Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач - ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.09.2018 року між ТОВ ФК «Дінеро» (правонаступником якого є позивач) і [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №L9461124 про надання відповідачу кредиту, однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка становить: 29970,28 грн., та складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 18972,17 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 9292,17 грн. та суми річних у розмірі 1705,94 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпровської області від 31.03.2025 року було відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач по справі [PERSON] 14.04.2025 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС» просив відмовити та подальших розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідач обґрунтував тим, що не укладав жодного кредитного договору з ТОВ «ВІН ФІНАНС», а також не отримував грошових коштів чи іншого фінансування від даного товариства. Позивачем не надано суду належних доказів укладення між ними будь якого договору, а саме відсутність підпису ним та жодних підтверджень фактичного отримання ним коштів. Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 15.04.2025 року заявою відповідача по справі суддею було вирішено питання про перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.10.2025 року Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися. Про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу у спрощеному позовному провадженні на підставі наявних у справі доказів, без його участі. Відповідач звертався до суду із клопотанням про проведення судового засідання в режимі ВКЗ, однак жодного разу не був онлайн, що унеможливило його підключення для участі в дистанційному режимі. Особисто в судові засідання відповідач не з`являвся, будучі неодноразово та належним чином повідомленим про дату і час їх проведення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, без участі сторін. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, судом встановлено наступне. 28.09.2018 року між ТОВ ФК «Дінеро» і [PERSON] було укладено кредитний договір №AG5883654 шляхом підписання 28.09.2018р., 29.09.2018р., 30.09.2018р. та 17.12.2018р. Паспортів споживчого кредиту та Спеціальних умов для короткострокового кредиту з додатковими угодами до них №АМ1537930, №АМ2275194, №АМ8146443, №АМ8637052, №АМ9333408, у відповідності до Загальних умов договору кредитної лінії. Як вбачається зі змісту підписаних Спеціальних умов для короткострокового кредиту з додатковими угодами до них, вони створені на основі заяви позичальника, яка була подана через електронний кабінет на порталі та відповідно до оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника на власний розсуд кредитодавця. Позичальник прочитав, оцінив та прийняв умови користування порталом, Політику конфеденційності, Паспорт споживчого кредиту, Загальні умов договору кредитної лінії та Пропозицію кредитора щодо Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії, які були надані позичальнику через особистий кабінет на Порталі. Порядок укладання кредитного договору з ТОВ ФК «Дінеро» за допомогою дистанційних засобів врегульовано розділом «2» Загальних умов договору кредитної лінії (арк.с.7-10). Зокрема, п.2.1.1 Загальних умов визначено, що код підтвердження надсилається Кредитодавцем на номер телефону Позичальника. Шляхом введення коду підтвердження Позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладання договору на основі Загальних умов Кредиту. Як вказує позивач, кредитний договір між кредитодавцем та позичальником було укладено в електронній формі, у відповідності до наведених вище Загальних умов та положень Закону України «Про електронну комерцію», шляхом накладення електронного цифрового підпису. Як вказує позивач в обгрунтування позовних вимог, відповідач свій обов`язок з повернення кредиту та сплати процентів відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ВІН ФІНАНС», яка становить: 29970,28 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 18972,17 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 9292,17 грн. та суми річних у розмірі 1705,94 грн. 06.11.2018 року між ТОВ ФК «Дінеро» та ТОВ ФК «Довіра та гарантія» було підписано Договір відступлення прав вимоги №06112018 DG, а також низкою додаткових угод до нього, за яким ТОВ ФК «Дінеро» за плату відступило, а ТОВ ФК «Довіра та гарантія» набуло право грошової вимоги за низкою кредитних договорів. Крім того, 25.07.2024 року ТОВ ФК «Довіра та гарантія» було змінено назву товариства, а саме з ТОВ ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується внутрішнім наказом про зміну назви №55-К та протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» №1706. На підставі викладеного, позивач, посилаючись на те, що він отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №AG5883654 від 28.09.2018р., просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13». Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора (Кредитодавця за кредитним договором №AG5883654 від 28.09.2018р.) - ТОВ ФК «Дінеро» перейшло до ТОВ ФК «Довіра та гарантія» на підставі Договору відступлення прав вимоги №06112018 DG від 06.11.2018р. Крім того, зазначив, що ТОВ ФК «Довіра та гарантія» змінило назву товариства на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (позивач у справі). На підтвердження факту переходу права вимоги, позивачем надано Договір відступлення прав вимоги №06112018 DG від 06.11.2018р. (з додатками у вигляді Додаткових угод та актів приймання-передачі реєстрів боржників) та Реєстр боржників від 20.05.2019р. до цього договору (арк.с.17-29). Суд звертає увагу, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників від 20.05.2019р. до Договору відступлення прав вимоги №06112018 DG від 06.11.2018р., в якому зазначені ПІБ боржників, реквізити кредитних договорів, суми боргу тощо, не містить жодного посилання на дані відповідача у даній справі [PERSON] . Не містять таких відомостей і решта доказів, наданих позивачем на підтвердження переходу права вимоги до нього. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19. Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку з нормами законодавства, яке їх регулює, беручи до уваги судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, висновки якого є обов`язковими до врахування судами, суд приходить до висновку про недоведеність факту переходу до ТОВ «ВІН ФІНАНС» прав вимоги до відповідача за кредитним договором №AG5883654 від 28.09.2018р., який було укладено між ТОВ ФК «Дінеро» і [PERSON] , що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушених прав та інтересів ТОВ «ВІН ФІНАНС», за захистом яких останнє звернулося до суду з цим позовом, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed