Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

01.09.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будовами, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті він є спадкоємцем за заповітом, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав останньому, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Орендарчук В.О. не з`явилися. В поданій до суду заяві представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала. Відповідач - представник Білогірської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , було побудовано в 1968 році. Вказаний будинок належав [PERSON] , який помер [INFO] , при будівництві будинку права суміжних землекористувачів порушені не були, що підтверджується даними довідок виконкому Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області №167 від 20.08.2025 року,№4740 від 18 серпня 2025 року, даними технічного паспорта на житловий будинок. [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області. Згідно копії заповіту посвідченого 12 грудня 2003 року сільським головою Ставищанської сільської ради Білогірського району Хмельницької області [PERSON] [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Вказаний заповіт не змінено та скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №83471279 від 03 грудня 2025 року приватного нотаріуса Разумей Л.О. Згідно довідки виданої виконкомом Білогірської селищної ради №166 від 20 серпня 2025 року [PERSON] , який помер [INFO] на час смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] та до складу її сім`ї належали: [PERSON] - дружина, 1925 року народження. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Ставищанської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, 01 липня 2017 року. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №83377437 від 25 листопада 2025 року, копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] 29 березня 2006 року Білогірською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, спадщину за заповітом прийняв син померлого [PERSON] , дочка померлого [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилася. Незважаючи на прийняття спадщини позивач не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна. Порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон №3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких обєктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст.58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1968 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте, право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , як власника, припинилося на підставі п.11 ч.1 ст.346 ЦК України у звязку із його смертю. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст.1216 цього ж Кодексу, перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , повинен належати позивачу, як спадкоємцеві [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved