Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 24.04.2019 року укладено кредитний договір (оферти) №24.04.2019-100001583, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн. з первинним строком користування на 14 календарних днів з дати отримання, період користування кредитом сума кредиту 6000 грн та проценти 1680 грн сплачуються до 07.05.2019 включно, процентна ставка фіксована незмінювана процентна ставка у розмірі 28 % в процентному значенні. Відповідно до Заявки від 24.04.2019 кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 07.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 10680,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн. та за відсотками 1680,00 грн., а також штраф у розмірі 3000 грн, який нараховано відповідно до п. 5.4 кредитного договору №24.04.2019-100001583 від 24.04.2019, чим порушуються права та інтереси позивача. Вказує, що у довідці субконто не відображено нарахування штрафу, проте таке нарахування підтверджується довідкою про заборгованість та здійснено відповідно до умов договору. ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №261223-10 від 26.12.2023 року, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 24.04.2019-100001583 від 24.04.2019 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Крім того зазначає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та [PERSON] 16.04.2019 укладено кредитний договір № 0157-4490, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн., на строк14 календарних днів; термін платежу 29.04.2019 року, нараховані проценти 1400,00 грн. Згідно з п. 1. Договору за цим Договором кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Пунктом 5 встановлено, що сукупна вартість кредиту складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 6400 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1400 грн. Відповідно до кредитного договору № 0157-4490 від 16.04.2019 року кредитодавцем надано відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. У свою чергу позичальник свої зобов`язання за договором належним чином, а відповідач належним чином не виконував умови договору, у зв`язку з чим станом на 14.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 6400,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000,00 грн. та за відсотками 1400,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Наголошує, що згідно з розрахунком заборгованості відповідачем частково сплачено заборгованість, а саме: 03.05.2019 сплачено 1800,00 грн; 10.07.2019 сплачено 3500,00 грн; 26.07.2019 сплачено 1400 грн, що свідчить про визнання позичальником боргу. Зазначає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № УКФ-070824-1 від «07» серпня 2024 року. Відповідно до п. 3.1.3 зазначеного Договору Право вимоги переходить вiд Первiсного кредитора до Нового кредитора з моментy пiдписання ними вiдповiдного Реєстру боржникiв у формi наведеної в Додатку № l до цього Договору. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять вci iншi пов`язанi з ними права в обсязi i на умовах, що iснували на момент переходу цих прав. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0157-4490 від 16.04.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитними договорами: № 24.04.2019-100001583 від 24.04.2019 року в розмірі 10680 грн та № 0157-4490 від 16.04.2019 року в розмірі 6400 грн, на загальну суму 17080,00 грн, та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 31.07.2025 постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованої повістки з повідомленням про їх вручення на зареєстровану адресу відповідача, у судове засідання не з`явилася, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, відзив на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечив щодо ухвалення заочного рішення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 24.04.2019 року укладено кредитний договір (оферти) №24.04.2019-100001583, шляхом підписання заявки одноразовим ідентифікатором, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору та заявки від 24.04.2019 року, [PERSON] надано кредит у розмірі 6000 грн. (а.с.30,31) з первинним строком користування на 14 календарних днів з дати отримання, період користування кредитом сума кредиту 6000 грн та проценти 1680 грн сплачуються до 07.05.2019 включно, процентна ставка фіксована незмінювана процентна ставка у розмірі 28 % в процентному значенні. 26.12.2023 ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №261223-10 від 26.12.2023 року, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр» (а.с.21-24). На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 24.04.2019-100001583 від 24.04.2019 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] 26.12.2023 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості (а.с.15), однак відповідачем борг не погашено. З наданої представником позивача довідки №27339-ДПЗ від 07.07.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 24.04.2019-100001583 від 24.04..2019, станом на 07.07.2025 року становить 10680 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1680 грн. заборгованість за відсотками, 3000 грн- заборгованість за штрафами, нараховано відповідно до п. 5.4 кредитного договору №24.04.2019-100001583 від 24.04.2019. (а.с. 19). Крім того, 16.04.2019 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та [PERSON] укладено кредитний договір №0157-4490, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн., на строк 14 календарних днів; термін платежу 29.04.2019 року, нараховані проценти 1400,00 грн (а.с.31-38). Згідно з п. 1. Договору за цим Договором кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Пунктом 5 встановлено, що сукупна вартість кредиту складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 6400 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1400 грн. Відповідно до довідки ТзОВ «Укр кредит фінанс» 16.04.2019 перераховано через платіжну систему FINT суму кредиту №0157-4490 від 16.04.2019 [PERSON] в розмірі 5000 грн (а.с.20). 07 серпня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024. Відповідно до п. 3.1.3 зазначеного Договору Право вимоги переходить вiд Первiсного кредитора до Нового кредитора з моментy пiдписання ними вiдповiдного Реєстру боржникiв у формi наведеної в Додатку № l до цього Договору. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять вci iншi пов`язанi з ними права в обсязi i на умовах, що iснували на момент переходу цих прав. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0157-4490 від 16.04.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] (а.с.25-28). 07.08.2024 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості (а.с.16), однак відповідачем борг не погашено. З наданої представником позивача довідки №27614-ДПЗ від 14.07.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0157-4490 від 16.04.2019, станом на 14.07.2025 року становить 6400 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1400 грн. заборгованість за відсотками. (а.с. 18). Згідно з розрахунком заборгованості відповідачем частково сплачено заборгованість, а саме: 03.05.2019 сплачено 1800,00 грн; 10.07.2019 сплачено 3500,00 грн; 26.07.2019 сплачено 1400 грн. На виконання п.6.3 кредитного договору сплачені кошти відповідачем зараховані на оплату неустойки та процентів. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитних договорів та договорів факторингу, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором № 24.04.2019-100001583 від 24.04.2019 у загальному розмірі 7680 грн, з яких 6000 грн основний борг, 1680 грн проценти, та заборгованості за кредитним договором №0157-4490 від 16.04.2019 у загальному розмірі 6400 грн, з яких 5000 грн заборгованість по тілу кредиту, 1400 грн заборгованість за відсотками. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми, суд позовні вимоги в цій частині задоволює. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 3000 грн, нарахованого відповідно до п. 5.4 кредитного договору №24.04.2019-100001583 від 24.04.2019, слід зазначити таке. Відповідно до п.5.4 пропозиції про укладення кредитного договору №24.04.2019-100001583 від 24.04.2019 у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за догвором кредитор залишає за собою право нараховувати штраф, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2 % у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу, встановлюється законом. Поряд з цим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Правовідносини між сторонами відбулись у період воєнного стану в Україні, а отже відповідач звільнений від відповідальності за неправомірне користування чужими грошима в силу указаного Закону. Із карточки субконто контрагенти ТзОВ «Споживчий центр» за період з 24.04.2019 -05.07.2025 (а.с.14 ) не вбачається нарахування штрафу первісним кредитором. Натомість позивач у позові зазначає, що нарахування штрафу здійснювалось ним відповідно до умов договору, тобто після набуття прав відповідно до договору факторингу від 26.12.2023. Таким чином, штраф в розмірі 3000 грн нарахований після 24.02.2022, тому підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1997,03 грн, із розрахунку 2422,40 х 82,44%, де 82,44 %= 14080 х100%/17080 грн. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial