Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

28.03.2025 до Холодногірського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Андренко В.Ю., який діє на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги б/н від 28.05.2021, з позовною заявою до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. про визнання права власності, в якій просить суд визнати недійсними: - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 247, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , на 1/3 (одну третю) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 251, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 287, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , на 1/3 (одну третю) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 297, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 249, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на 1/3 (одну третю) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га за кадастровим № 6310137200:08:010:0004 [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 253, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим № 6310137200:08:010:0004 [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 289, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на 1/3 (одну третю) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим № 6310137200:08:010:0004 [PERSON] ; - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 295, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим № 6310137200:08:010:0004 [PERSON] . Також просить суд скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим №247, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , на 1/3 (одну третю) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] ; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 251, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 287, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , на 1/3 (одну третю) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] ; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 297, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 249, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на 1/3 (одну третю) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 253, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим № 6310137200:08:010:0004; - скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 289, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на 1/3 (одну третю) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2021 року Шкірею Ю.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим № 295, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] на 1/6 (одну шосту) частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим № 6310137200:08:010:0004; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину будинку за адресою: [ADDRESS] та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину будинку за адресою: [ADDRESS] та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, щона підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В., за реєстровим №251, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , позивач - [PERSON] є власником 1/6 частки у праві власності на житловий будинок, літ. "А-1", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та власником 1/3 частки у праві власності на вищезазначений житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В., за реєстровим №247, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В., за реєстровим №297, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , відповідач [PERSON] є власником 1/6 частки у праві власності на житловий будинок, літ. "А-1", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та власником 1/3 частки у праві власності на вищезазначений житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В.. Крім того, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 16 березня 2021 року та 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області шкіря Ю.В., за реєстровими №249, 253 та №289, 295 сторони є співвласниками земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим № 6310137200:08:010:0004 за адресою: [ADDRESS] , по частці на кожного після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] .. При видачи свідоцтв про право на спадщину за законом, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. керувалась тим, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] станом на час смерті батьків [PERSON] . [PERSON] були зареєстровані та фактично проживали разом з померлими, а тому прийняли спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач з даними висновками приватного нотаріуса не погоджується, вважає що долі у спадковому майні поділено з порушенням норм діючого законодавства, а тому свідоцтва про право на спадщину за законом підлягають визнанню недійсними з перерозподілом часток у спадковому майні. Звертає увагу суду, що відповідач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. з заявою про прийняття спадщини тільки 03.11.2020 року. Згідно діючого законодавства, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК падшини, спадщинаини встановлюється України). За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Відповідач на час смерті [PERSON] не проживала за адресою: [ADDRESS] , тому повинна була подати заяву про прийняття спадщини після серті батька [PERSON] в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, тобто до 11.06.2015 року. Однак з такою заявою звернулась лише 03.11.2020 року, тобто з пропуском строку. Вважає, що відповідач не є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , а тому не має жодних прав на спадкове майно. Відповідач фактично приховала від нотаріуса факт того, що станом на час смерті батька, не проживала разом з батьком, у зв?язку з чим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. зроблено помилкові висновки щодо наявності підстав для видачі відповідачу свідоцтва за реєстр.№287 про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/3 частки у праві власності житлового будинку, літ."А-1", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтва за реєстровим №289 про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/3 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 за адресою: [ADDRESS] , чим порушено права позивача на отримання ним у спадщину належну йому частки в будинку та частки земельної ділянки. Позивач вважає, що після смерті його батька [PERSON] спадщину фактично прийняли його матір [PERSON] та позивач, відповідач спадщину за батьком не прийняла, так як фактично на час смерті батька за даною адресою не мешкала та заяву про прийняття спадщини після смерті батька у встановлені законом строки не подавала. Вважає, що право на спадщину за законом належить йому та його матері в рівних частинах, тобто по частині будинку за адресою: [ADDRESS] та частини земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 за адресою: [ADDRESS] . Натомість, після смерті матері [PERSON] - [INFO] , відкрилась спадщина на частину будинку, літ. "А-1", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач 03.11.2020 року подала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач станом на час смерті матері [PERSON] проживав разом з померлою, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Тому позивач разом з відповідачем прийняли спадщину за матір?ю, якій на час смерті належало право на частину будинку за адресою: [ADDRESS] та частину земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004, тобто по частині вказаного майна. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які 04.04.2025 позивачем усунуто (Т.1 а.с.25-28). Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 09.04.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с.62-63). Ухвалою суду від 09.05.2025 витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. належним чином завірені копії спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 65359114, номер у нотаріуса 01-2020 та завірені копії спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 66669712, номер у нотаріуса 30-2020. (Т.1 а.с.74-75) 03.06.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Прокопенко Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю обставин, на які позивач посилається в своїй позовній заяві. Відзив обґрунтований тим, що після смерті батька сторін по справі - [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були сторони та його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. в листопаді 2020 року з заявою не про прийняття спадщини після смерті батька, а з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст.66,67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадии видається свідоцтво про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім?я всіх спадкоємців, або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно пунктів 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Вказана обставина може доводитись відміткою про реєстрації в паспорті, довідками житлово-експлуатаційних організацій, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.4.11 Порядку для спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. Відповідно до пункту 4.12. Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до вимог ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину за законом. Якщо спадщину прийняло декілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них з визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 3 матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Спірні свідоцтва містять посилання на те, що спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час отримання вказаних свідоцтв [PERSON] не заперечував проти цієї обставини та не повідомляв приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. про те, що [PERSON] не прийняла спадщину після смерті батька. [PERSON] не була визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Крім того, в червні 2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив виділити йому в натурі частку житлового будинку та частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що йому на праві власності належить по частки вказаного майна після смерті батьків. Рішенням Ленінського районного суду .Харкова від 14 січня 2025 року (справа № 642/2988/23, головуючий - суддя Грінчук О.П.) позов [PERSON] задоволено, рішення набрало законної сили 25.02.2025 року. Всі ці обставини свідчать про те, що [PERSON] завжди вважав [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку (Т.1 а.с.83-86). 12 червня 2025 до суду від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та надано на виконання ухвали суду від 09.05.2025 належним чином завірені копії спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 65359114, номер у нотаріуса 01-2020 та належним чином завірені копії спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 66669712, номер у нотаріуса 30-2020 (Т.1 а.с.97-171, Т.2 а.с.1-187). 25 червня 2025 від представника позивача адвоката Андренка В.Ю. надійшла відповідь на відзив. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (Т.2 а.с.188-193). Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 03.07.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В., про визнання права власності, призначено справу до судового розгляду, викликано у судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Т.2 а.с.196-198). Позивач та його представник в судовому засіданні в судовому засіданні 18.09.2025 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити. Позивач [PERSON] не міг пояснити суду, в чому полягає порушення його прав та інтересів відповідачем рідною сестрою [PERSON] . Зазначив, що дійсно звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав тільки у 2020 році. При цьому вказав, що його мати померла у 2020 році, а батько у 2015 році. Після їх смерті жодних заяв він не подавав, спадкоємцями за законом важає є він та його сестра. До нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом він звернувся першим, потім сестра. Нотаріусу він не повідомляв, що сестра не мешкала за місцем відкриття спадщини. На запитання суду про те, що саме змінилося за останні роки та з яких причин він звернувся до суду лише зараз, позивач відповів, що суд вже ухвалив рішення про виділ в натурі спадкового майна. Також позивач [PERSON] зазначив, що претензій до нотаріуса не має, оскільки нотаріальні дії були вчинені законно. Разом з тим позивач повідомив, що з відповідачем він не може знайти спільної мови щодо утримання частини будинку. Зазначив, що так як це питання не було вирішено з сестрою добровільно, тому він звернувся до суду. Представник відповідача в судовому засіданні 18.09.2025 заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Звернула увагу суду на те, що позивач [PERSON] не розуміє, які саме права порушені. Повідомила, що строк був пропущений у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, а не у заяві про прийняття спадщини, у зв`язку з чим строк прийняття спадщини пропущений не був. Також вказала, що у відповідній заяві чітко зазначено факт прийняття спадщини [PERSON] шляхом постійного проживання з батьками. Адвокат Прокопенко Ю.В. наголосила, що саме [PERSON] першим здійснив оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків, відповідач звернулася до нотаріуса тільки через десять місяців після відкриття спадщини, тому, якщо позивач вважав, що його права порушені, він міг звернутися до суду. Будь-яких порушень з боку відповідача допущено не було. Крім того повідомила, що у 2023 році [PERSON] вже звертався до суду з заявами про виділення спадщини в натурі, зокрема щодо однієї другої частини майна. Відповідач [PERSON] фактично проживала за адресою батьків за місцем їх проживання на [ADDRESS] та прийняла спадщину. В судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, [PERSON] (Т.2 а.с.250-252), допитана в якості свідка, повідомила суду, що є сусідкою позивача [PERSON] . Зазначила, що проживає за відповідною адресою з 1983 року, а родину [PERSON] знає приблизно з 2012 року. За її словами, [PERSON] розпочав будівництво будинку у 2014 році, після чого у цьому будинку почали проживати [PERSON] зі своєю сім`єю разом з батьками. Свідок зазначила, що будинок був частково побудований, а її вікна виходять на ворота зазначеного домоволодіння. Повідомила, що підтримувала з [PERSON] лише сусідські відносини. У будинку в нього в гостях ніколи не була та навіть у дворі не перебувала. Також пояснила, що не знала про наявність у [PERSON] сестри та ніколи її не бачила. Свідок зазначила, що до будинку часто приїздили гості, однак неповнолітніх дітей вона не бачила. Коли саме померли батьки [PERSON] , їй невідомо. Повідомила, що бачила [PERSON] лише декілька разів, попри те, що він там проживав. Зазначила, що батько помер у 2015 році, а матір до початку війни вона не бачила. Також повідомила, що у будинку фактично проживав тільки [PERSON] разом зі своєю родиною та батьками. Свідок [PERSON] (Т.2 а.с.229-232) під час розгляду справи повідомила, що є дружиною позивача та знає відповідача. Зазначила, що неприязних відносин між позивачем та його сестрою ніколи не було. Зазначила, що з 2002 року перебуває у шлюбі з [PERSON] та має трьох дітей. З її слів, з 2014 року вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Спочатку в будинок заселилися вона з позивачем, після чого туди переїхали батьки позивача. Свідок зазначила, що відповідач у будинку ніколи не проживала, близьких стосунків між ними не було, дружніх відносин вони не підтримували та їй невідомо, де саме проживала відповідач. Повідомила, що відповідач приїздила в гості до батьків, однак нечасто. Зазначила, що постійно проживає в будинку разом з дітьми, при цьому друга половина житла, яка належить відповідачу, є недобудованою та в ній ніхто не мешкає. Також пояснила, що будинок був збудований позивачем, однак оформлений на його батька, а земельна ділянка виділялася саме батькові. Діти завжди були зареєстровані за цією адресою. Свідок зазначила, що відповідач була зареєстрована у будинку, однак фактично там не проживала, при цьому її чоловік позивач по справі, ніколи не заперечував проти реєстрації сестри в будинку. Повідомила, що разом з чоловіком вони зверталися до нотаріуса, нотаріуса обирали самостійно та звернулися першими, при цьому позивач не заперечував у нотаріуса щодо прийняття спадщини відповідачем. Після смерті батька у 2015 році вони зверталися до державного нотаріуса, де їм повідомили, що відповідач також має право на спадкування. У подальшому, в 2024 році вони звернулися до суду з заявою про виділення спадщини в натурі, однак згодом дізналися, що у зв`язку з тим, що відповідач не проживала у будинку, вона не має права на спадкування. Свідок [PERSON] (Т.2 а.с.233-235) під час розгляду справи повідомив, що знає позивача з 2011 року, так як є його клієнтом. Зазначив, що відповідача особисто не знає, однак йому відомо, що вона є сестрою позивача. Свідок пояснив, що виконував сантехнічні роботи за місцем проживання позивача, однак точної адреси не пам`ятає. Повідомив, що у період з 2012 по 2014 роки здійснював роботи з облаштування опалення та каналізації, а також зазначив, що виконує інколи роботи у цьому будинку і на даний час. Свідок повідомив, що у будинку бачив позивача лише під час проведення будівельних робіт, а згодом бачив його дітей та батьків. Пояснив, що роботи проводив у тій частині будинку, якою користувався позивач, при цьому не може стверджувати, що відповідач у будинку не проживала. Також зазначив, що не перебуває з позивачем у дружніх відносинах, а лише виконував роботи як найманий працівник у робочий час, і йому невідомо, хто саме був власником будинку. Свідок [PERSON] (Т.2 а.с.244-246) повідомив суду, що є сусідом позивача та знає його протягом тривалого часу. Зазначив, що позивач проживав у домоволодінні з моменту його будівництва разом зі своєю родиною. Відповідача особисто не знає та ніколи її не бачив. Пояснив, що з позивачем часто спілкувалися на вулиці та періодично бачилися, однак дружніх або близьких стосунків між ними не було, у гостях у позивача та на родинних захода він не ніколи перебував, тому йому не відомо, чи мешкала там [PERSON] . Свідок зазначив, що йому невідомо, що саме відбувалося у родині позивача, а також він не знає, де проживали батьки позивача. Крім того, повідомив, що йому навіть невідомо, у якій саме частині будинку проживає позивач. В судове засідання 24.12.2025 позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують повністю, просять суд їх задовольнити (Т.2 а.с.269). В судове засідання 24.12.2025 відповідач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі (Т.2 а.с.270). Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів (Т.1 а.с.97). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1,5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20). Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11). Як встановлено судом, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 641173, виданого 19.09.2005 року на підставі рішення ХХХV сесії ІV скликання Харківської міської ради від 27.04.2005 № 90/05, батько позивача та відповідача [PERSON] набув право власності на земельну ділянку 6310137200:08:010:0004 за адресою: [ADDRESS] для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (Т.1 а.с.46, 137-140). Згідно копії свідоцтва про право власності Серія [NUMBER] від 16.12.2014, [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 296,4 кв.м., житловою площею 109,1 кв.м. (Т.1 а.с.135-136). Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Т.1 а.с.158 -165). Відповідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 13.01.2015, [PERSON] помер [INFO] (Т.1 а.с.43,106). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, літ. "А-1", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії поквартирної картки, яка міститься в спадковій справі № 01-2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с.115-122). Відповідно копії спадкової справи № 01-2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В., 16.01.2020 від [PERSON] надійшла заява про відкриття спадкової справи та бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна (Т.1 а.с.104). В заяві зазначено, що іншими спадкоємцями, передбаченими ст.1261 ЦК України, є дружина спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] , які спадщину фактично прийняли, так як були зареєстровані разом зі спадкодавцем. 03.11.2020 до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. звернулася [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як спадщину фактично прийняла, проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. В заяві зазначено, що іншими спадкоємцями, передбаченими ст.1261 ЦК України, є дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] , які спадщину фактично прийняли, так як були зареєстровані разом зі спадкодавцем (Т.1 а.с.105). 16 березня 2021 приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В. було видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,10 га за кадастровим № 6310137200:08:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с.149-152). 18 березня 2021 приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В. було видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,10 га за кадастровим № 6310137200:08:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с.167-170). Відповідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 04.09.2020, [PERSON] померла [INFO] (Т.2 а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається: - з 1/3 частини житлового будинку, літ. "А-1", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - 1/3 частини земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим №6310137200:08:010:0004 за адресою: [ADDRESS] , які належали чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого [PERSON] прийняла фактично, оскілки на момент його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним, але не оформила своїх спадкових прав; - земельної ділянки з кадастровим №6321787000:01:000:0668, площею 0,82 га, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, Шелудківська міська рада; - земельної ділянки з кадастровим №6321787000:01:000:0195, площею 3,7622 га, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, Шелудківська міська рада. Відповідно копії спадкової справи № 30-2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В., 30.10.2020 від [PERSON] надійшла заява про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини. Зазначено, що іншим спадкоємцем, передбаченим ст.1261 ЦК України, є донька померлої - [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.4). 30.10.2020 до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В заяві зазначено, що іншими спадкоємцями, передбаченими ст.1261 ЦК України, є син померлої [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.5). 16.03.2021 до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. звернувся [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим №6321787000:01:000:0668, на частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим №6321787000:01:000:0195, на 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим №6310137200:08:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на 1/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В заяві зазначено, що іншими спадкоємцями, передбаченими ст.1261 ЦК України, є донька померлої [PERSON] , яка спадщину прийняла, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу (Т.2 а.с.29). 16 березня 2021 приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В. було видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,10 га за кадастровим № 6310137200:08:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; на 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим №6321787000:01:000:0668, площею 0,82 га, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, Шелудківська міська рада; на 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим №6321787000:01:000:0195, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, Шелудківська міська рада; 1/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.64-69, 119-120,121-122). 18 березня 2021 до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. звернулася [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим №6321787000:01:000:0668, на частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим №6321787000:01:000:0195, на 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим №6310137200:08:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на 1/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (Т.2 а.с.123, 142) 18 березня 2021 приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В. було видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,10 га за кадастровим № 6310137200:08:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; та на 1/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим №6321787000:01:000:0668, площею 0,82 га, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, Шелудківська міська рада; на 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим №6321787000:01:000:0195, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, Шелудківська міська рада (Т.2 а.с.137-140, 155-162). 26 березня 2021 до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. звернулася [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.163). 16.05.2021 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Калашник Т.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.164-165, 174) 11 лютого 2022 до приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. звернувся [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.176). 11.02.2022 приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.185-186). В судовому засіданні досліджено копії договорів на поховання та договору на виготовлення пам?ятника, укладені [PERSON] щодо поховання батька [PERSON] та матері [PERSON] , які надані позивачем з метою доказу того факту, що [PERSON] не надавала жодної допомоги батькам, дуже рідко навідувала батьків та мешкала окремо(Т.1 а.с.49). Проте, матеріали справи не містять жодного доказу того, що батьки потребували допомоги саме відповідача, а також, що їм була необхідна якась додаткова допомога, крім тієї, що вони вже отримувала. Також, вважає недоведеним, що відповідач якимось чином ухилялася від надання батькам допомоги. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 14 січня 2025 року (справа №642/2988/23, провадження № 2/642/33/25) позов [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності задоволено, проведено поділ в натурі житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки з кадастровим №310137200:08:010:0004, (площею 0.10 га) за адресою: [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 25.02.2025 року (Т.2 а.с.259-262). Всі ці обставини свідчать про те, що [PERSON] завжди вважав [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно діючого законодавства, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина 1 статті 1267 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено порядок та строки прийняття спадщини. Так, за змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Судом встановлено, що після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач, які мають права на рівні частки у спадщині за законом, фактично прийняли спадщину та реалізували своє право, звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами. Відповідно до пунктів. 3.19, 3.20 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Відповідно до п.4.13. Порядку для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Відповідно до пункту 4.14. Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Так, згідно спадкових справ, заведених приватним нотаріусом ХМНО Шкіря Ю.В. після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті батьків, була зареєстрована з 27.12.2014 разом з батьками у житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується як копією поквартирної картки, яка міститься в спадкових справах, так і Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова, копією паспорта відповідача. 3 матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Спірні свідоцтва містять посилання на те, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час отримання вказаних свідоцтв [PERSON] не заперечував проти цієї обставини та не повідомляв приватного нотаріуса ХМНО Шкіря Ю.В. про те, що [PERSON] не прийняла спадщину після смерті батька. Крім того, [PERSON] не була визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім?я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва визнання шлюбу недійсним, порушення у зв?язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 2-1316/2227/11, провадження № 61-12290св18. Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. У Цивільному кодексі України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним. У постановах від 14.11.2018 у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18), від 14.05.2018 у справі №296/10637/15-ц (провадження №61-2448св18) та від 23.09.2020 у справі №742/740/17 (провадження №61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 в справі №761/26815/17 (провадження №61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено висновок, що: «у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо». Так, досліджені судом докази свідчать, що відповідач [PERSON] як спадкоємець першої черги, після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст.1261 ЦК України, спадщину фактично прийняла, так як була зареєстровані разом зі спадкодавцем. Позивачем не надано будь яких доказів у підтвердження наявності підстав визначених ст.1301 ЦК України для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 16.03.2021 та 18.03.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В., про спадкування сторонами спадкового майна після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих стороною позивача доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів,таким чином суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовій збір за подання позову у даній справі в сумі 5 946 грн., що підтверджено копією квитанції від 27.03.2025 року про сплату судового збору (а.с.1). Частиною 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed