Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2025 позов представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, служби у справах дітей Помічнянської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задоволено. Від представника позивача [PERSON] 12.12.2025 надійшла заява про ухвалення додатково рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 64 714, 68 гривень. Ці витрати документально підтверджені. Просив справу слухати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо заяви [PERSON] заперечував та зазначив, що заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, так як питання, порушені у заяві представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, не були предметом розгляду суду під час розгляду справи по суті та є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні будь-які правові підстави для ухвалення додаткового рішення. Крім того зазначив, що діти та сама позивачка перебували на його повному матеріальному утриманні та фактично проживали однією сім`єю до 10 грудня 2025 року. Також 10 грудня 2025 року позивачка допустила дії, які створили реальну загрозу життю, здоров`ю та безпеці дітей, а саме: позивачка передала малолітню доньку через паркан невідомим чоловікам, які посадили дитину до автомобіля. У цей час сама позивачка перебувала в будинку, збирала речі та не контролювала, з ким саме та куди вивозиться дитина. З огляду на очевидну небезпеку відповідач був змушений негайно втрутитися та забрати доньку з автомобіля, оскільки зазначені особи були йому невідомі, а їхні дії викликали обґрунтовану тривогу. Після вказаного інциденту позивачка, зібравши власні речі, поїхала з тими ж невідомими особами. Зазначена подія мала серйозні психологічні наслідки для його дітей. Таким чином, відповідач вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону. Тому просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення у повному обсязі. Суд за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення доходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: ордер на надання правничої допомоги від 25.04.2025, договір №27/25 про надання професійної правничої допомоги від 15.04.2025, додатки №1 до договору №27/25 від 15.04.2025 про надання правової допомоги Будник Т.С., заявка 1-ЦС на надання професійної правничої допомоги на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №27/25 від 15.04.2025, акт №1 про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору №27/25 від 15.04.2025 ( заявка 1-ЦС від 15.04.2025) на суму 64 714 гривень 68 копійок, адвокатський запит №1 від 06.06.2025. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Суд зазначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial