Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи: служба у справах дітей Ананьївської міської ради, орган опіки та піклування Ананьївської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2020 року [PERSON] проживала разом з сином позивача [PERSON] .. [INFO] [PERSON] народила доньку, яку назвала [PERSON] . [INFO] син позивача [PERSON] загинув, виконуючи бойове завдання під час відсічі збройної агресії РФ проти України. Факт батьківства [PERSON] було встановлено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 15 січня 2025 року, справа №495/49/25. [PERSON] понад два роки мешкала в м. Запоріжжі, але влітку 2024 року вона разом з онукою [PERSON] приїхала до позивача та позивач надала для них окремий будинок для проживання так як [PERSON] повідомила, що приїхала на постійне місце проживання. Але в вересні 2024 року [PERSON] повідомила, що повертається до м. Запоріжжя та лишає на позивача доньку. [PERSON] не повідомила, коли планує повертатися. Після двох тижнів позивач почала телефонувати на всі відомі їй номери мобільного [PERSON] та вона відповіла на дзвінок і повідомила що не збирається повертатися, лише повідомила що позивач має отримати рішення суду про встановлення батьківства сина позивача над дочкою, після чого поклала слухавку і більше на телефонні дзвінки не відповідала. З часом позивач знайшла її обліковий запис [PERSON] та написала їй, вона прочитала, але також нічого не відповіла. До теперішнього часу жодного разу [PERSON] не поцікавилася життям та здоров`ям своєї доньки. Малолітня [PERSON] позбавлена батьківської опіки так як її батько загинув, а мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відповідач питанням виховання та розвитку своєї доньки не займається вже тривалий час, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її вихованням, підготовкою до шкільного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дитини; не надає і доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталася до органу опіки та піклування по допомогу в її ситуації, на що їй було рекомендовано звертатися за захистом прав дитини та своїх до суду. Крім того позивач звернулася за допомогою до старости Кохівського старостинського округу, на що вони склали акт обстеження житлових умов від 24 березня 2025 року №93 та надали довідку про спільне проживання від 24 березня 2025 року за №91. Позивач вказує, що вихованням та фактичним утриманням онуки займається лише вона. У зв`язку з наведеним позивач звернулася з вказаним позовом до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] , а також просить призначити її опікуном [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 15 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про її процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. В подальшому, 05 грудня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач як мати дитини, покинула свою дочку, не виходить на зв`язок, 1,3 роки не з`являється та не цікавиться дитиною, позивачу невідоме її місце знаходження. Вони намагалися відшукати відповідача, однак пошуки результатів не дали. Позивач зазначає, що відповідач залишила їй дочку та сказала, що дитина їй не потрібна. Позивач також зазначила, що наразі її онука погано розмовляє, потребує уваги, піклування та лікування. Позивач зазначила, що оскільки вона не є на даний час офіційно опікуном своєї онуки, то не має можливості звернутися до відповідних фахівців у галузі медицини, щоб онуці надали відповідну медичну допомогу, підготувати її до навчання к школі, оскільки скрізь вимагають докази опікунства позивача над онукою. Позивач зазначає, що хоче взяти свою онуку під опіку, щоб мати змогу вирішувати всі питання, які стосуються онуки. Позивач зазначила, що на даний час водить онуку в дитячий садок. Також додала, що спочатку відповідач з дитиною жила біля неї і вона контролювала відповідача, щоб та не зловживала спиртними напоями, приділяла час дитині. Позивач також додала, що коли відповідач залишила їй свою дочку, то сказала позивачу, що не може впоратись з дитиною. Позивач також зазначила, що відмовляється від стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки, тобто, онуки позивача, і не хоче їх стягувати. Представник позивача адвокат Дьоміна Т.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1495650 від 01 квітня 2025 року, в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та зазначила, що дитина на даний час проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Також висновком органу опіки та піклування Ананьївської міської ради визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно її дочки. Місце знаходження відвідача невідоме, а дитині необхідне лікування, догляд, тощо. Відповідач у судові засідання не з`являлася. Оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.23-24, 25, 27, 29, 31, 33), то на виконання вимог ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.48, 63, 71, 80). Представник третьої особи органу опіки та піклування Ананьївської міської ради в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, а також підтримав наданий органом опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських праві відносно її дочки, який одноголосно був прийнятий на засіданні комісії. Частиною 1 ст.223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 ст.223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, заслухавши думку сторін, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та за участю позивача, її представника та представника третьої особи. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, її представника та представника третьої особи, неявку відповідача, вивчивши висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 04 грудня 2018 року органом 5123 (а.с.8). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Ананьїв Подільського району Одеської області. Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] запис поновлено, виданого 14 червня 2024 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.19). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2025 року у справі №495/49/25 задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням також ухвалено внести зміни до актового запису про народження [PERSON] шляхом внесення інформації про батька, зазначивши [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16-18). На виконання вказаного рішення Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22 травня 2025 року було видано повторно із статусом «запис поновлено» свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого батьком дитини значено [PERSON] , матір`ю дитини зазначено [PERSON] (а.с.41). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 2023 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Правдиве Херсонського району Херсонської області (а.с.20). З копії договору оренди квартири (житлового приміщення) №17 від 17 лютого 2024 року, укладеного в м. Запоріжжя, вбачається, що відповідач уклала вказаний договорів з [PERSON] про оренду квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов №93 від 24 березня 2025 року, проведено обстеження вказаних умов та встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає з чоловіком [PERSON] , [INFO] , та онукою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що у будинку, де проживає дитина, створено всі належні умови для комфортного проживання дитини: у дитини є окрема кімната, ліжко, письмовий стіл, шафа з дитячим одягом, дитячий ігровий стіл, тощо, а також у будинку наявні всі зручності: проведена вода, є санвузол та інше (а.с.10). Відповідно до копії довідки про спільне проживання, виданої старостою Кохівського старостинського округу 24 березня 2025 року за №91, за адресою: [ADDRESS] , спільно проживають: [PERSON] , [INFO] заявник, [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] онука (а.с.10 зворотній бік). Відповідно до довідок №№27, 28 від 27 березня 2024 року, виданих КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради», позивач не знаходиться і в минулому не знаходилась на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах (а.с.14). Відповідно до копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 19 березня 2025 року відомості про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, наявність не знятої чи непогашеної судимості, про розшук відсутні (а.с.14 зворотній бік). Відповідно до копії довідки старости Кохівського старостинського округу №213 від 24 травня 2024 року [PERSON] , [INFO] , починаючи з 03 березня 2020 року проживав разом з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю до 16 вересня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . В цей період [INFO] у них народилась спільна дитина (стать жіноча) (а.с.42). Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради №520 від 16 жовтня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.67), та відповідно до висновку органу опіки та піклування Ананьївської міської ради з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Ананьївської міської ради від 12 вересня 2025 року виконавчий комітет Ананьївської міської ради як орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.67 зворотній бік - 68). Частиною 1 ст.165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Змістом ч.2 ст.164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. З позовної заяви вбачається, що відповідач не приймає участі у належному вихованні дочки, не цікавиться її фізичним та розумовим розвитком. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина тривалий часу не отримує ані матеріальної, ані моральної підтримки від відповідача. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Приписами ч.2 ст.166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки. Що стосується позовної вимоги позивача про призначення позивача опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. Вірогідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З матеріалів справи вбачається, що подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном над малолітньою [PERSON] до суду не надходило, а також дане питання не вирішувалось органом опіки та піклування під час ухвалення висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дочки [PERSON] .. Водночас суд звертає увагу, що положеннями ч.1 ст.61 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Аналіз зазначеної норми наводить до висновку про те, що позивач має право звернення до відповідного органу опіки та піклування з заявою про призначення її опікуном над малолітньою [PERSON] , в тому числі, при наявності рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав, яке набуло законної сили. Що стосується позиції позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , яка полягає у відмові позивача від стягнення з відповідача вказаних аліментів, суд зазначає наступне. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на одну дитини, у відповідності до ч.2 ст.182 СК України, суд враховує встановлений мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 4 ст.167 СК України визначено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, на виконання вимог ч.3 ст.166 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, які підлягають перераховуванню на особистий рахунок дитини [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши законного представника дитини відкрити зазначений рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 968 гривень 96 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 968 гривень 96 копійок. Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності із ч.1 ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Outcome: partial