Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що позивачка з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2006 року, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач [PERSON] . У подальшому, спільне життя у сторін не склалося та 14.07.2022 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у справі № 199/2197/22 шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час [PERSON] є повнолітнім, не працює, оскільки з 01.09.2024 року по 15.01.2027 року навчається на денному відділенні в Університеті митної справи та фінансів, проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, тому позивачка просила суд стягувати із відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, а у випадку продовження навчання до досягнення ним 23-х років, а також судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу щомісячно, оскільки має скрутне матеріальне становище, проходить службу у лавах ЗСУ та отримує мінімальну заробітну плату. Окрім цього, із 21.10.2023 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 21.10.2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Крім цього, має на своєму утриманні матір [PERSON] , [INFO] , яка страждає на тяжкі хвороби, потребує постійного догляду та допомоги. Посилаючись на вказані обставини, відповідач [PERSON] просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку, а у частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі. Позивачка [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якій зазначила обставини, аналогічні викладеним у позові, вимоги підтримала та просила задовольнити. Третя особа [PERSON] надав суду письмові пояснення, у яких зазначив обставини, аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2006 року, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим 15.05.2007 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №592 (а.с.19), у якому батьком зазначений відповідач [PERSON] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.07.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до витягу із наказу Університету митної справи та фінансів №536кс від 12.08.2024 року [PERSON] , [INFO] , зарахований із 01.09.2024 року на навчання до Університету митної справи та фінансів за кошти фізичних осіб за ступенем освіти «бакалавр» на перший курс денної форми навчання (а.с.4). У зв`язку із навчанням, [PERSON] не працює та заробітну плату не отримує, проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному забезпеченні. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, або має на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб, до суду не надано. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, яка зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні обов`язки щодо утримання та виховання дитини незважаючи на те, що один з батьків проживає окремо. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що син сторін навчається в Університеті митної справи та фінансів за кошти фізичних осіб за ступенем освіти бакалавр на першому курсі денної форми навчання. При цьому, відповідач [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 21.10.2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Також, має на своєму утриманні матір [PERSON] , [INFO] , яка страждає на тяжкі хвороби, потребує постійного догляду та допомоги. Разом із цим, відповідач [PERSON] не посилається на наявність у нього на утриманні будь-яких малолітніх чи неповнолітніх дітей від повторного шлюбу, а перебування у повторному шлюбі суд не може визнати обставиною, на яку можливо посилатись для зменшення розміру аліментів. Крім цього, відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів наявності у його матері [PERSON] , [INFO] , будь яких тяжких хвороб, або відомостей, що остання потребує постійного догляду. Враховуючи вказані обставини, суд вважає позов задовольнити та стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу до закінчення [PERSON] навчання в Університеті митної справи та фінансів 15.01.2027 року, а у разі продовження навчання до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення з 08.05.2025 року. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до п. 1) ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4, 5статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі №902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.. Також з відповідача підлягає стягненню 1211,20 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved