зв`язку із її утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, сплачує комунальні платежі, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на вищевказану квартиру. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Як було встановлено судом, відповідачка є зареєстрованим власником квартири [ADDRESS] Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивачки, з 2013р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє квартирою, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачкою квартирою, відповідачка не пред`являла до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брала участі в її утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач, будучи неодноразово належним чином сповіщена, у судові засідання не являлась, відзиву на позов не надала. Суду в якості доказів були надані протоколи опитування осіб [PERSON] та [PERSON] за їх згодою від 07.12.2025р. та від 02.10.2025р. Згідно даних протоколів свідок [PERSON] зазначила, що позивачка у справі є її матір`ю, десь 12 років тому [PERSON] виїхала з м.Рені та передала належну їй квартиру у володіння та постійне користування [PERSON] , з тих пір остання безперервно мешкає там, сплачує всі належні платежі, речей, що належать [PERSON] в квартирі немає, сама ж [PERSON] більше не приїжджала у квартиру, не витребувала її. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є знайомою [PERSON] , десь 12-13 років [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] , її передала їй [PERSON] , коли виїжджала з міста Рені. З тих пір [PERSON] в м.Рені більше не з`являлась, а [PERSON] і досі мешкає там. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою квартирою є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником житла, сплачує комунальні платежі за утримання квартири, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що квартира цілком з законних підстав перейшла у володіння та користування [PERSON] , внаслідок чого остання набула право власності на неї за набувальною давністю. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Outcome: approved