Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ "Бізнес Позика" звернулось до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.05.2024 р. між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] укладено договір №499785-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "Бізнес Позика" 25.05.2024 р. направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №499785-КС-001 про надання кредиту. 25.05.2024 р. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №499785-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ "Бізнес Позика" було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6430 на номер телефону [NUMBER] , що позичальником зазначено у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000.00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника. [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, а лише частково сплачувала заборгованість, у зв`язку з чим у боржника станом на 04.09.2025 р. утворилась заборгованість в розмірі 28 022.80 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 947.47 грн., суми прострочених платежів по процентах - 18 075.33 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Бізнес Позика" заборгованість у сумі 28 022.80 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2025 р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.108-109). Представник позивача Лебідь К.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.2-20). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, день та час слухання справи відповідачка була повідомленою належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (а.с. 143, 151, 154, 159, 162, 166). Відповідачка [PERSON] через систему «Електронний суд» 11.11.2025 р., 04.12.2025 р., 23.12.2025 р. подала суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.146-147, 156-157, 164). У клопотанні від 11.11.2025 р. в обґрунтування причин неявки у судове засідання зазначила, що їй необхідний час для підготовки відзиву, збору доказів, подання відповідних документів. У клопотанні від 04.12.2025 р. в обґрунтування причин неявки у судове засідання зазначила про необхідність додаткового часу для належної підготовки відзиву. У клопотанні від 24.12.2025 р. в обґрунтування причин неявки у судове засідання зазначила про недостатність часу для підготовки та подання відзиву, належного ознайомлення з матеріалами справи та підготовки своїх заперечень, просила надати додатковий строк для підготовки відзиву. Суд вважає неявку відповідачки у судові засідання без поважних причин. Заявлені відповідачкою клопотання про відкладення розгляду справи з вищевикладених підстав суд вважає затягуванням розгляду справи. Відповідачка мала достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання доказів та відзиву на позов. Також суд зазначає, що відповідачка 28.10.2025 р. подавала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 135-136). Однак, ухвалою суду від 28.10.2025 р. відзив повернуто відповідачці без розгляду ( а.с. 138). Відповідачка не заявляла клопотань згідно положень ст.127 ЦПК України про продовження процесуального строку для подання відзиву. Надання додаткового строку для підготовки відзиву, про що зазначила відповідачка у клопотанні про відкладення розгляду справи, не передбачено чинним цивільно-процесуальним законодавством. Таким чином, відповідачка повторно не з`явилась у судове засіданні без поважних причин, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки не надходило, відзив на позов відповідачка не подала, а тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ТОВ "Бізнес Позика" 25.05.2024 р. направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №499785-КС-001 про надання кредиту (а.с. 31-40). 25.05.2024 р. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №499785-КС-001 про надання кредиту (а.с.41-50). Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6430 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 25.05.2024 р. між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено Договір №499785-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.21-30). Відповідно до п.2.1 кредитного договору, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000.00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Строк на який надається кредит - 24 тижні (п.2.3 Договору). Згідно з п.п. 2.4, 2.5, 2.7 Договору кредиту, Процента ставка за Кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання Кредиту: 1500.00 грн., нараховується одноразово. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Термін дії договору до 09.11.2024 р. Розділ 3 Договору містить встановлений сторонами на момент укладення договору графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6430. ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000.00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника, яка вказана останньою при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті та кредитному договорі (а.с.66, 65, 21-30). Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" від 12.10.2025 р. № 20.1.0.0.0/7-251008/76169-БТ на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 25.05.2024 р. здійснено переказ коштів на суму 10 000.00 грн. (а.с.126-127). Як зазначав позивач, відповідачкою частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним у загальному розмірі 6 510.60 грн., зазначене також вбачається із детального розрахунку заборгованості (а.с.58-63), однак у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості, становить 28 022.80 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 9 947.47 грн.; заборгованості по відсотках - 18 075.33 грн. (а.с.58-63, 64). Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №499785-КС-001 від 25.05.2024 р. був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни в загальній сумі 28 022.80 грн. У свою чергу, відповідачка будь-яких доказів на спростовування розрахунку заборгованості здійсненого позивачем, суду не надала. Таким чином, за вищевказаних обставин суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір №499785-КС-001 від 25.05.2024 р. за умовами якого відповідачка зобов`язалась прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Позивачем надана платіжна інструкція № 13893 від 16.09.2025 р. про сплату судового збору у розмірі 2 422.40 грн (а.с.1). Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved