Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позов мотивовано тим, що власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . В 2013 році [PERSON] виїхала на територію Російської Федерації. З жовтня 2013 року жодних відомостей про місцезнаходження [PERSON] немає. Позивач [PERSON] є онукою [PERSON] . З 2005 року позивач зареєстрована та постійно проживає у спірному будинку, а з 2013 року\~повністю його утримує, проводить необхідні ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги. В спірному житловому будинку також зареєстровані члени її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач вважає, що вона відкрито, безперервно володіє вказаним спірним майном понад десять років, а отже за нею може бути визнано право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Крім того, позивач зазначила, що спірний житловий будинок був повністю знищений у результаті військовий дій та збройної агресії Російської Федерації після бомбардування 24 березня 2022 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. 01 травня 2024 року позивач усунула недоліки позову, визначені ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2024 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена своєчасно\~і належним\~чином в\~порядку ст.\~128\~ЦПК України,\~шляхом направлення\~судової повістки\~за зареєстрованим\~місцем проживання\~відповідно до\~відомостей з\~Роганської селищної\~адміністрації Харківського\~району Харківської\~області,\~отриманих судом\~відповідно до\~вимог ч.6ст.187 ЦПК України. Треті особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І. 01 листопада 2010 року за реєстровим №1090, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №324 від 09 березня 2023 року, Витягом з Державного реєстру речових прав № 336774020 від 23 червня 2023 року, свідоцтвом про право на спадщину, виданим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І. 01 листопада 2010 року за реєстровим №1090. Згідно акту непроживання особи за адресою реєстрації, складеного секретарем виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області Чурсовою В.О. у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2013 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 02-03-19-317 від 02 червня 2020 року, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 458 від 28 листопада 2017 року. Зі змісту акту, складеного секретарем виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області Чурсової В.О. у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] проживає в спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2005 року по теперішній час. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України (далі -ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частинами першою та четвертою статті 344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі, безтитульне заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння становить десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Водночас володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18),а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18), від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20, (провадження № 61-2924св21). З огляду на викладене за набувальною давністю може бути визнане право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18. Матеріали справи свідчать про те, що позивачу було достеменно відомо, хто саме є власником спірного житлового будинку, а також правові підстави набуття ним права власності, що вказує на відсутність добросовісного заволодіння позивачем чужим майном, що є обов`язковою умовою для застосування набувальної давності. Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо в момент набуття річчю її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених\~статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed