Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У жовтні 2025 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Маслякову Тетяну Олександрівну, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, питання про розподіл судових витрат не вирішувати. В обґрунтування позову вказано, що з 15.08.2009 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб та у сторін є спільні діти. Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Подружжя не проживає разом та не веде спільне господарство. 21.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 26.11.2025. 28.10.2025 представником позивача подана заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачем через канцелярію суду подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 15.08.2009 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 59, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В матеріалах справи містяться копії свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є сторони по справі. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовна заява про розірвання шлюбу надійшла до суду 13.10.2025, в поданих до суду заявах представника позивача підтримала позов, а відповідач позов визнала. Будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Слід роз`яснити, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved