Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до припинення навчання. В обгрунтування позовних вимог повилається на те, що її батьки перебували у шлюбі, від якого [INFO] народилася вона. На даний час їй виповнилося 18 років, вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі Національна юридична академія ім. Ярослава Мудрого. Доходу матері не вистачає для забезпечення повноцінного утримання повнолітньої дитини, оскільки в неї є ще маленька дитина, сестра позивача по матері. Відповідач є батьком, який добровільно коштим на її утримання не надає, є військовослужбовцем, інших дітей на утриманні не має, а отже має змогу надавати допомогу. Аргументи учасників справи. 04 червня 2025 року надійшов відзив представника відповідача адвоката Горшкової Г.І. на позов, відповідно до якого просить зменшити розмір вказаних у позові аліментів у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. В обгрунтування зазначає, щоу відповідача на утриманні знаходиться мати, яка являється пенсіонеркою і глибоко хворою людиною. Її пенсія становить 3323грн. Крім того, відповідач надає допомогу своєму молодшому брату [PERSON] , який являється інвалідом 3-ї групи, який не працює у зв`язку з відсутністю правої руки. У позивача є мати [PERSON] , про її доходи немає даних в матеріалах справи і не вказані в позовній заяві. В даний час Відповідач находиться в місцях бойових дій у складі в/ч [NUMBER] , вважає неможливим утримання з нього аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. 22 грудня 2025 року від представника відповідача адвоката Горшкової Г.І. надійшло клопотання, в якому зазначає, що відповідач має Посвідчення учасника бойових дій, яке дає підставу позивачу скористатися Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме ст. 12, ч. 7; абз. 1 ч. 8, де вказано, що Держава забезпечує учасникам бойових дій та їх дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної, фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної, фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних закладах освіти.Державна цільова підтримка для здобуття професійної, фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Також подала клопотання про витребування з військової частини [NUMBER] відомості про те, чи була переведена військова частина [NUMBER] на військовий стан, чи виконуються військовою частиною [NUMBER] бойові завдання в зоні бойових дій. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Горшкової А.І. задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі № 635/1160/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, до припинення перебування [PERSON] на військовій службі або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Роз`яснено відповідачу [PERSON] його обов`язок повідомити суд про припинення його перебування на військовій службі або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Постановою Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2025 року апеляційна скарга [PERSON] , який дієж в інтересах [PERSON] задоволено. Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2025 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстарції. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2006 року Будянською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №5.. [INFO] [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, [PERSON] навчається у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, ступень/рівень освіти бакалавр, форма здобуття освіти денна, дата початку здобуття освіти 01.09.2024, дата завершення здобуття освіти 30.06.2027. Також факт навчання [PERSON] підтримується договіром №25 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 ЗУ «Про освіту»). Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Так, судом встановлено, що повнолітня донька [PERSON] є студентом денного відділення Національного юридичному університету імені Ярослава Мудрого, спеціальність/професія правоохоронна діяльність, закінчує навчання 28 лютого 2027 року, тобто не має можливості працювати та заробляти гроші на своє утримання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON] в зв`язку з продовженням навчання потребує матеріального забезпечення з боку батьків, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Відповідач є працездатною особою, доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній не має можливості сплачувати аліменти в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також реальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, суд вважає за доцільним визначити розмір аліментів у сумі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, який є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дочки. Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 лютого 2025 року і до закінчення навчання 30 червня 2027 року, але не більш ніж до досягнення [PERSON] , [INFO] 23 х років. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Що стосується клопотання представника відповідача про витребування інформації з військової частини, суд відмовляє у його задоволенні з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає. Пунктом 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що в клопотанні повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Докази що представником відповідача або самим відповідачем вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу суду не надані, а також враховучи, що в умовах воєнного стану відсутні відкриті бази з точною адресою військових частин, суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання. На підставі викладеного і

Outcome: approved