Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

ТОВ «ФК Єврокредит» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № TDB.2019.0991.3302 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриття кредитної лінії від 21.12.2019 у розмірі 32 617, 52 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2019 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Договір № TDB.2019.0991.3302 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриття кредитної лінії. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши позичальнику можливість користуватись кредитним коштами у межах доступного кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, у зв`язку з чим ТОВ «ФК Єврокредит» змушене звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 30.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «ФК «Єврокредит» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав, заяви про розгляд справи без його участі не надходило. Крім того, про місце, дату та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить такого висновку. Судом встановлено, що 21.12.2019 [PERSON] підписав заяву-анкету на відкриття рахунку у АТ «МЕГАБАНК» та видачу платіжної картки /а.с.12/. 21.12.2019 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Договір № TDB.2019.0991.3302 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриття кредитної лінії/а.с.11/. Крім того, [PERSON] підписав Тарифний пакет «todobank», що є Додатком № 1 до Договору № TDB.2019.0991.3302 /а.с.10/. Згідно з умовами договору банк відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, видав платіжну картку міжнародної платіжної системи із встановленим кредитним лімітом 200 000,00 грн. Відповідно до п. 2.2.3. 2.2.7. Договору, пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах становить до 62 днів ; процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах у пільговий період з дати першого зняття коштів (фіксована) становить 0,0001 % річних; процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах (фіксована) становить 56,00 %; процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям зняття готівки в термінальних пристроях POS-термінал, банкомат (фіксована) становить 56,00 %; кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі 20.12.2020. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» перейшли права вимоги до боржників, у тому числі до боржника [PERSON] за Договором № TDB.2019.0991.3302 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриття кредитної лінії /а.с.24-27/, що також підтверджується копіями платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 66895, витягу з Додатку № 1 до Договору № GL1N426240 про відступлення права вимоги /а.с.28-29/. 27.12.2024 між ТОВ «ФК Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг» укладено Договір №1/12 про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшли права вимоги до боржників, у тому числі до боржника [PERSON] за Договором № TDB.2019.0991.3302 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриття кредитної лінії /а.с.30-31/, що також підтверджується копіями Додаткової угоди № 1 до Договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024, витягу з Додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення права вимоги, платіжної інструкції кредитового переказу /а.с.32-34/. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № TDB.2019.0991.3302 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриття кредитної лінії. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № TDB.2019.0991.3302 від 21.12.2019 у розмірі 32 617, 52 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом у розмірі 10 001,00 грн.; - заборгованості за сплаті відсотків у розмірі 22 616,52 грн. Наявність заборгованості у вказаному розмірі підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] за період з 21.12.2019 по 02.12.2022, з якої вбачається рух коштів по рахунку та якою підтверджується факт користування карткою, довідкою-розрахунком /а.с.14, 45-52/. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке. З п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: - копію Договору про надання правничої допомоги № 1/07, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС»; - копію реєстру боржників, відповідно до якого на виконання умов п.2.1.Договору, клієнт передав, а адвокат отримав в роботу реєстр прав вимоги щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № TDB.2019.0991.3302 від 21.12.2019; - копію Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12136736, підписанням якого сторони підтверджують, що адвокат надав клієнту правничу допомогу по стягненню заборгованості з боржника [PERSON] загальною вартістю 11 200,00 грн. Клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22 вказав на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved