Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 26252028820100 від 04.04.2013 та № 26253038820100 від 20.05.2013, посилаючись на те, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за його користування, у зв`язку з чим станом на 07.05.2024 утворилась заборгованість за кредитними договорами у розмірі 60 177,07 грн, з яких за кредитним договором № 26252028820100 від 04.04.2013 у розмірі 29 847,43 грн, з яких: 15 251,51 грн - заборгованість за кредитом, 14 595,92 грн - заборгованість за процентами, та за кредитним договором № 26253038820100 від 20.05.2013 у розмірі 30 329,64 грн, з яких: 12 536,1 грн - заборгованість за кредитом, 17 793,54 грн - заборгованість за процентами. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 423 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі [PERSON] не з`явився. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 19.12.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 04.04.2013 між АТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26252028820100, шляхом підписання пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування з АТ «Банк ренесанс капітал», на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт - 2 463 грн, який в подальшому збільшено до 16 700 грн, розмір комісії за обслуговування овердрафту - 2 %, процентна ставка за користування овердрафтом - 0,0001 % річних при здійсненні розрахункових операцій в торговельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), 36% річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), строк користування овердрафтом - 24 місяці. 20.05.2013 між АТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26253038820100, шляхом підписання пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування з АТ «Банк ренесанс капітал», на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт - 5 000 грн, який в подальшому збільшено до 15 000 грн, розмір комісії за обслуговування овердрафту - 2 %, процентна ставка за користування овердрафтом - 0,0001 % річних при здійсненні розрахункових операцій в торговельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), 36% річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), строк користування овердрафтом - 24 місяці. Відповідачем підписані загальні умови відкриття та порядку ведення карткового рахунку АТ «Банк ренесанс капітал» в редакції від 27.08.2012. Відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] перед АТ «Перший Український міжнародний банк» за кредитним договором № 26252028820100 від 04.04.2013 станом на 07.05.2024 складає 29 847,43 грн, з яких: 15 251,51 грн - заборгованість за кредитом, 14 595,92 грн - заборгованість за процентами, за кредитним договором № 26253038820100 від 20.05.2013 - 30 329,64 грн, з яких: 12 536,1 грн - заборгованість за кредитом, 17 793,54 грн - заборгованість за процентами. З наданої позивачем виписки за особовими рахунками № [NUMBER] .UAH та № [NUMBER].UAH за період з 04.04.2013 до 07.05.2024 встановлено, що [PERSON] користувався кредитними коштами та частково здійснював платежі на погашення заборгованості за тілом кредиту й відсотками за його користування, що в подальшому призводило до автоматичної рекласифікації стандартної заборгованості за основним боргом в прострочену, договірне списання коштів на погашення кредитного договору, автоматичне погашення строкової заборгованості, договірне списання коштів на погашення заборгованості та надходження грошових коштів для погашення заборгованості. 19.07.2016 АТ «Банк ренесанс капітал» припинилося шляхом приєднання до АТ «Перший Український міжнародний банк». Відтак, АТ «Перший Український міжнародний банк» стало правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Банк ренесанс капітал», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань та статутом АТ «Перший Український міжнародний банк». 08.05.2024 між АТ «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) № 1, за умовами якого АТ «Перший Український міжнародний банк» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному (-їх) сторонами реєстрі (-ах) боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» зобов`язується прийняти та оплатити права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги (цесії) № 1 від 08.05.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами № 26252028820100 від 04.04.2013 у загальному розмірі 29 847,43 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 15 251,51 грн - заборгованість за кредитом, 14 595,92 грн - заборгованість за процентами, та за кредитним договором № 26253038820100 від 20.05.2013 у розмірі 30 329,64 грн, з яких: 12 536,1 грн - заборгованість за кредитом, 17 793,54 грн - заборгованість за процентами. 16.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінако" (надалі - клієнт або первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Смарт пей" (надалі - фактор або новий кредитор) укладено договір факторингу №2, відповідно до п.2.1 якого на умовах цього договору клієнт зобов`язується передати (відступити) фактору в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі боржників, а фактор зобов`язується прийняти та оплатити права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором. Права вимоги, що відступаються є ідентичними за обсягом (боржники, підстави виникнення, розмір, тощо) тим правам вимоги, які були набуті первісним кредитором на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024, укладеним між Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2 від 16.07.2024 до ТОВ «ФК «Смарт пей» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 26252028820100 від 04.04.2013 у загальному розмірі 29 847,43 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 15 251,51 грн - заборгованість за кредитом, 14 595,92 грн - заборгованість за процентами, та за кредитним договором № 26253038820100 від 20.05.2013 у розмірі 30 329,64 грн, з яких: 12 536,1 грн - заборгованість за кредитом, 17 793,54 грн - заборгованість за процентами. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Смарт пей» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок відступлення права вимоги (договорів факторингу). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Позивачем належними та допустимими доказами доведено обставину послідовного переходу права вимоги від первісного кредитора АТ «Банк ренесанс капітал» до ТОВ «ФК «Смарт пей» відповідно до умов договорів факторингу прав вимоги до відповідача [PERSON] за кредитними договорами № 26252028820100 від 04.04.2013 та № 26253038820100 від 20.05.2013. За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальнику кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Суд установив, що між первісним кредитором та відповідачем у справі укладено кредитні договори, відповідач отримав грошові кошти, проте у визначений строк їх не повернув. Факт надання кредиту підтверджений наданими доказами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 26252028820100 від 04.04.2013 станом на 07.05.2024 складає 29 847,43 грн, з яких: 15 251,51 грн - заборгованість за кредитом, 14 595,92 грн - за процентами, та за кредитним договором № 26253038820100 від 20.05.2013 у розмірі 30 329,64 грн, з яких: 12 536,1 грн - заборгованість за кредитом, 17 793,54 грн - за процентами. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення зазначеної вище заборгованості. Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитних договорів № 26252028820100 від 04.04.2013 та № 26253038820100 від 20.05.2013 Відтак, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушене його право на отримання грошових коштів від відповідача згідно з умовами кредитних договорів № 26252028820100 від 04.04.2013 та № 26253038820100 від 20.05.2013 на загальну суму 60 177,07 грн. Розподіл судових витрат у справі Судовий збір Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 423 грн. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. За подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Враховуючи, що ціна даного позову складає 60 177,07 грн, розмір судового збору становить 902,66 грн, що є меншим за мінімально встановлений законом розмір. Відтак, мінімально встановлений законом розмір судового збору для юридичних осіб у 2024 році становить 3028,00 грн. Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі через систему «Електронний суд» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідної ставки судового збору. Застосовуючи вказаний коефіцієнт, належна до сплати сума судового збору становить 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, яка законом визначена як обов`язкова для даної категорії справ та способу подачі - тобто 2 422,40 грн. Щодо різниці у сумі 0,60 грн (2 423,00 грн - 2 422,40 грн), суд зазначає, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки судові витрати, що підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони, мають бути обґрунтованими та відповідати встановленим законом ставкам, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. Надміру сплачена сума у розмірі 0,60 грн може бути повернута позивачу у порядку, передбаченому спеціальним законом, за його відповідною заявою. Вимоги, щодо стягнення інших судових витрат позивачем не заявлено

Outcome: approved