Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

В провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення частки в натурі та визнання на неї право власності, за результатом розгляду якої рішенням суду від 15.12.2025 у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с.108-111). В судовому засіданні 05.12.2025 під час дебатів представником відповідача адвокатом Шклярук Ю.Л. було зроблено заяву про те, шо стороною відповідача у визначений процесуальним законодавством строк буде подано клопотання про стягнення витрат на правову допомогу з конкретним розрахунком. 08.12.2025 від представника відповідача адвоката Шклярук Ю.Л. надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн., що підтверджуються Договором про надання правової допомоги б/н від 26.11.2025, Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 26.11.2025, Актом виконаних робіт №1 за Договором про надання правової допомоги б/н від 26.11.2025 (а.с.105). В судовому засіданні представник відповідача адвоката Шклярук Ю.Л. клопотання підтримала посилаючись на те, що її клієнт [PERSON] під час розгляду справи понесла витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню. Зазначила, що у відзиві на позовну заяву була вказана орієнтовна сума 40000,00 грн. з урахуванням можливих експертиз по справі, апеляційних скарг та інших можливих витрат по справі, однак на даний час в такому розмірі витрати не понесені. Повідомила, що надання відповідачу таких правових послуг, як написання відзиву, відбулося ще до того, як було укладено договір з клієнтом, а ознайомлення з матеріалами справи відбулося не в суді, адвокат ознайомилася із матеріалами справи, які їй надала клієнт [PERSON] . Також повідомила, що клієнтом було проплачено зазначену в акті виконаних робіт суму, квитанція в матеріалах справи відсутня, так як [PERSON] не вимагала надання квитанції, тому про проведення розрахунку шляхом оплати готівкою суми в розмірі 14000,00 грн. було зазначено в акті виконаних робіт. Відповідач [PERSON] підтримала позицію свого представника. Представник позивача адвокат Плетень С.Ю. просить суд відмовити в задоволенні заявленого клопотання з посиланням на те, що представником відповідача не було зазначено, з яких поважних причин не було подано розрахунок витрат відповідача на правову допомогу до стадії судових дебатів, відтак поважні причини відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання. Окрім того, в акті виконаних робіт обумовлена оплата за написання відзиву та направлення його Укрпоштою відповідачу, усього 7000,00 грн., при цьому із матеріалів справи вбачається, що відзив датований та направлений позивачу 14.10.2025, а договір надання правової допомоги укладений більш ніж через місяць після цього 26.11.2025, отже вказана сума 7000,00 грн. заявлена безпідставно та не підтверджена доказами написання відзиву адвокатом Шклярук Ю.Л. Окрім того, в п. 2 акту виконаних робіт зазначено про оплату коштів адвокату, однак відсутня квитанція на підтвердження такої оплати. Також не доведено суму 4000,00 грн. за укладення договору про надання правової допомоги та ознайомлення з матеріалами справи, так як ордер на надання правничої допомоги датований 03.12.2025, отже до цієї дати вона доступ до матеріалів справи не мала. Щодо заявленої суми 3000,00 грн. за участь в судовому засіданні ця сума дійсно підтверджена, так як представник позивача брала участь в судовому засіданні, однак просить суд врахувати, що представником відповідача не обгрунтовано, чому розрахунок не було подано суду своєчасно, а саме до стадії судових дебатів. Окрім того просить врахувати матеріальний стан позивача, який являється інвалідом ІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням, має онкозахворювання, що призводить до додаткових витрат на дороговартісні ліки. Позивач [PERSON] підтримав позицію свого представника. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У силу положень пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21, від 24.01.2023 у справі №922/4022/20). З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI). Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар (ст. 30). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31.05.2005; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13.07.2010; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07.11.2013. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.11.2022 у справі № 706/199/22. Як вбачається із матеріалів справи, у відзиві від 14.10.2025 відповідач [PERSON] зазначила попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла дорівнює сумі поштових відправлень відзиву з додатками позивачу, крім того, очікує понести ще судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 40000,00 грн. (а.с.35). Повноваження на представництво Шклярук Ю.Л. інтересів [PERSON] в суді підтверджуються ордером серія №1172506, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 26.11.2025 (а.с.94). Наявність договірних відносин між адвокатом Шклярук Ю.Л. та [PERSON] підтверджується договором про надання правничої допомоги від 26.11.2025 (а.с.95). Розділом 4 зазначеного договору передбачено порядок здійснення розрахунків, відповідно до якого розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, за домовленістю сторін оплата може здійснюватися також у вигляді передоплати або авансу. В Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 26.11.2025 зазначена узгоджена сторонами вартість години роботи адвоката у справі №289/1584/25, яка становить 2000,00 грн. за годину (а.с.106). Згідно Акту виконаних робіт №1 від 08.12.2025 адвокат Шклярук Ю.Л. та Севрук Т.А. підписами засвідчили, що всі обумовлені умови та домовленості за Договором про надання правової допомоги у справі №289/1584/25 в повному обсязі; розрахунки за професійну правничу допомогу у цій справі у Радомишльському районному суді Житомирської області здійснені сторонами до підписання цього акту в повному обсязі, шляхом готівкової оплати суми в розмірі 14000,00 грн. на наступні послуги : укладення Договору про надання правової допомоги та ознайомлення з матеріалами справи 289/1584/25 2 години вартість 4000,00 грн.; написання відзиву та направлення його через Укрпошту позивачу 3,5 годин вартість 7000,00 грн.; участь у судовому засіданні 05.12.2025 за 1,5 години вартість 3000,00 грн. (а.с.106 на звороті). Заслухавши заперечення представника позивача адвоката Плетень С.Ю., суд вважає, що вони частково заслуговують на увагу. Так, суд погоджується з доводами представника позивача адвоката Плетень С.Ю. щодо недоведення необхідності оплати послуги вартістю 7000,00 грн. за написання відзиву та направлення його через Укрпошту позивачу, оскільки із матеріалів справи вбачається, що адвокат Шклярук Ю.Л. представляє інтереси відповідача [PERSON] у даній справі згідно договору про надання правової допомоги від 26.11.2025, в розділі 2 якого зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань, а відзив на позовну заяву датований 14.10.2025 та підписаний Севрук Т.А. (а.с.33-36), тобто його написано та направлено до суду більш ніж за місяць до укладення та набрання чинності договору про надання правової допомоги від 26.11.2025. Водночас посилання адвоката Плетень С.Ю. на недоведеність представником відповідача адвокатом Шклярук Ю.Л. поважності причин неподання розрахунку до закінчення судових дебатів не являється безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи при цьому, що в судовому засіданні 05.12.2025 адвокат Шклярук Ю.Л., у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі зробила про це відповідну заяву та подала до суду клопотання та відповідні докази протягом встановленого строку. Під час розгляду даного клопотання адвокат Шклярук Ю.Л. поважною причиною зазначила те, що станом на 05.12.2025 вона не встигла виготовити Акт виконаних робіт, який був складений та підписаний сторонами (замовником та адвокатом) лише 08.12.2025. Посилання адвоката Плетень С.Ю. на відсутність доказів ознайомлення адвоката Шклярук Ю.Л. з матеріалами справи 289/1584/25 протягом 2 годин вартістю 4000,00 грн., не заслуговують на увагу з огляду на те, що в процесі розгляду даної цивільної справи у суду не виникало щодо цього сумнівів, так як від реальності та необхідності даної послуги залежить позитивний результат розгляду справи для її клієнта. Щодо заяви представника позивача про застосування в даному випадку ч. 5 ст. 141 ЦПК України, так як у відзиві була зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн., а заявлена до відшкодування сума 14000,00 грн. являється неспівмірно меншою, суд зазначає, що аналіз ч. 5 ст. 141 ЦПК України свідчить про те, що у разі, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Суд враховує доводи сторони відповідача про те, що у відзиві була зазначена орієнтовна сума з урахуванням ймовірної необхідності складання клопотань про призначення експертиз, написання апеляційних скарг та інших можливих витрат по справі, однак на даний час в такому розмірі витрати не понесені, справу розглянуто в одному судовому засіданні, при цьому згідно ч. 3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Таким чином, враховуючи обсяг наданої правої допомоги адвокатом при розгляді справи в суді, відповідність їх критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їх розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, а також доведеності наданих послуг та розміру витрат, беручи до уваги фінансовий стан обох сторін, суд приходить до висновку, що доведеним та обґрунтованим є відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Outcome: partial