Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

20.12.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Краматорського міськвиконкому. Позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до Договорів дарування, укладених 30.07.1993 року та 06.06.1997 року. В належному ій житловому будинку зареєстровано проживання сина, відповідача, [PERSON] , її невістки - відповідачки [PERSON] та дітей, її онучок [PERSON] та [PERSON] . Позивачка зазначає, що відповідачі в належному ій житловому будинку не мешкають з 2014 та по теперішній час, особистих речей не зберігають,на неодноразові прохання знятися з місця реєстрації не реагують. Вона зазначає, що сплачує увесь обсяг комунальних платежів за себе та відповідачів, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з чим, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористалися. Позивачка та її представник адвокат Л.М. Гур`єва у судове засідання не з`явилися. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не прибув. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до Договорів дарування, укладених 30.07.1993 року та 06.06.1997 року. В належному їй житловому будинку зареєстровано проживания сина, відповідача [PERSON] , її невістки - відповідачки [PERSON] та дітей, її онучок [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про фактичне непроживанння громадянин [PERSON] , [INFO] , громадянка [PERSON] , [INFO] , громадянка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] дійсно фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] в період з 2014 року по теперішній час. Відповідачі фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України, що підтверджено свідками-сусідами. Відповідно до Договору дарування від 23.05.1997 року, [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договром даруваня однієї другої частки житлового будинку від 18.05.1998року, [PERSON] подарувала сво.1/2 частки будинку [PERSON] . Відповідно до Довідок № 72678 «Про реєстрацію місця проживання», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . з 07.06.2002 року. Довідки № 72678 від 29.12.2021 року. 14.02.2021 року представником позивача [PERSON] було подано заяву про долучення до матеріалів цивільної справи письмових доказів. Серед яких зокрема: дві завірені нотаріально заяви відповідача [PERSON] від 19.10.2021 року та 26.10.2021 року, в яких він не заперечує проти розгляду цивільної справи без його участі. Також відповідно до завіреної нотаріально заяви [PERSON] від 13.10.2021 року, вона не заперечує проти розгляду цивільної справи без її участі. Згідно наданої ксерокопії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , відповідач є неповнолітньою особою. Відповідно до довідки з місця роботи [PERSON] , вона з 01.09.2016 року працює в м.Вишній Волочок, Тверська область, Росія. Згідно з ксерокопією довідки з місця навчання [PERSON] станом на 13.10.2021 року вона навчається в м.Вишній Волочок, Тверська область, Росія. Окрім того, відповідно до ксерокопії довідки про склад родини від 14.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: Росія, Тверська область, Вишневолоцький район, Желніха 35. Позивачка, як власниця здійснює виконання обов`язків щодо утримання зазначеного житлового будинку в належному стані, сплачує комунальні платежі, виконує інші обов`язки, пов`язані з використанням нерухомості. Не скасована реєстрація місця проживання відповідачів за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивача відповідно до ст. 383 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.» При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачі, майже 10 років не проживають за місцем реєстрації, без поважних причин, проживають поза межами України, де мають у власності інше житло, у зв`язку з чим суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved