Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 17.09.2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної пригоди транспортним засобам завдано матеріальної шкоди. Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 932/8324/21 відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. На момент настання ДТП цивільно-правовова відповідальність відповідача не була застрахована. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, к особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. У зв`язку із вищеозначеним, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 23 929 грн 04 коп. та понесені ним судові витрати в сумі 3028,00 грн ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Відповідачем відзиву на позовну заяву, однак подано заяву у якій він визнати позов, прохав його задовольнити. Додатково прохав розстрочити виконання рішення. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.04.2024 року цивільну справу за вищевказаною позовною заявою передано на розгляд за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. 14.05.2024 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана цивільна справа. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 року вищезазначену цивільну справу передано на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою суду від 18.12.2024 ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від роботи, за протоколом повторного автоматизованого розподілу, справа передана судді Петуніну І. В. Ухвалою суду від 01.08.2025 дану справу було прийнято до провадження та розгляд справи призначено по суті на 09.30 год. 24 вересня 2025 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 17.09.2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . під керування водія [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди транспортним засобам завдано матеріальної шкоди. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2021 року по справі № 932/8324/21 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУПАП та притягнуто до відповідальності. Зокрема, в результаті ДТП автомобіль «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження, а його власник [PERSON] зазнав матеріальних збитків. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі. Транспортний засіб «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , на час ДТП був забезпечений за полісом N? 202752391. Відповідно до висновку про вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] в ДТП. матеріальний збиток власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] складає 26 947 грн 53 коп. При цьому, витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 1542,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1106730 від 11.11.2021 р. МТСБУ 14.03.2022 року здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмір 22 387 грн 04 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 817876 від 14.03.2022 р. V. Оцінка суду У відповідності до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 вказаної статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1). Збитками є втрати, яких особа зазнала у в`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.993 ЦК України До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За приписами п.13.1 ст.13 вказаного закону, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно до п.36.3 ст.36 вказаного закону, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Так, в результаті ДТП, яка мала місце 19.10.2021 року, винним є відповідач [PERSON] . В свою чергу транспортний засіб «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Доказів належності до категорій осіб, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відповідачем не подано. Відтак у позивача виник обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] . Враховуючи приписи ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які узгоджується із приписами ст. 1188 ЦК України, позивач правомірно виплатив [PERSON] суму заподіяної шкоди. Відповідно позивач набув право регресної вимоги до відповідача в частині фактично виплаченої [PERSON] регламентної виплати. Відповідач порушив вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керував транспортним засобом без укладеного договору страхування. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо вимоги відповідача про розстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч. 11 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Однак, суд немає можливості розглянути дане питання, оскільки дане судове рішення суду не набрало законної сили. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесений позивачем при поданні позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача. При зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 21.03.2024 року № 979794, що міститься у матеріалах справи. До початку розгляду справи по суті відповідач надав заяву про визнання позову. Внаслідок того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 1514 грн. 00 коп. Решту судового збору у сумі 1514 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача, позовні вимоги якого задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved