Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

у серпні 2025 року Національний університет біоресурсів і природокористування України звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 63 666,87 грн, яка складається із заборгованості: за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року в сумі 37 248,06 грн, інфляційних збитків за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року в сумі 5 874,71 грн, трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 1 737,97 грн, пені в розмірі 18 806,13 грн, а також 3 028,00 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивувало тим, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться на [ADDRESS] , та є споживачем житлово-комунальних послуг. Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем будинку на [ADDRESS] , та здійснює його обслуговування, забезпечує надання житлово-комунальних послуг його ж мешканцям через житлово-комунальний відділ. Позивач вказує, що добросовісно здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території і забезпечує надання житлово-комунальних послуг споживачу, однак відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, своєчасно не сплачує за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 63 666,87 грн, яку просить стягнути з урахуванням збитків від інфляції, 3 % річних від простроченої суми, а також пені. Ухвалою від 25.08.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 26-27). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: на [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 135979665 від 22.08.2025 року. Отже, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг в зазначеній квартирі. Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем будинку на [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 07.08.2025 року № 47/123 та здійснює обслуговування будинку і забезпечує надання житлово-комунальних послуг його мешканцям через житлово-комунальний відділ Університету. Судом встановлено, що договір найму житла між сторонами укладено не було, докази зворотного у матеріалах справи відсутні. Відтак, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Разом з тим, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично отриманих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовилася від забезпечення послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, відповідно до порядку, визначеного ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, суду надано не було. Національний університет біоресурсів і природокористування України добросовісно здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, і забезпечує надання житлово-комунальних послуг відповідачу, а остання не розраховується своєчасно та в повному розмірі за отримані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року в сумі 37 248,06 грн, що підтверджується довідкою № 49/126 від 09.07.2025 року. Позивачем неодноразово надсилалися претензії про стягнення заборгованості на адресу відповідача, однак такі вимоги залишені без уваги. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг станом на 09.07.2025 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка становить 37 248,06 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Матеріали справи не містять доказів, що заборгованість відповідачем погашена в добровільному порядку. Зазначені розрахунки відповідачем спростовані не були, як і не було надано контррозрахунку суми боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. ст. 66, 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на зазначене, станом на 09.07.2025 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року становить 37 248,06 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На спірні правовідносини також поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається, позивачем нараховано відповідачу суми: інфляційних збитків за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 5 874,71 грн, трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.02.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 1 737,97 грн. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у новій редакції, чим з 30.12.2023 року скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, за виключенням територій, де ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих рф, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Оскільки м. Київ не належить до переліку таких територій, позивач вправі здійснювати нарахування вказаних сум на заборгованість, починаючи з 30.12.2023 року. Отже, відповідач несе відповідальність перед позивачем по сплаті інфляційних нарахувань та 3 % річних і пені на суму заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з 01.01.2024 року. Таким чином, сума інфляційних втрат становить 5 057,84 грн, 3 % річних 1 189,29 грн. Поряд із цим, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Однак, позивачем помилково здійснено розрахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ в день. Таким чином сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, з огляду на положення ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206, становить 1 996,50 грн. Отже, загальна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України становить 45 491,69 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2 163,51 грн (71,45 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial