Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

15.08.2024 року [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до ФОП [PERSON] , згідно якої просив: - розірвати договір купівлі-продажу №КУ14062024 від 14.06.2024 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 480051 грн.; - стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що з метою придбання морських контейнерів він знайшов на спеціалізованому сайті containers.ua/иk інформацію про продаж необхідного йому товару. В подальшому йому зателефонував менеджер з продажу з яким були погоджені вид, вартість, строки та умови поставки контейнерів. Досягнувши домовленостей про істотні умови договору, менеджер надіслав йому заповнений, але не підписаний договір купівлі-продажу товару №КУ14062024 від 14.06.2024 року, згідно якого продавець мав передати у власність наступний товар по Специфікації: - 40 футовий рефрижераторний контейнер - GWLU4768420 2002 TERMO KING/CRR/MP3000 вартістю 269361,95 грн, (6565 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн); - 40 футовий суховантажний контейнер 42G1, вартістю 138148,01 грн. (3367 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн); -10 футовий суховантажний контейнер 12G1, вартістю 72541,04 грн. (1768 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн). Даний товар на виконання п.3.1 договору був оплачений, відповідно до платіжної інструкції від 15.06.2024 року на суму 380000 грн. та платіжної інструкції від 17.06.2024 року на суму 100051 грн. Відповідно до Специфікації №1 до договору купівлі-продажу №КУ14062024 від 14.06.2024 року термін поставки товару від 10 до 15 робочих днів з моменту оплати. За п. 1.1 Специфікації місце доставки: м.Бердичів, Житомирської обл. Проте, товар не був поставлений. [PERSON] звернувся із листом-претензією від 30.07.2024 року, яку надіслав на адресу відповідача. Проте, лист повернувся за закінченням терміну зберігання. З огляду на це він звернувся із позовом до суду з метою захисту своїх прав, як споживача, за договором купівлі-продажу. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 20.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.26 - 27). 22.08.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач навмисно вводить в оману суд вказуючи у позовній заяві про те що він не отримав товар. Як слідує з актів та товарно-транспортних накладних позивач отримав 21.06.2024 року від відповідача : 40 ка футовий рефрижераторний контейнер GWLU4768420 вартістю 269361,95 гривень; 10 ти футовий суховантажний контейнер 12G1 вартістю 72541,04 гривень. Поставка третього контейнера 40 ка футового суховантажного дійсно затримується та очікується до 15.09.2024 року, тому, вважає безпідставним одностороннє розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів. На підставі вищевикладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.30-31). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19.09.2024 за клопотанням представника позивача витребувано письмові докази (а.с.49-51). 11.11.2024 року на адресу суду представником позивача адвокатом Гуменюком О.В. подано заяву про проведення судової почеркознавчої експертизи ( а.с.61 -62). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 11.11.2024 зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням судово-почеркознавчої експертизи (а.с.64-66). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 03.09.2025 відновлено провадження у справі (а.с.102). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 16.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] , про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.124). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 16.10.2025 витребувано з в/ч [NUMBER] інформацію (а.с.125). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19.11.2025 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів без руху відмовлено (а.с.139). УхвалоюБердичівського міськрайонного суду від 19.11.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Гуменюка О.В. про залишення частини позовних вимог без розгляду. Залишено без розгляду частину позовних вимог, а саме: - розірвати договір купівлі-продажу №КУ14062024 від 14.06.2024 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі - продажу 40 футового рефрижераторного контейнера GWLU4768420 та 10 футового суховантажного контейнера 12G1; - стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 341 902,99 грн (а.с.140). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19.11.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про відкладення підготовчого засідання (а.с.141 - 142). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19.11.2025 закрито підготовче засідання у справі (а.с.143). Представник позивача в судове засідання не з"явився, на адресу суду 09.12.2025 року надіслав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. 09.12.2025 року [PERSON] , на адресу суду скеровано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково в розмірі вартості 40 ка футового суховантажного контейнера 42G1 в сумі 138 148,01 грн. Справу просить розглянути у його відсутності та відсутності його представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.06.2024 року між Фізичною особою [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу товару №КУ14062024 (а.с. 6). Згідно п.1. договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товар в асортименті та за цінами відповідно до п. 2 цього договору, а покупець - прийняти і оплатити його згідно умов даного договору. Право власності на товар виникає у покупця з моменту його оплати. При цьому покупець несе відповідальність за товар з моменту його отримання. Згідно п. 2.1 договору продавець передає товар у власність покупцеві згідно виставленого продавцем рахунку-фактури в асортименті і за відповідними, цінами, зазначеними у Специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Згідно Специфікації №1 до договору купівлі-продажу товару №КУ14062024 від 14.06.2024, сторони: Фізична особа - [PERSON] та фізична особа - [PERSON] узгодили і затвердили наступну Специфікацію на поставку контейнерів до договору продажу: 1.1. Місце доставка: м.Бердичів, Житомирська область. 1.2. термін поставки: від 15 до 10 робочих днів з моменту оплати. 1.3. тип контейнера, ІSО: -40 футовий рефрижераторний контейнер - GWLU4768420; -2002 THERMO KING/CRR/MP3000 -40 футовий суховантажний контейнер 42G1 -10 футовий суховантажний контейнер 12G1 1.4. Кількість, шт: 3. Вартість продажу контейнерів (грн) становить: Вартість 40 футового рефрижераторного контейнера - 269361,95 грн (6565 дол.США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03); Вартість 40 футового суховантажного контейнера - 138148,01 грн (3367 дол. США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03); Вартість 10 футового суховантажного контейнера - 72541,04 грн (1768 дол. США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03). (а.с.7). Відповідно до платіжних інструкцій від 15.06.2024 року та 17.06.2024 року [PERSON] перерахував на картковий рахунок [PERSON] 380000,00 грн та 100051,00 грн ( а.с. 8 - 9). Оскільки товар поставлений не був, [PERSON] 30.07.2024 звернувся до [PERSON] з листом-претензією з вимогою поставити замовлений та оплачений товар (а.с.10 - 13). Актом приймання-передачі контейнера №1 від 21.06.2024 до договору купівлі-продажу товару №КУ14062024 від 14.06.2024 підтверджується факт передачі одного сорокафутового рефрижераторного контейнера GWLU4768420 (оціночна вартість 269361,95 грн). Адреса розміщення: Житомирська область, м.Бердичів (а.с.32). Актом приймання-передачі контейнера №2 від 21.06.2024 до договору купівлі-продажу товару №КУ14062024 від 14.06.2024 підтверджується факт передачі одного десятифутового суховантажного контейнера б/н (оціночна вартість 72541,04 грн). Адреса розміщення: Житомирська область, м.Бердичів (а.с.33). Як вбачається з Акту здачі - приймання наданих послуг № 4 за червень 2024 року до договору - заявки № CU/Jun 18 від 18.06.2024 від 21 червня 20254 року , який підписано ФОП " [PERSON] " та [PERSON] , сторони підтвердили, що передбачені п. 1 договору - заявки від 18.06.20024 року № CU/Jun 18 транспортні послуги були своєчасно й належним чином виконані виконавцем у період з 18 по 21 червня 2024 року ( включно) у повному обсязі на суму 20 000,00 грн ( а.с.34). Відповідно до Акту здачі - приймання наданих послуг № 5 за червень 2024 року до договору - заявки № CU/Jun 19 від 19.06.2024 від 21 червня 20254 року, який підписано ФОП " [PERSON] " та [PERSON] , сторони підтвердили, що передбачені п. 1 договору - заявки від 18.06.20024 року № CU/Jun 19 транспортні послуги були своєчасно й належним чином виконані виконавцем у період з 18 по 21 червня 2024 року ( включно) у повному обсязі на суму 35 000,00 грн ( а.с.35). Згідно умов Договору-Заявки про надання транспортних послуг від 19.06.2024, укладеного між фізичною особою [PERSON] "Замовник" та ФОП " [PERSON] ""Перевізник", ФОП " [PERSON] " зобов`язується доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі. А Замовник зобов`язується оплатити Перевізнику за перевезення вантажу в розмірі, терміни та в порядку, встановленої в цьому договорі: Умови перевезення: 2.1.Найменування вантажу: 40 футовий рефрижераторний контейнер, 45R1 2.2.Характеристика вантажу: Довжина - 12,2 м, Ширина - 2,44 м, Висота -2,89 м. Вага - 4,75 т. 2.3. Оціночна вартість вантажу: 269361,95 грн.м.Кам`янець-Подільський, вул.Суворова, 15. 2.23. Вартість перевезення, грн - 35.000,00 грн. Оплата перевезення здійснюється на банківський рахунок Перевізника наступним чином: 100% вартості - до вивантаження вантажу вантажоотримувачем у місці розвантаження Доказом виконання перевезення Перевізником с підписана вантажоодержувачем ТТН або СМР (а.с.36). Згідно товарно-транспортної накладної №2006 від 20.06.2024 40 футовий рефрижераторний контейнер, 45 RG1, GWLU4768420 доставлений автомобілем Renault Magnum 440 [NUMBER] , причіп/напівпричіп Kogel SN24ВК3938ХТ в пункт розвантаження: с.Скраглівка Бердичівського району Житомирської області (а.с.37). Відповідно до товарно-транспортної накладної №2006 від 20.06.2024 10 футовий суховантажний контейнер, 12 G1, б/н доставлений автомобілем MAN TGX 33/540 [NUMBER] . причіп/напівпричіп Goldhofer STZ - L4 в пункт розвантаження: с.Скраглівка Бердичівського району Житомирської області (а.с.38). Згідно повідомлення т.в.о.командира в/ч [NUMBER] Мозоль Ю №638/2153 від 02.7.2025 за даними Книги обліку транспортних засобів, що перебувають на території військового містечка № [NUMBER] зареєстровано за Р/З №273 від 18.05.2024, дійсно було здійснено заїзд транспортних засобів з контейнерами на територію полігону, що розташований за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Скраглівка, а саме: Renault Magnum 440 д.н. [NUMBER] , водій [PERSON] - 21.06.2024 о 09:57; MAN TGX 33/540 л.н. [NUMBER] (водій [PERSON] ) - 21.06.2024 о 09:58 (а.с.111). Згідно відповіді командира в/ч [NUMBER] [PERSON] від 11.11.2025 №658/14/355 на ухвалу суду вд 16.10.2025, [PERSON] , [INFO] командуванням в/ч [NUMBER] на закупівлю контейнерів не уповноважувався. Військовою частиною кошти на закупівлю будь-яких контейнерів [PERSON] не виділялись. Між військовою частиною та сторонами: [PERSON] та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини. За фактом внесення слідчим відділення Бердичівського РВ ГУНП в Житомирській області відомостей в ЄРДР за №120250600000000718 від 02.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, проведена службова перевірка (а.с.131). Як передбачено ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 509,526 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За вимогами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 (провадження N 61-30435сво18)). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч.1 ст. 663 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу (ст. 665 ЦК України). Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. Системне тлумачення ч.1 ст.693 ЦК, ч. 1 ст.655, ч.1 ст.664, ч.1 ст.697 ЦК свідчить, що термін "передача товару" охоплює як передачу у власність, так і передачу у користування. Право власності на товар може переходити від продавця до покупця у момент передачі товару, до цього моменту, або після нього - відповідно до умов договору купівлі-продажу. Це випливає зі змісту ч.1 ст.655, ч.1 ст.677, ч.1 ст.697 ЦК. Об`єднана палата погоджується, що оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у ч.1 ст.655 ЦК, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір купівлі продажу крім основного зобов`язання продавця передати у власність товар, а покупця - оплатити його, може передбачати низку додаткових зобов`язань, встановлювати певну послідовність вчинення дій продавцем та покупцем. Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.538 ЦК). Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими ст.538 ЦК, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 116-120 постанови від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 зазначила, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2020 у справі № 537/4259/15-ц (провадження N 61-592св20) зазначено, що «відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тлумачення частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України». Судом встановлено, що між сторонами по справі 14.06.2024 року було укладено договір купівлі - продажу товару № КУ14062024 на: - 40 футовий рефрижераторний контейнер - GWLU4768420 2002 TERMO KING/CRR/MP3000 вартістю 269361,95 грн, (6565 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн); - 40 футовий суховантажний контейнер 42G1, вартістю 138148,01 грн. (3367 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн); -10 футовий суховантажний контейнер 12G1, вартістю 72541,04 грн. (1768 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн). Даний товар на виконання п.3.1 договору позивачем був оплачений, відповідно до платіжної інструкції від 15.06.2024 року на суму 380000 грн. та платіжної інструкції від 17.06.2024 року на суму 100051 грн. Відповідно до Специфікації №1 до договору купівлі-продажу №КУ14062024 від 14.06.2024 року термін поставки товару від 10 до 15 робочих днів з моменту оплати. За п. 1.1 Специфікації місце доставки: м.Бердичів, Житомирської обл. Відповідачем не повністю виконано умови договору купівлі - продажу від 14.06.2024 року - не доставлено позивачу 40 футовий суховантажний контейнер 42G1, вартістю 138148,01 грн. (3367 доларів США на дату розрахунку, за комерційним курсом 41,03 грн), дану осбтавину відповідач не заперечує. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем частково не виконані умови договору купівлі - продажу товару № КУ14062024 від 14.06.2024 року щодо продажу товару, а отже, цілі договору позивачем в повній мірі не досягнуті і він був позбавлений того, на що розраховував при його укладенні, у зв`язку з чим, позовна вимога про розірвання договору купівлі - продажу № КУ 14062024 від 14.06.2024 в частині купівлі - продажу 40 футового суховантажного контейнера 42G1, вартістю 138148,01 грн. підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач довів, що мають місце підстави для розірвання договору у вигляді істотного порушення його умов з боку відповідача, суд застосовує ст. 1212 ЦК України, обґрунтовуючи стягнення сплачених коштів у розмірі 138148,01 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги між адвокатом Гуменюком О.В. та [PERSON] від 30.07.2024 року, розрахунок до договору про надання правової допомоги № 95 від 30.07.2024 року на суму 16000,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 30.07.2024 року до договору № 95 від 30.07.2024 року на суму 16 000, 00 грн, ордер на надання правничої допомоги від 15.08.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 672 ( а.с. 20- 24). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані докази понесених судових витрат є належними так, як містять інформацію про предмет доказування. Таким чином, оцінивши подані представником позивача адвокатом Гуменюком О.В. докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесену в Бердичівському міськрайонному суді у розмірі 7 000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1381 грн.48 коп.

Outcome: partial