Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Доводи позивача викладені у позові. 21.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений електронний кредитний договір, підписаний сторонами за допомогою одноразового ідентифікатора. Первинний кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши кошти на картковий рахунок позичальника, проте відповідач порушив умови договору, не повернувши кредит та нараховані платежі у встановлений строк. Право наступної вимоги за вказаною заборгованістю перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги №99-МЛ від 26.06.2023 р. Наразі загальна сума заборгованості відповідача становить 12 069 грн, що включає тіло кредиту (3000 грн), відсотки (8499 грн) та комісію (570 грн). Оскільки досудове врегулювання шляхом надсилання претензії не дало результатів, позивач просить суд стягнути суму боргу та судові витрати у примусовому порядку. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 21.02.2023 року [PERSON] звернувся із заявою-анкетою для отримання кредиту. 21.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5373192. За умовами цього договору [PERSON] отримує кредит у розмірі 3000 грн. на споживчі цілі зі сплатою процентів та інших платежів, передбачених договором. Строк кредиту 105 днів і складається з пільгового періоду та поточного. До договору був погоджений сторонами графік погашення кредиту. На підтвердження отримання і використання кредитних коштів позивачем надано платіжне доручення № 94136889 про безготівковий переказ на рахунок платіжної карти Позичальника. Згідно з даними документів встановлено, що [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 3000 грн. 21.02.2023 р. 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №99-МЛ. Відповідно до п.2.1 Договору на умовах встановлених цим Договором первісний кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №99-МЛ від 26.06.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за договором № 5373192 від 21.02.2023 до боржника [PERSON] . В даному витязі зазначена сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 грн., сума заборгованості за відсотками 8499 грн., комісія 570 грн. (загальна сума 12069 грн.). До договору долучені матеріали, що підтверджують оплату вартості прав вимоги згідно з Договором відступлення прав вимоги №99-МЛ від 26.06.2023. 04 грудня 2024 року відповідачу була направлена досудова вимога (претензія) вих. № 22833634/7405 про погашення заборгованості, яка залишилася без відповідного реагування. На підтвердження ідентифікації позивачем надана Довідка про використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,4 грн. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інш фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може був замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином, (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлене договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 ЦК України та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відстоків за його користування. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальним законодавчим актом, спрямованим на захист прав споживачів у правовідносинах із кредитодавцями. Відповідно до частини 3 статті 21 цього Закону, сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована споживачу за порушення його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за цим договором. Крім того, суд, згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України, має право зменшити розмір неустойки, якщо вона значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Статті 512, 514 ЦК України регулюють перехід прав кредитора до іншої особи за правочином, що є підставою для укладення договору про відступлення права вимоги. Перехід права вимоги від первісного кредитора до нового не змінює змісту зобов`язання, і новий кредитор не може набути більше прав, ніж мав первісний. Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про споживчий кредит платежі, які споживач має сплатити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець вчиняє на власну користь (прийом та розгляд заяви про надання кредиту, оцінка кредитоспроможності споживача та перевірка наданих ним відомостей, підготовка та укладення договору про споживчий кредит тощо). Згідно з частиною третьою статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за якими не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, загальна сума неустойки (штрафу, пені), нарахованої за порушення споживачем виконання його зобов`язань на підставі такого договору, не може перевищувати подвійну суму, одержану споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Мотиви та висновки суду. Матеріалами справи підтверджується факт укладення 21.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору № 5373192. Використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та подальше перерахування коштів у розмірі 3 000 грн на картковий рахунок відповідача свідчать про виникнення між сторонами кредитних зобов`язань. Наступна заміна кредитора на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відбулася згідно з договором відступлення права вимоги №99-МЛ від 26.06.2023 р. Зазначені документи є достатніми для встановлення обставин отримання позики, а тому приймаються судом як підстава для розгляду вимог по суті. Оскільки сума кредиту за договором № 5373192 від 21.02.2023 року становить 3 000 грн, що не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, на дані правовідносини поширюються обмеження, встановлені ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з вказаною нормою, загальна сума нарахувань (відсотків, неустойки та інших платежів) не може перевищувати подвійну суму, одержану споживачем за таким договором. Таким чином, максимально допустимий розмір усіх додаткових нарахувань за даним договором становить 6 000 грн (3 000*2). Вимога про стягнення комісії за надання кредиту (570 грн) прямо суперечить ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки видача коштів є обов`язком кредитора, а не додатковою послугою. Дана позиція узгоджується з висновками Верховним Судом у постанові від 09.02.2024 у справі №337/3703/22. Таким чином, враховуючи вищевикладене з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за сумою кредиту 3000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 6000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір розподіляється пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 804,69 грн. У решті вимог щодо стягнення комісії, залишку відсотків та відповідної частини судового збору слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial