Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов п.3.1 якого ПАТ «ОТП Факторинг Україна» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори № СМ-SМЕ 301/086/2006, № СМ-SМЕ 301/066/2007, № СМ-SМЕ 301/057/2008, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» винагороду. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року по справі № 2-78/11 з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто: заборгованість за кредитним договором № СМ-SМЕ 301/086/2006 від 17 листопада 2006 року у розмірі 336 059,03 грн.; заборгованість за кредитним договором № СМ-SМЕ 301/066/2007 від 14березня 2007 року у розмірі 147 037,85 грн.; заборгованість за кредитним договором № СМ-SМЕ 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року у розмірі 107 294,38 грн. Окрім того, вказаним рішенням суду ухвалено стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 8855,87 грн. 21 червня 2024 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» укладено договір про відступлення права вимоги № 06/2024/2-ДФ. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитними договорами№ СМ-SМЕ 301/086/2006, № СМ-SМЕ 301/066/2007, № СМ-SМЕ 301/057/2008. 30 січня 2025 року виконавцем на підставі ухвали суду винесено постанови про заміну сторони виконавчого провадження № 67346027 та № 67346924, а саме стягувача з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» замінено на ТОВ «Діджи Фінанс». Наразі в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходяться на примусовому виконанні виконавчі провадження № 67346027, 67346924, що свідчить про те, що рішення по справі № 2-78/11 не виконано. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З метою захисту майнових прав ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося до суду з цим позовом, в якому просило суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 151726 грн 28 коп., а саме 110770,92 грн інфляційн збільшення та 40955,36 грн штрафні санкції. Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, суд вважає можливим розглянути спір на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року ЗАТ "ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори № СМ-SМЕ 301/086/2006, № СМ-SМЕ 301/066/2007, № СМ-SМЕ 301/057/2008. Зазначені обставини встановлені рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року у справі № 2-78/11 та не підлягають доказуванню у цій справі згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України. 21 червня 2024 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір факторингу № 06/2024/2-ДФ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами СМ-SМЕ 301/086/2006, № СМ-SМЕ 301/066/2007, № СМ-SМЕ 301/057/2008 року, перейшло до ТОВ "Діджи Фінанс". 20 вересня 2024 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дінпропетровської області у справі № 2-78/11 замінено стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на його правонаступника ТОВ "Діджи Фінанс". Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови кредитного договору та по даний час не сплатив суму заборгованості за кредитними договорами, а згідно ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625цього Кодексу, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення. Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року у справі N 6-2168цс15, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 червня 2019 року у справі N 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі N 127/15672/16. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні встановлені законодавством України. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС/ВС від 27.01.2021 року за результатами розгляду справи N 367/4004/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що оскільки ТОВ "Він Фінанс" набуло право грошової вимоги до відповідачів за Кредитним договором N 014/3660/152711/74 від 10.09.2008 року, то відповідно разом з цим набуло право на відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Суд, врахувавши на підставі положень частини четвертої статті 82 ЦПК України преюдиційні обставини, встановлені рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2013 року у справі N 305/1837/13-ц, дослідивши наявні у справі докази прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, дійшов висновку про наявність у позивача, відповідно до статті 625 ЦК України, права на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не виконав в повному обсязі рішення суду від 01 листопада 2019 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" у розмірі 151726,28 грн. з яких: інфляційне збільшення - 110770,92 грн. штрафні санкції - 40955,36 грн. Даний факт підтверджується наявним у позовній заяві розрахунком нарахування сум згідно ст. 625 ЦК України. Дослідивши вказаний розрахунок заборгованості, суд зазначає, що такий було проведено відповідно до вимог законодавства України. Вказаний розрахунок заборгованості стороною відповідача спростовано не було та контр-розрахунку подано також не було. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, своїх зобов`язань відповідач не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржників стягнення 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочення, які передбачені ст. 625 ЦК України. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] прострочив виконання зобов`язання про сплаті заборгованості за кредитним договором, визначеної рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.11.2019 року, у справі № 2-78/11, при цьому суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат та трьох процентів річних наданим позивачем та приймає його до уваги при ухваленні рішення по справі. Ураховуючи вищевказані обставини справи, позов ТОВ "Діджи Фінанс" є обґрунтованим і підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 1ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved