Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день відкриття спадщини [INFO] . В заяві вказано, що заявник проживав однією сім`єю більше ніж п`ять років із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 06.02.2012 року. [PERSON] є чоловіком його покійної тітки, [PERSON] , [INFO] , яка померла А/3 №18 від 31.05.2005 року. Довідкою №40 від 16.05.2024 року виданою Тисменицькою міською радою, підтверджується той факт, що [PERSON] , [INFO] , був постійним жителем с. Пшеничники Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із [PERSON] до дня смерті в господарстві проживав без реєстрації [PERSON] , 1978 року народження. Заповіт від імені померлого [PERSON] по Пшеничниківському старостинському окрузі не посвідчувався. За час їх спільного проживання, вони вели спільне господарство, несли спільні витрати на утримання майна, придбали спільне майно, та вчиняли інші дії властиві для людей, які проживають разом та ведуть спільне господарство. Факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується відповідним документом, зокрема Довідкою про право власності, яка видається у зв`язку з оформленням спадщини №40 від 16.05.2024 року. Підстава пред`явлення даної заяви полягає в тому, що оскільки він не перебуває в родинних відносинах із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] то не може оформити право власності на спадкове майно, що належало йому на момент смерті. Інших спадкоємців, котрі б могли і мали право на прийняття спадщини немає. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] просив задовольнити заяву, додатково пояснив, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення своїх спадкових прав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою заявника [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] проживав разом зі своєю тіткою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] у період з 2000 року до 2012 року, тобто до дня його смерті. Проживання з тіткою і її чоловіком було зумовлено тим, що вони були особами похилого віку, власних дітей не мали, тому потребували стороннього догляду. Після смерті тітки [PERSON] , [PERSON] продовжив проживати разом зі своєю дружиною, з чоловіком тітки [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] займався його похороном. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник [PERSON] є братом її чоловіка. Їй відомо, що [PERSON] тривалий час проживав з тіткою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] своїх дітей не мали, були особами похилого віку і потребували сторонього догляду. Після смерті [PERSON] у 2005 році, [PERSON] з дружиною, продовжили проживати з чоловіком тітки [PERSON] до його смерті у 2012 році. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 26 жовтня 1978 року Пшеничниківською сільською радою Івано-Франківського району, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис №39 (а.с.5). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Пшеничниківською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] , про що було складено актовий запис №3 (а.с.8). В довідці Тисменицької міської ради №40 від 16 травня 2024 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] , який помер а/з №3 від 06 лютого 2012 року, був постійним жителем с. Пшеничники Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В даному господарстві на день смерті [PERSON] крім нього ніхто не зареєстрований. Крім того разом із [PERSON] до дня його смерті проживав без реєстрації [PERSON] , 1978 року народження. Заповіт від імені померлого [PERSON] по Пшеничниківському старостинському окрузі не посвідчувався (а.с. 9). Довідкою Тисменицької міської ради №41 від 16 травня 2024 року зазначено, що [PERSON] , яка померла а/з №18 від 31 травня 2005 року була постійним жителем с. Пшеничники Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею до дня її смерті проживали та продовжують проживати: [PERSON] , який помер [INFO] , а також проживав без реєстрації [PERSON] , 1978 року народження. Заповіт від імені [PERSON] по Пшеничниківському старостинському окрузі не посвідчувався (а.с. 10). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до положень ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини і вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати права як спадкоємця, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вимоги заявника такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved