Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 133429,20 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 27.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 8518894, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. Крім того, 28.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 73261954, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника, а 26.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду № 13625042 до договору надання коштів у кредит № 73261954. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 23.07.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором надання коштів у кредит № 8518894 від 27.10.2024 у розмірі 19800,00 грн. Відповідно до реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором надання коштів у кредит № 73261954 від 28.10.2024 у розмірі 27584,00 грн. 01.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 5009007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072025, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 до договору факторингу № 16072025 від 16.07.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 5009007 від 01.10.2024 у розмірі 52917,70 грн. 29.10.2024 між ТОВ «ФК «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1911656. Згідно умов договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 укладеному між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Слон Кредит» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16.07.2025 до договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1911565 від 29.10.2024 у розмірі 33127,50 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Однак, всупереч умовам зазначених кредитних договорів, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, тому позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 133429,20 грн. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаними вище договорами. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 21.10.2025 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24.11.2025 до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву відповідачка зазначає, що з позовом непогоджується, вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів у підтвердження того, що першочергові кредитори перерахували їй грошові кошти за кредитними договорами. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Водночас, з переліку доказів, які долучив позивач до своєї позовної заяви вбачається, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, в тому числі, надання кредитних коштів первісними кредиторами відповідачці, оплати відповідачкою певних сум по кредитним договорам, тощо. Також зазначено, що докази, які надав позивач не є первинними бухгалтерськими документами, а отже, не можуть бути належними та допустимими доказами існування заборгованості чи встановлення її розміру. Крім того, зазначила, що позивачем не надано доказів у підтвердження того, що кредитні договори були укладені саме з нею, а також, що вона була ознайомлена з усіма істотними умовами договорів. Також зазначає, що позивачем не надано суду належних рохрахунків сму боргу за кредитними договорами, а нарахування боргу здійснювалось у незаконний спосіб. Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафів, зазначає, що за даними кредитними договорами в період воєнного стану не можуть нараховуватись будь які штрафи та пеня. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять повного тексту договорів факторингу, яким попередні кредитодавці відступили право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 134-145). 01.12.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Ю.О. через електронний суд надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що обставини, на які посилається сторона відповідачки у відзиві на позовну заяву, є не обгрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладеного правочину та ніяким чином не впливають на наявність у відповідачки забогованості за кредитними договорами. Крім того, зазначає, що кредитні договори укладено в електронній формі та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до чинного законодавства України. Позивач не володіє та не може володіти доказами отримання саме відповідачкою одноразового ідентифікатора, який було надіслано на телефонний номер, який було вказано позичальником в заяві. На підтвердження факту зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки позивачем надано листи ТОВ «ФК «Фінекспрес» 14.10.2025 та 14.09.2025, з яких вбачається, що 27.10.2024 та 28.10.2024 було успішно перераховано кошти в сумі 6000,00 грн. та 8000,00 грн. на картки клієнта [PERSON] , реквізити яких надані відповідачкою з метою отримання кредитів. Щодо нарахування відсотків, представник позивача зазначила, що нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договорів та додатків до них, а саме через неналежне виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості первісними кредиторами. Крім того, зазначила, що відповідачка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Щодо відступлення права вимоги, представник позивача звертає увагу суду, що кредитний Договір та Договір факторингу встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Разом з тим, просить долучити до матеріалів справи копії документів на підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитними договорами (а. с. 147-212). 01.12.2025 до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Ю.О. через електронний суд надійшло клопотання про витребування доказів, в якому вона просить поновити їй строк для подачі клопотання про витребування доказів та витребувати у АТ «Універсал Банк» та АТ КБ «Приват Банк» додаткову інформацію (а. с. 213-219). 08.12.2025 від АТ «Універсал Банк» до суду на виконання ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 02.12.2025 надійшо повідомлення про наявність у [PERSON] відкритих у банку карткових рахунків та додано виписку по рахунку (а. с. 231-234). 16.12.2025 на виконання ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 02.12.2025, від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла до суду запитувана інформація про наявність у [PERSON] відкритих у банку карткових рахунків та додано виписку по рахунку (а. с. 241-244). Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що 27.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] в електронній формі було укладено договір надання коштів у кредит № 8518894, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язалося надати відповідачці кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн, строком на 30 днів, з фіксовано процентною ставкою 0,01 %, та комісією за надання кредиту 29.71% від суми наданого кредиту, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити за користування ним проценти. Перед підписанням вказаного договору відповідачка вказала свої дані, після чого, підписала його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 682614, що в свою чергу свідчить про те, що остання погодилась з умовами договору (а. с. 10-18). 28.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] в електронній формі було укладено договір надання коштів у кредит № 73261954, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 8000,00 грн, строком на 30 днів, з фіксовано процентною ставкою 0,250 %, та комісією за надання кредиту 15,00 % (фіксована) від суми наданого кредиту, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити за користування ним проценти. Перед підписанням вказаного договору відповідачка вказала свої дані, після чого, підписала його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 02560, що в свою чергу свідчить про те, що остання погодилась з умовами договору. Крім того, 26.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] в електронній формі було укладено додаткову угоду № 13625042 до договору надання коштів у кредит № 73261954 від 28.10.2024, за умовами якої строк кредитування за даним договором було продовжено (а. с. 26-37). 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»був укладений договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»право грошової вимоги до відповідачки за договором надання коштів у кредит № 8518894 від 27.10.2024 у розмірі 19800,00 грн, та за договором надання коштів у кредит № 73261954 від 28.10.2024 у розмірі 27584,00 грн (а. с. 19-24, 38-41). Відповідно до розрахунків заборгованості за договорами, заборгованість відповідачки [PERSON] перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за за договором надання коштів у кредит № 8518894 від 27.10.2024 у розмірі 19800,00 грн, яка складається із: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 12000,00 грн. сума заборгованості за пенею, 900,00 грн. комісія, та за договором надання коштів у кредит № 73261954 від 28.10.2024 у розмірі 27584,00 грн., яка складається із: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2400,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 15984.00,00 грн. сума заборгованості за пенею, 1200,00 грн. комісія за надання кредиту (а. с. 25, 42-44). 01.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 5009007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 14000,00 грн, строком на 360 днів, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 1,00% в день. Перед підписанням вказаного кредитного договору відповідачка вказала свої дані, після чого підписала його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 27729, що в свою чергу свідчить про те, що остання погодилась з умовами кредитного договору. ТОВ «Лінеура Україна» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачці грошові кошти у розмірі 14000,00 грн. (а. с. 58-76). 16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 16072025, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги за договором № 5009007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеним 01.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] ( а. с. 82-87). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5009007 від 01.10.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» станом на 16.07.2025 становить 52917,70 грн, яка складається із: 13999,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31917,72 грн. - сума заборгованості за процентами, 7000,00 грн. сума заборгованості за штрафами (а. с. 77-81). 29.10.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1911565. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який зазначений п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно умов договору ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачуці кредит в сумі 7000,00 грн. на строк 360 днів, з стандартною процентною ставкою 3 % в день (а. с. 93-103). На виконання умов договору ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачці кредитні кошти, проте [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 33127,50 грн, яка складається із: 7000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 12127,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 14000,00 грн. сума заборгованості за пенею, що підтверджується повідомлення про ТОВ «Пейтек» та розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1911565 від 29.10.2024 (а. с. 104-106). Відповідно додоговору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги за кредитним договором № 1911565 від 29.10.2024, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] (копія договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025, копія акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 1607-25 від 16.07.2025, витяг з Реєстру боржників за договором факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 а. с. 107-111). За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із досліджених судом кредитних договорів встановлено, що дані договори укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом. Отже, підписання вищезазначених договорів свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договорів. Відповідачка [PERSON] в належний спосіб не спростувала таких висновків суду, а також, відповідачка не спростувала розмір та розрахунок суми боргу. Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження відповідачки щодо відсутності доказів на пітвердження зарахування коштів на платіжну картку, яка належить їй, оскільки в матеріалах справи наявна належні виписки АТ «Універсал Банк» та АТ КБ «ПриватБанк» по карткових рахунках відповідачки, з яких встановлено, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, які були зараховані на її карткові рахунки. Водночас, відповідачкою не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її карткові рахунки, вказані у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки їй не належать, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Самою відповідачкою факт отримання грошових коштів за кредитними договорами в відзиві не спростовується належними доказами. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконала, у передбачені в договорах строки кошти не повертала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитними договорами, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу в загальному розмірі 34999,98 грн.; заборгованості за відсотками в загальному розмірі 47345,22 грн., комісія за надання кредиту 2100,00 грн. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідачки заборгованості за штрафами та пенею у загальному розмірі 48984,00 грн., суд зазначає таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер. У цій справі кредитні договориукладені між сторонами в період жовтень-листопад 2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а, отже, згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу та пені за прострочення зобов`язань. Відтак, оскільки стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки [PERSON] штрафу та пені в розмірі 48984,00 грн. З огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, зокрема, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 84445,20 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в загальному розмірі 34999,98 грн., заборгованості за відсотками в загальному розмірі 47345,22 грн. та комісії за надання кредиту у загальному розмірі 2100,00 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідачки штрафу та пені у загальному розмір 48984,00 грн. необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3596,99 грн. Оскільки, у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 84445,20 грн., що становить 53,29 % від заявленої позивачем суми 133429,20 грн., відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в сумі 1916,42 грн.

Outcome: partial