Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 79 282,56 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 24 608,91 грн, 3% річних у розмірі 8 984,53 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Мотивує свої вимоги тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , у тому числі до квартири [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». 23.07.2014 у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачем не укладено. Позивач вказує на те, що згідно наданого Витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва за адресою: [ADDRESS] , у період з 30.01.2017 по 23.02.2023 зареєстровані [PERSON] (знятий з реєстрації 14.11.2018), [PERSON] (знята з реєстрації 01.09.2017), діти-сироти [PERSON] , [PERSON] , опікунами яких згідно Розпоряджень Дніпровської РДА у м.Києві №137, №138 від 05.03.2018, є відповідач [PERSON] . Позивач вказує, що мешканцями квартири [ADDRESS] є неповнолітні діти, які є спадкоємцями померлих батьків, які також проживали за даною адресою у період виникнення заборгованості, а відповідно вони є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. За неналежне забезпечення та утримання неповнолітніх дітей, які є споживачами наданих теплопостачальною організацією послуг, на даний час, згідно Розпоряджень Дніпровської РДА в м.Києві №137, №138 від 05.03.2018 відповідає призначений опікун [PERSON] . Споживачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з липня 2014 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого станом на 23.02.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 79 282,56 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 36 248,58 грн та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання у розмірі 43 033,98 грн. 03.02.2023, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовна заява передана в провадження судді Арапіної Н.Є. Судом в порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів у справі. Згідно електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» відповідач [PERSON] помер [INFO] . Згідно електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрованою по м. Києву не значиться. 07.02.2023 ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Арапіної Н.Є. позовну заяву залишено без руху. 20.02.2023 року ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Арапіної Н.Є. позивачу продовжено процесуальний строк, встановлений 07 лютого 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва для усунення недоліків до 15 березня 2023 року. 13.03.2024 ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Арапіної Н.Є. відкрито провадження у цій цивільній справі, за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Одночасно ухвалою суду постановлено: витребувати у Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» ( [ADDRESS] ) належним чином завірені матеріали щодо права власності/користування квартирою [ADDRESS] ; витребувати у Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, бул. Праці, 1/1, м. Київ) належним чином завірену інформацію про зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] в період з липня 2014 року по лютий 2022 року; витребувати у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, бул. Праці, 1/1, м. Київ) належним чином завірені розпорядження № 137, № 138 від 05 березня 2018 року, відповідно до яких [PERSON] є опікуном дітей-сиріт [PERSON] та [PERSON] 27.03.2023 (№ЕП-3946) з Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» до суду надійшла інформація про те, що за даними реєстрових книг квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. (а.с.118-119) 04.04.2023 (Вх.№15793) з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація про те, що в архівній картотеці відділу з питань реєстрації місця проживання Дніпровської РДА в м.Києві за адресою: [ADDRESS] у період з липня 2014 по лютий 2022 року зареєстрованих осіб не було. (а.с.120) 30.05.2023 (Вх.№25758) зі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до суду надійшов лист разом із копіями Розпоряджень Дніпровської РДА в м.Києві «Про призначення піклування над неповнолітньою дитиною» №782 від 28.12.2020; «Про звільнення піклувальника від його повноважень» №431 від 08.07.2020; «Про призначення опіки над малолітньою дитиною» №423 від 13.07.2018; «Про надання статусу малолітній дитині» №138 від 05.03.2018; «Про надання статусу неповнолітній дитині» №137 від 05.03.2018; «Про призначення піклування над малолітньою дитиною» №424 від 13.07.2018. (а.с.124-130) Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №87 від 18.03.25, відповідно до п.п. 2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду вказано здійснити повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 18.03.2025, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025, цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, інфляційних втрат та трьох процентів річних передана в провадження судді Коваленко І.В. 20.03.2025 ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В. вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2004 року № 1875-ІV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (частини перша, друга статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (частина третя статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Судом установлено, що 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивачем опубліковано повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Також 13 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-реконструкція» опубліковані типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) зазначено наступне. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Предметом судового спору в даній справі є стягнення заборгованості зі споживача послуг, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Судом установлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. (а.с.106-зв.) Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Євро-реконструкція» за період з жовтня 2014 року по 23.02.2022 року за квартирою [ADDRESS] утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 36 248,58 грн, а за період з липня 2014 року по 23.02.2022 року утворилась заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання у розмірі 43 033,98 грн., а також позивачем розраховані 3% річних в сумі 8 984,53 грн та інфляційні втрати в розмірі 24 608,91 грн (а.с.88-95). В позовній заяві стверджується, що відповідач [PERSON] є опікуном дітей-сиріт [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які у період з 30.01.2017 по 23.02.2023 були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та відповідно вони є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. За неналежне забезпечення та утримання неповнолітніх дітей, які є споживачами наданих теплопостачальною організацією послуг, на даний час, згідно Розпоряджень Дніпровської РДА в м.Києві №137, №138 від 05.03.2018 відповідає призначений опікун [PERSON] . Звертає увагу, що після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)), на адресу позивача жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг по договору від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Одним із принципів цивільного процесуального судочинства є те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами, вживає заходів для виконання ними їх обов`язків. (ст. 12 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами першою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Разом з тим, як убачається з інформації, наданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» від 27.03.2023, що за даними реєстрових книг квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. (а.с.118-119) Як убачається з інформації, наданої Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією від 04.04.2023, в архівній картотеці відділу з питань реєстрації місця проживання Дніпровської РДА в м.Києві за адресою: [ADDRESS] у період з липня 2014 по лютий 2022 року зареєстрованих осіб не було. (а.с.120) Інформація про [PERSON] , [INFO] відсутня і в Єдиному державному демографічному реєстрі. Судом також звертає увагу на той факт, що відповідач [PERSON] здійснювала опіку над дітьми-сиротами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у період часу, починаючи з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року, на підставі наступних Розпоряджень. Так, Розпорядженнями Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 423 та № 424 від 13 липня 2018 року відповідача призначено опікуном [PERSON] та піклувальником [PERSON] . (а.с.127, 130) Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 8 липня 2020 року № 431 відповідача було звільнено від повноважень опікуна [PERSON] . При цьому, враховуючи вік [PERSON] - [INFO] , останній на момент винесення розпорядження досяг повноліття. (а.с.126) У подальшому, Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 грудня 2020 року № 782 піклувальником [PERSON] призначено [PERSON] . (а.с.125) Згідно з частиною першою статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Статтею 45 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи, крім прав та обов`язків, визначених статтею 43 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права: 1) безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки; 2) отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд; 3) здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд роз`яснює малолітній або неповнолітній особі її права та можливі наслідки дій її представника чи законного представника у разі, якщо за віком вона може усвідомити їх значення. Таким чином малолітні особи не мають цивільної процесуальної дієздатності; а їхні права в суді захищають виключно законні представники, проте вони не позбавлені цивільної процесуальної правоздатності, чим зумовлюється обсяг їхніх прав, передбачений статтею 45 ЦПК України. Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). (ч.1 ст.34 ЦК України) На час звернення позивача з даним позовом до суду [PERSON] виповнилося 17 років, тобто вона є неповнолітньою особою. Таким чином неповнолітні особи не мають цивільної процесуальної дієздатності, а їхні права в суді захищають виключно законні представники, проте вони не позбавлені цивільної процесуальної правоздатності, чим зумовлюється обсяг їхніх прав, передбачений статтею 45 ЦПК України. На час звернення позивача з даним позовом до суду [PERSON] виповнилося 20 років, тобто він є повнолітньою особою. При цьому [PERSON] досяг повноліття - [INFO] . Отже, до 04.04.2020 року обов`язок з управління майном, в разі його належності на праві власності неповнолітній дитині, мало здійснюватись його законним представником. У цій справі ТОВ «Євро-реконструкція» залучила в якості відповідача законного представника - [PERSON] , як опікуна [PERSON] та піклувальника [PERSON] , оскільки в силу свого віку діти-сироти не могли відповідати за зобов`язаннями, які виникли внаслідок неналежної сплати боргу за комунальні послуги, а отже в такому віці управління майном, яке належить на праві власності малолітній та неповнолітній дитині, здійснюється його законним представником. Докази укладання з відповідачем договору про надання послуг за адресою: [ADDRESS] в матеріалах справи також відсутні. Також позивачем не подано до суду доказів на підтвердження належності особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за яким обліковується заборгованість, саме відповідачу [PERSON] . Отже, позивачем не подано до суду жодного доказу в розумінні ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження того, що заявлений у справі відповідач, який у період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року був законним представником малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , повинен відповідати за позовними вимогами щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавались позивачем у період з жовтня.2014 по 23.02.2023 року, оскільки судом також не встановлено, чи дійсно діти [PERSON] та [PERSON] були споживачами цих послуг. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, а саме: споживання дітьми-сиротами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] у період з жовтня 2014 року по 23.02.2022 року, а також наявності у відповідача [PERSON] обов`язку оплатити заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 36 248,58 грн, нараховану позивачем за період з жовтня 2014 року по 23.02.2022 року, заборгованість за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 43 033,98 грн, нараховану позивачем за період з липня 2014 року по 23.02.2022 року, а також 3% річних в сумі 8 984,53 грн та інфляційні втрати в розмірі 24 608,91 грн. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Outcome: dismissed