Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №8626174 від 29.03.2025. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 березня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Договір про надання коштів у кредит №8626174, умовами якого встановлено, що кредитодавець/позивач надає позичальнику кредит в розмірі 8000,00 грн строком на 360 днів (з 29.03.2025 по 23.03.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1380,00 грн.). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 400,00 грн за кожен день понадстрокового користування. Позивач відповідно до умов кредитного договору №8626174 від 29.03.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи викладені вище умови договору кредиту №8626174 від 29.03.2025 та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 237 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає 32059,00 грн зокрема: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6916,00 грн сума заборгованості за процентами; 1380,00 грн сума заборгованості за комісією; 15763,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. На підставі викладеного вище, представник позивача просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором кредиту №8626174 в сумі 32059,00 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в сум 4500,00 грн. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту випуску банківської картки [PERSON] та виписку по картковому рахунку. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 30 жовтня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. 01 грудня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 15763,00 грн суми заборгованості за пеню, неустойкою на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Представник позивача вважає, що заявлений до стягнення розмір судових витрат є неспівмірним за складністю справи, так як справа розглядається у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 04 грудня 2025 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. В своїй заяві представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму заборгованості за договором кредиту №8626174 в розмірі 16296,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6916,00 грн сума заборгованості за процентами; 1380,00 грн сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, а також стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою суду від 23.12.2025 продовжено представнику відповідача строк на подачу відзиву на позовну заяву, а також прийнято до розгляду заяву представника позивача про зменшення позовних вимог. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 29 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії (надійний) №8626174. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 8000,00 грн; строк кредитування/строк договору 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу 3660,00 грн, період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування, кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11; дата сплати першого обов`язкового платежу 27.04.2025; тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1380,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194,73%; денна процентна ставка/день 0,998%. Договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що клієнт [PERSON] , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 29.03.2025, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Довідка видана ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 22.08.2025 №КД000045002 підтверджує виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року. Відповідно до платіжної інструкції, наданої ініціатором платіжної операції, було здійснено наступну успішну платіжну операцію: дата 29.03.2025 року; номер платежу 4e2e4eb1-f305-488f-8b4a-bcf1cc954f20; сума 8000.00 грн.; отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] . Із копії платіжної інструкції /операції 4e2e4eb1-f305-488f-8b4a-bcf1cc954f20 слідує, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 29 березня 2025 року здійснило транзакцію в сумі 8000,00 грн [PERSON] . Із розрахунку заборгованості за договором №8626174 від 29.03.2025 слідує, що у [PERSON] станом на 22.08.2025 утворилась загальна заборгованість в сумі 32059,00 грн, з яких: 8000,00 грн тіло кредиту, 6916,00 грн відсотки, 15763,00 грн неустойка, 1380,00 грн комісія. Із інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 07.11.2025 слідує, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Згідно виписки за договором б/н за період з 29.03.2025 01.04.2025 встановлено, що 29.03.2025 року [PERSON] було зараховано 8000,00 грн. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до умов договору кредитної лінії (надійний) №8626174 позивачем було надано відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 гривень, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника. Оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови договору кредитної лінії, суд дійшов висновку, що змінені позовні вимоги вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість в сумі 14916,00 грн, яка складається із: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6916,00 грн заборгованість за процентами. Щодо стягнення комісії за договором кредитної лінії в сумі 1380,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. За положеннями частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року в справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Разом із тим, ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. За таких обставин, стягнення з відповідача комісії за надання кредитів є неправомірним та не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» та усталеній практиці Верховного Суду. Отже, умови договору кредитної лінії від 29.03.2025 №8626174 про нарахування позивачем за надання кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача комісії в розмірі 1380,00 грн слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача суми судового збору суд зазначає наступне. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи, що представником позивача зменшено розмір позовних вимог, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, які складаються із судового збору, слід виходити із сплаченої суми судового збору за виключенням частки, що припадає на суму зменшених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, з урахування зменшених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1127,05 грн. Крім того, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 20.08.2025 №20-08/25, укладений між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, витяг з акту №1-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №20-08/25 від 20.08.2025 р, з якого слідує, що вартість наданої послуги становить 4500,00 грн, платіжну інструкцію в національній валюті від 18 вересня 2025 року №89f60f, ордер від 03 вересня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи, що позов задоволено частково, представник позивача підтвердив надані адвокатські послуги належними засобами доказування, розмір понесених витрат є співмірним із: наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання наданих послуг та обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в сумі 4118,85 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial