Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено Кредитний договір № 447545628. Позивач вказує, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №177 від 17.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 08.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до відповіді на відзив та додаткових письмових пояснень позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 447545628 від 30.12.2021 року у розмірі 10412 (десять тисяч чотириста дванадцять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок, яка складається з наступного: 9793 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 14 (чотирнадцять) копійок - заборгованість по кредиту; 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до позовної заяви, відповіді на відзив та додаткових письмових пояснень, просить суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в спрощеному провадженні за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 5, 9 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Товариство) та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № 447545628 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.1.1. договору, Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 14000 грн 00 коп. (чотирнадцять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,. Згідно умов Кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн. 30.12.2021 року на банківську карту № 4218-55XX-XXXX-7951 Відповідача, яку Відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2021 року. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №177 від 17.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 447545628 від 30.12.2021 року. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 447545628 від 30.12.2021 року. 08.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 447545628 від 30.12.2021 року. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 10412 (десять тисяч чотириста дванадцять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок, яка складається з наступного: 9793 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 14 (чотирнадцять) копійок - заборгованість по кредиту; 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України, визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони з належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами Договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1054, 1055 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив зазначає, що вона жодних кредитних договорів із Позивачем не укладала; вказує, що на момент нібито «укладення» кредитного договору вона постійно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак вели спільний побут та фактично проживали однією сім`єю. За таких умов не було жодної потреби або обов`язку приховувати особисті дані чи обмежувати доступ до мобільного телефону або інших носіїв інформації для особи, яка на той момент користувалася її довірою. Також відповідач зазначає, що кошти за нібито укладеним кредитним договором були перераховані на банківську картку, яку Позивач зазначає як таку, що належить Відповідачу, водночас вона звертає увагу суду, що у 2023 році відбулась зміна банківських реквізитів та перевипуск платіжних карток, у зв`язку з чим Відповідач позбавлена можливості самостійно підтвердити або спростувати належність зазначеної картки саме [PERSON] на момент перерахування коштів. Сам факт спрямування коштів на картковий рахунок, який може бути технічно прив`язаний до персональних даних Відповідача, не підтверджує її волевиявлення на укладення кредитного договору, оскільки доступ до телефону, застосунку банку чи SIM-карти могла мати інша особа. Відповідач наголошує, що не ініціювала оформлення кредиту, не проходила процедури ідентифікації та не надавала згоду на укладення будь-яких договорів з Позивачем. Судом встановлено, що кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV44SQ9. Перед укладенням Кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшла на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвалася на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнила та подала Заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; пройшла належну перевірку (верифікацію), ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договор; отримала на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання Кредитного договору. надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного Договору (підписала Кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Суд зазначає, що усі відомості, внесені під час укладення кредитного договору, є персоналізованими, індивідуалізованими та такими, що належать саме Відповідачу, що унеможливлює укладення договору іншою особою без її відома та свідчить про належну ідентифікацію [PERSON] як сторони кредитного договору. Відповідач зобов`язана самостійно забезпечувати контроль за збереженням і використанням власних паспортних даних, саме Відповідач несе повну відповідальність за їх розголошення або передачу третім особам, а також за всі дії та правові наслідки, що виникли внаслідок використання таких даних, за відсутності доказів їх незаконного отримання без відома та волі Відповідача. Відповідачем не надано суду доказів незаконного отримання іншими особами її персоналізованих даних, не надано доказів не отримання коштів на картковий рахунок. Відповідачем також не надано жодних доказів щодо зміни банківських реквізитів та перевипуск платіжних карток у 2023 році, не надано доказів не належності банківської карти № 4218-55XX-XXXX-7951 саме їй станом на 30.12.2021 року, враховуючи, що відповідач може отримати такі дані в банківській установі. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 10412 (десять тисяч чотириста дванадцять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок, яка складається з наступного: 9793 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 14 (чотирнадцять) копійок - заборгованість по кредиту; 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Судом також встановлено, що відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого Первинним кредитором, Відповідач частково виконувала зобов`язання за Кредитним договором, а саме: 13.01.2022 2 245,26 грн.; 27.01.2022 2 245,26 грн.; 10.02.2022 2 245,26 грн.; 24.02.2022 2 245,26 грн.. Таким чином, зробивши часткові оплати з метою виконання умов договору, Відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний суд в пункті 76 постанови Великої Падати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23 лютого 2020 року по справі №127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 447545628 від 30.12.2021 року у розмірі 10412 (десять тисяч чотириста дванадцять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок, яка складається з наступного: 9793 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 14 (чотирнадцять) копійок - заборгованість по кредиту; 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №25716 від 02 вересня 2025 року. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень, на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року, додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07..2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено, то вказані суми судового збору та витрат на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved