Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» надає послуги з розподілу природного газу на території Київської області на підставі відповідної ліцензії, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 26.12.2022 № 1839. З 01.09.2023 року Київська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» виконує функції оператора ГРМ визначені ЗУ «Про ринок природного газу». Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 року (зі змінами) затверджено Типовий договір розподілу природного газу, текст якого викладено на офіційному сайті (НКРЕКП). Між позивачем та відповідачем [PERSON] 01.09.2023 року укладено типовий договір розподілу природного газу №0800688220, згідно з яким позивач зобов`язувався надати споживачу послугу з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та своєчасно сплатити вартість природного газу у розмірі, порядку та строки визначені договором. В порушення умов зазначеного договору боржниками не проведена оплата послуг з розподілу природного газу, внаслідок чого за період з 01.09.2023 року по 28.02.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 2625,35 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період 01.09.2023 року по 28.02.2025 року в розмірі 2625,35 грн., 3% річних в розмірі 4,50 грн., інфляційні втрати 9,10 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами за зареєстрованою адресою проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 01.09.2023 року укладено типовий договір розподілу природного газу №0800688220, згідно з яким позивач зобов`язувався надати споживачу послугу з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та своєчасно сплатити вартість природного газу у розмірі, порядку та строки визначені договором. В порушення умов зазначеного договору боржниками не проведена оплата послуг з розподілу природного газу, внаслідок чого за період 01.09.2023 року по 28.02.2025 року в розмірі 2625,35 грн. Статтею 59 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягненню із відповідача [PERSON] суми заборгованості за послугу з розподілу природного газу за 01.09.2023 року по 28.02.2025 року в розмірі 2625,35 грн, 3% річних в розмірі 4,50 грн., інфляційні втрати 9,10 грн.. Крім того,

Outcome: approved