Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У липні 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 4396231. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3 750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладення цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтвержує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогам чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4396231. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4396231. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4396231. Просять суд стягути з [PERSON] заборгованість за Договором №4396231 від 05.08.2021 у розмірі 71 504 грн. та судові витрати по справі. 15.08.2025 на адресу суду представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що [PERSON] , у 2021 році дійсно користувався кредитними коштами певних банків та кредитних установ. Дані кошти були йому необхідні для постковідного лікування та відновлення працездатності. На його утриманні знаходиться мати, пенсіонерка - [PERSON] , [INFO] . Також, постійного матеріального утримання потребув малолітній син - [PERSON] . Не маючи стабільного доходу, не маючи жодного майна, він змушений братись за будь-який підробіток, однак і цього не вистачало для забезпечення життєдіяльності не те, що для себе на прожиття, але й на утримання рідних хоча б на мінімальному рівні і на лікування. Таким чином, у зв`язку із дороговартісним лікуванням, а також витратливою та тривалою реабілітацією та всіма супутніми труднощами, які зазначив, через відсутність заробітку, складною епідеміологічною ситуацією у зв`язку з COVID-19, неможливістю влаштуватись на роботу, він не мав змоги вчасно та в повному обсязі погасити заборгованість, а тому звертався в телефонному режимі з проханням зменшити тіло кредиту та списати додаткові нарахування за кредитом. Зазначає, що стосується даної спірної заборгованості, то відповідач не може підтвердити чи спростувати укладення кредитного договору з ТОВ «Мілоан» та отримання коштів. Як відомо відповідачу, на даний час ним погашено всі заборгованості, які виникли влітку 2021 року перед різними кредитними установами, в судовому порядку. Відповідач не може підтвердити чи спростувати грошові суми, які ним були отримані, оскільки передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, електронний цифровий підпис, чи аналог власноручного підпису відповідача відсутній . Матеріали справи також не містять даних про те, що особа відповідача була належним чином ідентифікована при його реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Вказує, що з позовної заяви можна зробити висновок, що докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних відповідача на отримання кредитних коштів в онлайн-режимі матеріали справи не містять і доказів того, що позивачем виконані укмови зазначеного кредитного договору та надано відповідачу зазначений кредит. Зазначає, що станом на день направлення відзиву матеріали справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Крім цього, також зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів здійснення позичальником платежів на користь товариства, не містять Договору пролонгації, належного розрахунку заборгованості та доказів отримання кредитних коштів відповідачем. Таким чином, факт пролонгації договору № 4396231 від 05.08.2021 не знаходить свого підтвердження, як і безпідставний борг, так і нараховані відсотки, що підтверджує необгрунтованість заявлених вимог. Просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог по справі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 липня 2025 року, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, призначено судове засідання на 25 серпня 2025 року. (а.с.91). 29.07.2025 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» М.М. Ткаченко скеровано на адресу суду клопотання про витребування доказів. (а.с.93) 25 серпня 2025 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» М.М. Ткаченко, витребувано з КБ «Приват Банк» інформацію, яка містить банківську таємницю, справу розглядом відкладено на 24.09.2025, а згодом на 04.11.2025. 16.12.2025 судом отримано відповідь з КБ «Приват Банк» стосовно рахунків [PERSON] . Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання призначене на 04.11.2025 року не з`явився, в позовних вимогах просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують, також представником скеровано на адресу суду відповідь на відзив. (а..с127-135) Відповідач [PERSON] та його представник Ниміджан Ю.В. повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику, 15.08.2025 представником скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, клопотань про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов донаступних висновків. Судом встановлено, що 05.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 4396231 (а.с. 24-28). Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Додатком №1 до договору про споживчий кредит № 4396231 від 05.08.2021 року встановлений графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.50). Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту № 4396231, у якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та вартсоті кредиту для сподивача та порядок повернення кредиту (а.с.63). 05.08.2021 року відповідачем створено анкету-заяву на кредит № 4396231 в якій погоджені умови кредитування по заяві 4662212 (а.с.64). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , з яким укладено догововір № 4396231 від 05.08.2021 року ідентифікований ТзОВ «Мілоан», та йому наданий одноразовий ідентифікатор U91824 (а.с.70). Факт видачі кредитних коштів підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів від 05.08.2021 о 07:17, призначення: кошти згідно договору 4396231, платник - ТОВ «Мілоан», сформований платіжним сервісом АТ «Приват банк» LiqРау (а.с.71). Відповідно до договору про споживчий кредит № 4396231 від 05.08.2021 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. [PERSON] 05.08.2021 отримано кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується копією квитанції «LIQPAY», ID платежу 1725563345 від 05.08.2021. ТзОВ «Мілоан» по кредитному договору № 4396231 надані відомості про щоденні нарахування та погашення тіла кредиту. (а.с.7-8). 15.12.2021 було укладено договір № 15-12/2021-22 відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4396231 (а.с.11-15). Відповідно до реєстру боржників від 15.12.2021 року до договору факторингу № 15-12/2021-22 від 15.12.2021 ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача на суму 39466,17 гривень (а.с.30). 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4396231. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4396231. (а.с.31-36). Позивачем надано акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» (а.с.42) Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору факторингу № 10-0/2023 від 10.01.2023 ТзОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 4396231 на суму 71 504,92 гривень, (а.с.45-47,48). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4396231 від 05.08.2021, станом на 25.06.2025, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 71 504,92 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредита - 9 025,00 грн; заборгованість за відсотками по кредиту - 61 479,92 грн. (а.с.10) Як вбачається із наданих АТ КБ «Приват Банк» відомостей, на ім`я [PERSON] в банку було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), ідентифікаційні дані власника: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ; контактні дані: [NUMBER] ; номер телефону [NUMBER] знаходиться/знаходився в анкетних даних [PERSON] ; номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за період 05.08.2021 - 09.08.2021 р.: фінансовий номер телефону [NUMBER] . Повідомляють, що по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 10 000,00 грн. від 05.08.2021 р. та випискою по вказаній картці встановлено отримання [PERSON] 05.08.2021 року кредитних коштів на загальну суму 10 000,00 гривень та користування вказаними кредитними коштами. (а.с. 163-164) Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач має зобов`язання за договором № 4396231 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеним 05.08.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно із ч.ч. 3, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, узгоджуються з вимогами ст. ст. 6 , 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності укладених кредитних договорів, зазначені договори недійсними не визнано. В ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ). Наявність у позивача Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконала в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитних договорів, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача, утворилась заборгованість. ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором з договором № 4396231 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеним 05.08.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] , на підставі укладеного між ними та ТзОВ «Вердик Капітал» договору факторингу, а згодом між ТзОВ «Вердик Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" на підставі договору факторингу від 10.01.2023 року. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 71 504,92 гривень. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає таке. У ЦКУ позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦКУ). Відповідно до ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В той же час, Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені п. 12 на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року. Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до Закону України № 4434-IX перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов поданий у строки, визначені законом, оскільки строк дії договору був погоджений до 04.09.2021 року, а тому строк звернення до суду з позовом спливав 04.09.2024. Проте на цю дату припадає продовження дії строку позовної давності. Враховуючи наведене посилання відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду із даним позовом не відповідають вимогам чинного законодавства. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути заборгованість заборгованість за Договором № 4396231 від 05.08.2021, у розмірі 71 504,92 грн., задовольнивши позовні вимоги. Доказів того, що [PERSON] сплатив заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданими кредитами чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Згідно з ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1,2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved