Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право користування на правових підставах квартирою за адресою: [ADDRESS] з дати реєстарції місця проживання за вказаною адресою, а саме з 27.03.1980 року, що дає право на приватизацію, та визнати за [PERSON] право користування на правових підставах квартирою за адресою: [ADDRESS] з дати реєстарції місця проживання за вказаною адресою, а саме з 23.11.2013 року, що дає право на приватизацію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 грудня 1938 року між управителем будинку [ADDRESS] та [PERSON] було укладено Договір найму житлового приміщення, за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого у користування [PERSON] та його сім`ї було передано житлове приміщення, що складається з однієї кімнати житловою площею 10 кв.м. З вказаного часу сім`я [PERSON] проживала в даному житловому приміщенні. На підтвердження вказаного факту зазачив, що 05 травня 1970 році [PERSON] , як квартиронаймач, що проживає в будинку [ADDRESS] прийняв займану ним квартиру, що складається з двох кімнат площею 19,80 кв.м., кухні та інших підсобних приміщень на зберігання в належному технічному та санітарному стані та зобов`язався за власний рахунок та власними силами проводити ремонт вказаних приміщень. [PERSON] був одружений з [PERSON] , від їх шлюбу в 1927 році народилась [PERSON] , яка після одруження в 1958 році змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 08.07.1971р. Житомирським міським бюро РАЦС). Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] стала квартиронаймачем вказаного житла. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 31.03.1977р. Житомирським міським бюро РАЦС). Після смерті [PERSON] та [PERSON] [PERSON] стала квартиронаймачем вказаного житла. Вказані обставини підтверджуються листом виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 20.06.1979 року за №92, в якому наявне розпорядження начальнику ЖЕК№6 та [PERSON] укласти договір найму житла, а саме квартири [ADDRESS] з [PERSON] , а особовий рахунок [PERSON] закрити на підставі розпорядження виконкому №90 від 15.06.1979 р. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 05.08.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області). [PERSON] та [PERSON] були дідусем та бабусею позивача [PERSON] , а [PERSON] була матір`ю позивача. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1970 року, виданого повторно, [INFO] від [PERSON] та [PERSON] народилась [PERSON] . Свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 16 квітня 1975 року, виданим відділом РАЦС Житомирського міськвиконкому, [PERSON] визнаний батьком [PERSON] [INFO] . Після укладення шлюбу 21 серпня 1982 року з [PERSON] прізвище « [PERSON] » було змінено на [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Житомирського міськвиконкому 21.08.1992 року. В свою чергу, позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Житомирського міськвиконкому 30.12.1983 року. На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] . За результатами розгляду поданих позивачами документів щодо надання дозволу на приватизацію вищевказаної квартири було отримано відповідь Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.07.2024 року за №25/Б-5955/2039, якою повідомлено, що через відсутність ордера на вселення до вищевказаної квартири питання приватизації квартири [ADDRESS] не може бути прийняте до розгляду. Вказані обставини змусили позивачів звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 29.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 31.07.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що орган приватизації у своєму листі відповіді позивачу повідомив, що у своїй діяльності керується Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, яким визначено перелік документів для передачі житла у приватну власність громадянина, серед яких є копія ордеру на жиле приміщення, який позивач не надав (лист є в матеріалах справи). Оскільки, позивач не надав копію ордеру, як цього вимагає чинне законодавство України, органом приватизації було надано відмову у приватизації житла. Просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права на приватизацію в повному обсязі. Представник позивача адвокат Вернидуб Д.В. подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, судове засідання проводити у його відсутність. Представник відповідача подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів позову, позивач не може реалізувати своє право на приватизацію житла без визнання права користування житлом в судовому порядку, а тому звернувся до суду із відповідним позовом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Також ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Згідно з положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, що згідно копії Договір найму житлового приміщення від 23.12.1938 року [PERSON] та його сім`ї у користування було передано житлове приміщення, що складається з однієї кімнати житловою площею 10 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 05.05.1970 року відповідно до Зобов`язання про прийняття квартири [PERSON] , як квартиронаймач, що проживає в будинку [ADDRESS] прийняв займану ним квартиру, що складається з двох кімнат площею 19,80 кв.м., кухні та інших підсобних приміщень на зберігання в належному технічному та санітарному стані та зобов`язався за власний рахунок та власними силами проводити ремонт вказаних приміщень. Відповіднодо свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.07.1971 року [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] стала квартиронаймачем вказаного житла. [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.03.1977 року. Згідно листа виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих №92 від 20.06.1979 року наявне розпорядження начальнику ЖЕК№6 та [PERSON] укласти договір найму житла, а саме квартири [ADDRESS] з [PERSON] , а особовий рахунок [PERSON] закрити на підставі розпорядження виконкому №90 від 15.06.1979 року. 09.12.1994 року між [PERSON] та фондом міськвиконкому в особі начальника КВЖРЕП №6 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території №1181 на обслуговування квартири [ADDRESS] . 15.05.2001 року між [PERSON] та фондом міськвиконкому в особі начальника КВЖРЕП №6 укладено та договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території №1181 на обслуговування квартири [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1970 року, виданого повторно, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.08.2015 року. Свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 16 квітня 1975 року, виданим відділом РАЦС Житомирського міськвиконкому, [PERSON] визнаний батьком [PERSON] [INFO] . Після укладення шлюбу 21 серпня 1982 року з [PERSON] прізвище « [PERSON] » було змінено на [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Житомирського міськвиконкому 21.08.1992 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.11.1983 року у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] . Відповідно довідки Державного архіву Житомирської області від 06.06.2024 року за №Б-2710/04, у документах Житомирської міської Ради робітничих, селянських та червоноармійських депутатів за 1928-1933 роки рішення про виділення квартири за адресою [ADDRESS] не виявлено. Згідно довідки Державного архіву Житомирської області від 19.06.2024 року за №Б-3177/04, Протоколи засідань виконавчого комітету Житомирської міської Ради робітничих, селянських та червоноармійських депутатів за 1934-1937 роки відсутні, а документи Житомирської міської Ради робітничих, селянських та червоноармійських депутатів за 1938-1940 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили. Відповідно довідки Державного архіву Житомирської області від 01.07.2024 року за №Б-3358/04, у рішенні виконавчого комітету Богунської районної ради народних депутатів від 06 березня 1979 ріку «так у документі» №90 «Про виділення коштів на преміювання передовиків виробництва» відомості про виділення квартири [PERSON] відсутні Згідно довідки Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» Житомирської міської ради від 31.07.2024 року за №54 інформація про отримання ордера на квартиру за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відсутня. Відповідно довідки Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» Житомирської міської ради від 14.08.2024 року за №60, житлове приміщення за адресою [ADDRESS] загальною площею 39 кв.м. є власністю Житомирської міської ради та знаходиться на балансі КП «ВЖРЕП №6» Житомирської міської ради. З відповіді Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.07.2024 року за №25/Б-5955/2039 слідує, що через відсутність ордера на вселення до вищевказаної квартири питання приватизації квартири [ADDRESS] не може бути прийняте до розгляду. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що остання з 27.03.1980 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що останній з 23.11.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з ч.1. ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення . Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Пункт 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 зі змінами внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 114 від 10.05.2018 року передбачено подання до органу приватизації цілий ряд документів, зокрема, ордеру на жиле приміщення. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів є законними, обґрунтованими та такими що не порушують прав та інтересів відповідача та інших осіб, оскільки позивачі довели, що фактично проживають та зареєстровані на законних підставах в квартирі [ADDRESS] та мають право користування на законних підставах вказаним житловим приміщенням, незважаючи на відсутність ордеру на жиле приміщення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved