Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Директор ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі скорочено ТОВ «ФК «ЕЙС») Поляков О.В. звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 05.09.2025, в якій просив стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022 у загальному розмірі 40 886 грн. 70 коп., що включає: заборгованість по кредиту 8 500 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 32 386 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» 2 422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 24.07.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №292132226 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За допомогою мережі Інтернет, [PERSON] перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток №3), які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (Додаток №4). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані позичальника, а й платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило, чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Позичальник підписав кредитний договір 24.07.2022 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV593ХН, ввівши ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснувши кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] надано кредит в сумі 8 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, які він зобов`язався повернути, сплативши проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до договору сторони погодили умови кредитування, зокрема: за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Відразу після вчинених дій [PERSON] 24.07.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8 500 грн. 00 коп. на його банківську карту № [NUMBER] , тим самим кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] протягом обумовленого строку не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 40 886 грн. 70 коп., яка включає: заборгованість по кредиту 8 500 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 32 386 грн. 00 коп. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 та ряд додаткових угод до нього, у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] на суму вимог 19 609 грн. 50 коп. У подальшому, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01, за умовами якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40 886 грн. 70 коп. При цьому, 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022 у загальному розмірі вимог 40 886 грн. 70 коп. Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ЕЙС» як дійсного кредитора, позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувані докази надійшли до суду 11.11.2025. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву в межах встановленого процесуального строку не скористався. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 24.07.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №292132226 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у формі одноразового персонального ідентифікатора MNV593ХН, 24.07.2022 о 12.06 год., який він ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. За допомогою мережі Інтернет, [PERSON] перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, [PERSON] надано кредит у сумі 8 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Як слідує з договору, кредит надається строком на 30 днів з поверненням до 23.08.2022. Умови та порядок сплати процентів за користування кредитом сторони узгодили у п.7 договору. Цього ж дня відповідач підписав паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ»/ інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), що є черговим свідченням його належної обізнаності з умовами кредитування. Відповідач [PERSON] підписанням кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому були в чіткій та зрозумілій формі надані інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма Правилами надання грошових коштів в кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п.14.10 договору). Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір №292132226 від 24.07.2022 дійсно укладений сторонами правочину ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , його персональні дані, номер мобільного телефону [NUMBER] , на який відправлено одноразовий ідентифікатор «MNV593ХН» в якості аналога власноручного підпису позичальника. Аналогічні відомості зазначені у попередньо поданій позичальником заявці на отримання грошових коштів в кредит від 24.07.2022. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів. Судовим розглядом також встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022 виконало належним чином, здійснивши перерахування коштів шляхом безготівкового зарахування через систему Moneyveo SFD Visa Transfer (платіжний сервіс LiqPay) на платіжну картку клієнта [PERSON] № [NUMBER] у сумі 8 500 грн. 00 коп., вказану ним при укладенні договору у поданій заявці на отримання грошових коштів в кредит, що підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та довідкою від 23.05.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, на виконання ухвали суду від 22.09.2025 від АТ «А-БАНК» надійшла відповідь за №20.1.0.0.0/7-20251021/0096 від 24.10.2025, з якої слідує, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , фінансовий номер клієнта - [NUMBER] . На вказану платіжну картку 24.07.2022 було зарахування коштів у сумі 8 500 грн. 00 коп. На підтвердження проведеної транзакції надано виписку по рахунку за 24.07.2022, де чітко відображене зарахування коштів. Таким чином, аналізом наявних доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язань за кредитним договором від 24.07.2022 перед [PERSON] та отримання останнім кредитних коштів в сумі 8 500 грн. 00 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 та ряд додаткових угод до нього, у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , на загальну суму вимог 19 609 грн. 50 коп., що підтверджується Витягом з реєстру прав вимоги №196 від 27.09.2022, де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №82. У подальшому, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01, за умовами якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40 886 грн. 70 коп. за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024, де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №12490. При цьому, 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022 у загальному розмірі вимог 40 886 грн. 70 коп., що підтверджується актом передачі вимог, платіжною інструкцією та Витягом з реєстру боржників, де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №3301. Таким чином, права вимоги за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з рештою перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», яке є дійсним кредитором. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконував належним чином. З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», слідує, що заборгованість за кредитним договором №292132226 від 24.07.2022 станом на 27.09.2022 складає 19 356 грн. 20 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 8 500 грн. 00 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 11 109 грн. 50 коп. На погашення кредиту відповідач жодних платежів не здійснив. При цьому, у розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Таліон плюс», зазначено, що станом на 27.05.2024 обліковується заборгованість за тілом кредиту 8 500 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 32 386 грн. 00 коп. На погашення кредиту відповідач жодних платежів не здійснив. Після відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» донарахування процентів за користування кредитом не здійснювалось та заборгованість станом на 08.07.2025 залишилась незмінною, що слідує з виписки по особовому рахунку позичальника, наданої ТОВ «ФК «ЕЙС». Заявлена сума боргу, на переконання суду, є обґрунтованою, арифметично вірною, розрахована у чіткій відповідності до умов договору. Оскільки відповідач не навів власного контррозрахунку суми боргу, не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів, строку кредитування, суд вважає доведеною заявлену заборгованість. Відтак, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат за наслідками вирішення спору, суд виходить з такого. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на ухвалення рішення на користь позивача, понесені ТОВ «ФК «ЕЙС» та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп. за подання позовної заяви слід покласти на відповідача. Згідно з ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, суду було надано: договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко і партнери», додаткову угоду до договору, протокол погодження вартості послуг до договору (додаток №1), акт прийому-передачі наданих послуг на 7 000 грн. 00 коп. (даний акт є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І., копію довіреності на представлення інтересів ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокатом Тараненком А.І. Відповідно до п.п.3.3, 3.4 договору про надання правничої допомоги, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору. Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Як зазначено в акті прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 (даний акт є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025), адвокатом Тараненком А.І. надавалися такі послуги клієнту: складання позовної заяви 5 000,00 грн.; вивчення матеріалів справи 1 000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту для отримання інформації 500,00 грн., підготовка та направлення клопотання щодо отримання інформації 500,00 грн. Всього витрачено часу 6 годин, сума 7000,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп., які є документально підтвердженими. При цьому, суд зауважує, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, доведеним, співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг. Клопотань про їх зменшення або незгоду з інших підстав відповідач не подавала.

Outcome: approved