Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якому просила зняти арешт з із житлового будинку [ADDRESS] , накладений на підставі постанови Канівської державної нотаріальної контори від 15.05.2007 за реєстраційним номером 4951410. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Під час звернення до нотаріуса з`ясувалося, що на житловий будинок [ADDRESS] , який належав її покійному чоловіку, накладений арешт. Підставою накладення арешту є ухвала Канівського міського суду Черкаської області від 30.10.2002 у справі № 2-1055 2002 за позовом СП «Український мобільний зв`язок» до [PERSON] про стягнення боргу за надання мобільного зв`язку. [PERSON] була власником будинку [ADDRESS] , нумерацію якого рішенням органу місцевого самоврядування змінена на №79. Після зміни номерів будинків [PERSON] не змінила перепрописку у паспорті, тому будинок, який належав [PERSON] , та в якому [PERSON] ніколи не проживала, потрапив під арешт. Вказаний арешт порушує її право на отримання спадщини. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2025 відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішення № 391 від 27.10.1987 міськвиконкому Канівської міської ради народних депутатів нумерація будинків по [ADDRESS] була змінена, та житловому будинку [ADDRESS] , який є власністю [PERSON] , було присвоєно новий № 79. Натомість будівлі під № 79 ( Канівська школа-інтернат) присвоєно № 83. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 227/2022. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443034542 на жилий будинок [ADDRESS] накладено арешт (архівний запис). Підставою обтяження є ухвала б/н від 30.10.2022 Канівського міського суду. Власником житлового будинку зазначена [PERSON] . Згідно з копією ухвали Канівського міського суду Черкаської області від 30.10.2002 у справі № 2-1055 за 2002 рік за позовом СП «Український мобільний зв`язок» до [PERSON] про стягнення боргу за надання послуг мобільного зв`язку в порядку забезпечення позову накладено арешт на майно відповідача [PERSON] / [ADDRESS] / на суму 738 грн. 58 коп. Як встановлено судом на підставі копії свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 26.08.1981, договору купівлі-продажу від 11.05.1989, технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 31.03.1993, інформації про зареєстроване право власності від 25.08.2025, будинкової книги власником житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] . [PERSON] в цьому будинку ніколи не проживала, не була зареєстрована. Накладений арешт на нерухоме майно перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті власника [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника щодо вільного розпорядження майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні). У постановах Верховного Суду від 21.12.2020 у справі N 563/1265/14-ц, від 16.03.2021справа №476/112/19 зроблено правовий висновок про те, що Верховним Судом також враховано, що в результаті вчинення дій з примусової реалізації майна позивачів щодо нього виникли певні права у інших осіб, які не є учасниками виконавчого провадження, відповідно виник спір про право цивільне щодо такого майна, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Ураховуючи правові підстави позову, те, що предметом позову є скасування арешту з майна власника майна, який не може вільно розпоряджатися своїм майном, вбачається наявність спору про захист права власності, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме ст. 27, визначені підстави для державної реєстрації прав. Статтями 316, 317, 319 ЦК України регламентовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «При виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до п. 1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус у випадках, встановлених законодавством, накладає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також рухомого майна. Згідно п. 4 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус у випадках, встановлених законодавством, знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також рухомого майна. Ураховуючи те, що позивач через наявне обтяження на нерухоме майно немає можливості реалізувати свої права щодо нерухомого майна в інший спосіб, крім судового захисту, враховуючи те, що ні спадкодавець ні позивач не були сторонами виконавчого провадження, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та зняти накладений арешт на нерухоме майно.

Outcome: approved