Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

06.11.2025 року до суду на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2025 року за підсудністю надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в особі представника позивача - адвоката АО «АПОЛОГЕТ» Усенко М.І. від 20.08.2025 року в якій він просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, ІВАN: [NUMBER] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, заборгованість за Кредитним договором №9392422 від 02.05.2024 року у сумі - 13897,60 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, ІВАN: [NUMBER] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн., та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 02.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9392422, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та інших платежів та можливих штрафних санкцій передбачених кредитним договором. Відповідно графіку сплати кредитних коштів (Додаток 1 до кредитного договору) відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредитні кошти, та не сплатив комісії і проценти відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Кредитний договір підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024 року, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за Кредитним договором №9392422 від 02.05.2024 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, його заборгованість відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024 року становить - 13897,60 грн., з яких: 3000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 5136,60 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 161 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 5600 грн. - сума по неустойці та /або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5600 грн. 12.08.2025 року на адресу боржника-відповідача було надіслано письмову претензію вих.№23928555/5823 про погашення кредитної заборгованості, однак відповіді на неї або погашення заборгованості зі сторони відповідача не відбулось. 02.10.2025 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було постановлено вказану позовну заяву передати до Летичівського районного суду Хмельницької області за підсудністю. 07.11.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву було прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 18.11.2025 року та 21.11.2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, з підстав викладених у ньому. У судове засідання представник позивача не з`явився, 23.12.2025 року подав до суду письмове клопотання від 23.12.2025 року про розгляд справи без його участі, просить заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судових засідань неодноразово повідомлялись належним чином, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Справу розглянуто в порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №9392422. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» від 14.10.2024 року, [PERSON] , [INFO] , укладаючи договір про споживчий кредит №9392422 від 02.05.2024 року ідентифікований ТОВ «МІЛОАН», підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором - 371418, 2024-05-02 15:00:56 на номер мобільного телефону [NUMBER] . Згідно з п.1.2 договору про споживчий кредит №9392422 від 02.05.2024 року ТОВ «Мілоан» надало позичальнику кредит в розмірі 3000 грн. Згідно до п.1.3 договору кредит надається загальним строком на 360 днів, за умовами виконання Позичальником Графіку платежів з 02.05.2024 року. Згідно п.1.4 Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку № 1 до договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом за умови дотримання Графіку платежів): 27.04.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно п.1.5 Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 11740 грн. Денна процентна ставка складає 1,09% Згідно п. 1.5.1 Комісія за надання кредиту 161 грн., яка нараховується за ставкою 5,75 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з п.1.5.2 за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів нараховуються за ставкою 255.,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Згідно до п.1.5.3 Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Гафіком платежів. Згідно п. 1.6 Тип процентної ставки за цим договором фіксована. Відповідно до п.2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення 129945724 від 02.05.2024 року ТОВ «Мілоан» перерахував на кредитний рахунок № [NUMBER] , 3000грн., призначення платежу: кошти згідно договору 9392422. Відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань відповідно до п.2.4.1 договору про споживчий кредит №9392422 від 02.05.2024 року перед ТОВ «Мілоан», внаслідок чого виникла кредитна заборгованість у розмірі 13897,60 грн., з яких: 3000 грн. - прострочена тіло кредиту; 5136,60 грн. - прострочені відсотки, прострочена комісія - 161 грн., 5600 грн. - неустойки що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з особового рахунка за кредитним договором станом на 20.08.2025 року. 24.09.2024 року між ТОВ Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №9392422 від 02.05.2024 року. Згідно Витягу з реєстру боржників до відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9392422 від 02.05.2024 року у розмірі 13897,60 грн. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної у нього заборгованості в розмірі 13897,60 грн., що повністю узгоджується з положеннями ст.514 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів й стало наслідком звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, [PERSON] не надав доказів, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від первісного кредитора грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8297,60 грн., в тому числі 3000 грн. - основний борг; 5136,60 грн. - прострочені відсотки, 161 грн. - комісія. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 5600 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Оскільки у наявних в матеріалах справи копії пропозиції відповідача та підтвердження кредитного договору наявні всі істотні умови кредитного договору, зокрема сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, комісія, графік платежів, оскільки заявка на отримання кредиту №9392422 від 02.05.2024 підписані власноручним електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписував кредитний договір та була проінформований про всі істотні умови кредитного договору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню тому слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ФК « Кредит -Капітал» заборгованість за кредитним договором №9392422 від 02.05.2024 у розмірі - 8297,60 грн. (3000+5136,60+161). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 5600 грн. позивачу слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, оскільки позов задоволено частково, а саме у розмірі 8297,60 грн., тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1445,93 грн. (8297,6*100%:13897,60=59,70%; 2422*59.70:100=1445,93). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, а саме витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 01.07.2025 року, акт про надання послуг, детальний опис надання послуг, що є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у сумі 4776 грн. (співвідношення до 59,70 задоволених позовних вимог), оскільки саме цей розмір є достатнім та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial