Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

17 листопада 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що з 13 жовтня 2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 14 квітня 2024 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), які щомісяця він сплачує в повному обсязі. На теперішній час діти проживають з ним і знаходяться на його повному утриманні, а тому позивач просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник надала заяву, в якій просила провести судове засідання у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2018 року. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 17, 23-24). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 травня 2019 року Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавської області (а.с. 18) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 серпня 2022 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с. 21). Згідно судового наказу, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 22 травня 2024 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) (а.с. 25-26). Згідно повідомлення Миргородського відділу державної виконавчої служби від 28 листопада 2025 року станом на 28 листопада 2025 року заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] відсутня. Згідно акту № 522/03-24 від 16 липня 2025 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19 серпня 2025, затвердженого начальником відділу «Служба у справах дітей», проведеного на підставі заяви [PERSON] , родина проживає в приватній квартирі, що належить батьку заявника. В оселі зроблено сучасний ремонт, кімнати світлі просторі. Для дітей створено необхідні умови для повноцінного життя та розвитку (а.с.32). Згідно довідки командира ВЧ [NUMBER] №1526/2162 від 12 грудня 2025 року солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] (а.с. 47). Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька. Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. З аналізу ст.ст. 267-271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів батька дітей. При цьому обов`язок матері - платника аліментів утримувати дітей не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дітей з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на їх утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Як встановлено судом, малолітні діти [PERSON] , [PERSON] проживають з батьком - позивачем по справі та перебувають на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з нею не проживали і знаходилась у платника аліментів, стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 17 листопада 2025 року. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved