Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

08 вересня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований актовим записом № 10 від 22 листопада 2002 року Примерією Веренкеу, район Рибниця. В обґрунтування позову зазначила, що 22.11.2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, причино тому, є відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Позивач вказує, що однією сім`єю сторони не проживають з березня 2025 року. Спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Позивач просить, щоб строк для примирення не надавати. Відповідач в добровільному порядку розірвати шлюб не бажає. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити - [PERSON] . Ухвалою судді від 10.10.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, проте вказаний лист повернувся до суду із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічна позовна заява від відповідача до суду не надходила. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який зареєстрований у Примерії Варенкеу, район Рибниця Республіки Молдова, про що складений відповідний актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.06.2009 р. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб укладений між сторонами на території іноземної держави є дійсним на території України згідно ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка встановлює, що шлюб між громадянами України, між громадянином України та іноземцем, між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання відносно громадянина України вимок СК України щодо підстав недійсності шлюбу. Копія свідоцтва про шлюб номер [NUMBER] в даному випадку є документом, що підтверджує факт укладенню шлюбу, є дійсним в Україні, згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки виданий компетентним органом іноземної держави, відповідає встановленій формі та легалізований шляхом перекладу на українську мову. Крім того позивачка має право на розлучення у відповідності до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин суд вважає, що позов належить задовольнити. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved