Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

30 жовтня 2025 позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Столітнім М.М., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. В позові зазначено, що 12 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна" (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено електронний Договір № 7060402 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту складає 5000,00 грн. Зарахування кредитних коштів відбулося на платіжну карту відповідача № [NUMBER] . 27 травня 2024 року на підставі Договору факторингу № 27/05/2024-Ф, ТОВ «Авентус Україна" за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал" набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Зобов`язання щодо виплати кредитних коштів [PERSON] не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 7060402, яка склала 22810,50 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал" заборгованість за Договором № 7060402, в розмірі 22810,50 грн., стягнути з відповідача сплачений судовий збір, в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу, у розмірі 10000,00 грн. Крім того просив зазначити у рішенні, що у порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України, органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нарахувати та стягнути з [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦПК України, з дня набрання рішення законної сили до моменту його виконання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено договір про надання споживчого кредиту №7060402, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 5000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами. Вказаний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором С2746 (а.с.74-79). Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі. Вказаний паспорт також підписано одноразовим ідентифікатором С2746 (а.с.81-82). ТОВ «Авентус Україна» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти шляхом перерахування на платіжну картку, про що свідчить інформаційна довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 29 травня 2024 року та довідка АТ «Ощадбанк» від 27 листопада 2025 року, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 22810,5 грн., яку за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року було передано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке 25 листопада 2024 року змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.43-46,55-68,107). Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, відповідачу нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 22810,5 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 17810,5 грн. заборгованість за відсотками (а.с.85-92). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунки заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувався за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 12 вересня 2023 року, в розмірі 22810,5 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про можливість зазначення у рішенні органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нарахувати та стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦПК України, з дня набрання рішення законної сили до моменту його виконання, то за вимогами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншимкредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні в зв`язку з російською агресією введено воєнний стан, який продовжено дотепер. За такого, враховуючи, що на даний час воєнний стан в Україні не припинено, суд дійшов висновку не зазначити у рішенні про нарахування та стягнення органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, інфляційних втрат та 3% річних з дня набрання рішення законної сили до моменту його виконання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2422,4 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10000,00 грн., то згідно п.1 ч.3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного з адвокатом Столітнім М.М., заявку №11630 на виконання доручення до вказаного договору від 22 вересня 2025 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 20 жовтня 2025 року, в якому зазначено про надані послуги позивачу за позовом до [PERSON] : зустріч з клієнтом та надання усної первинної консультації - 440,00 грн., дослідження документів 840,00 грн., аналіз чинного законодавства 440,00 грн., підготовка декількох позицій 840,00 грн., письмова юридична консультація 840,00 грн., проведення заходів на самостійне отримання письмових доказів 840,00 грн., складання позовної заяви 1640,00 грн., складання інших документів 840,00 грн., складання процесуальних документів 1640,00 грн., представництво інтересів клієнта під час здійснення судочинства 1640,00 грн. (а.с.15-16,70-71,93). Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу, у розмірі 10000,00 грн. не відповідають засадам розумності, співмірності, характеру наданої правової допомоги та реальності таких витрат, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача лише 5000,00 грн. як витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved