Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 16 723,22 грн боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 12 листопада 2024 року укладено кредитний договір (оферта) № 12.11.2024-100000891, який підписаний електронним підписом. Відповідно до умов договорів позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 12 листопада 2024 року, строком на 140 днів (дата повернення (виплати) кредиту 31 березня 2025 року). ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за кредитом виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 16 723,22 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 914,80 грн, процентам 5 808,42 грн, неустойці 4000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. У позовній заяві представник Рассказов Д.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, - шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, клопотання від нього про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, неявкою його в судове засідання без поважних причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання учасники справи не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. 12 листопада 2024 року відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е474 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору № 12.11.2024-100000891 (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 12.11.2024-100000891 (кредитної лінії) та додаток до кредитного договору № 12.11.2024-100000891 (кредитної лінії) від 12 листопада 2024 року (а.с. 18-24). Як вбачається з повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» № 31-2310 від 23 жовтня 2025 року, видача коштів в сумі 8 000,00 грн за договором кредиту № 12.11.2024-100000891 здійснювалося за допомогою системи іРаy на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 564279007 (а.с. 10). Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 12.11.2024-100000891 від 12 листопада 2024 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 16 723,22 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 914,80 грн, процентам 5 808,42 грн, неустойці 4 000,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 12 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року (а.с. 10 (на звороті)). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладення кредитного між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем. При цьому ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої зобов`язання по наданню кредиту, а відповідач, отримавши кредитні кошти, ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов`язань. Разом з тим відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду доказів на підтвердження повного виконання зобов`язань за кредитним договором чи на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і процентів, що вплинуло б на розмір заборгованості. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 914,80 грн та заборгованості по процентам 5 808,42 грн, а всього 12 723,22 грн, підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки в сумі 4 000,00 грн, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок щодо аналізу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду України від 12 червня 2024 року в справі № 910/10901/23, який у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при застосуванні відповідних норм права. Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки в розмірі 80,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) в кредитних зобов`язаннях. За таких обставин нарахування позивачем неустойки є безпідставним та неправомірним, відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, - 1 842,95 грн (12723,22х2422,40/16723,22). На підставі ст.ст. 509, 611, 615, 625, 626, 627, 634, 1054ЦК України, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України,

Outcome: partial