Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У серпні 2025 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості: 1) за кредитним договором № 1573381-008 від 09.04.2021 в розмірі 12 827,34 грн; 2) за кредитним договором № 002/13894027-СК_SB від 20.01.2022 в розмірі 5 901,86 грн, всього до стягнення 18 729,20 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 09.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1573381-008, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. Також, 20.01.2022 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/13894027-СК_SB, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату передано право вимоги до відповідача за вказаним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 06.11.2025. У позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Судом встановлено наступне. 09.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1573381-008, відповідно до якого відповідач отримав кредит «Зручна готівка Максимум» на власні потреби у розмірі 10 000 грн на строк 24 місяці з процентною ставкою 0,01%, комісія за надання кредиту 4,9%, комісія за обслуговування кредиту 1,9% щомісячно. 20.01.2022 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/13894027-СК_SB шляхом підписання відповідачем заяви-договору на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, відповідно до якого позичальнику відкрито поточний рахунок та надано кредитні кошти на споживчі цілі з лімітом 4 000 грн. 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄАПБ» суму фінансування, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог. Згідно з витягом з реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача: 1) за договором № 1573381-008 в сумі 12 827,34 грн, з яких: 5 360,85 грн - тіло кредиту; 0,35 грн - відсотки; 7 196,14 грн сума боргу за комісією; 2) за договором № 002/13894027-СК_SB в сумі 5 901,86 грн, з яких: 4 000 грн тіло кредиту; 1 901,86 грн відсотки. В матеріалах справи також містяться заява-договір від 09.04.2021, детальний розпис складових, паспорт споживчого кредиту, довідка системи гарантування вкладів, заява-анкета на оформлення банківських продуктів від 09.04.2021, паспорт та картка платника податків відповідача, розрахунки заборгованостей за кредитними договорами. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договорами виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування кредитом та комісією. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved