Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До Недригайлівського районного суду звернулася [PERSON] та просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] (код РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) аліменти на її утримання в розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання, до закінчення навчання - 29 червня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позов обґрунтований тим, що позивачка є рідною донькою відповідача [PERSON] . Шлюб між батьками позивачки було розірвано на підставі рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 13 серпня 2014 року. На час звернення з цим позовом [PERSON] виповнилось 18 років, проте вона продовжує навчання в Сумському фаховому коледжі будівництва та архітектури, термін закінчення навчального закладу 29 червня 2026 року. Позивачка проживає зі своєю матір`ю, [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Позивачка не має можливості працевлаштуватися, має потребу в придбанні продуктів харчування, засобів гігієни, одягу, взуття, канцелярських товарів. Відповідач, як батько будь-якої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не бере. З огляду на це, зважаючи, що позивачка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, батько зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, та він може надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, хронічних хвороб не має, інші обставини, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти на думку позивача, відсутні. Ухвалою від 30.09.2025 року відкрито спрощене провадження в цій цивільній справі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Мірошниченко А.В. подав відзив на позов, у якому позов визнав частково та просив суд задовольнити позовну заяву частково, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до закінчення донькою навчання, а саме до 29 червня 2026 року. Позиція відповідача мотивована тим, що позивачка звертаючись до суду не надала детальний опис витрат, котрі вона несе на своє утримання, відсутня жодна інформація, що стосується працевлаштування матері позивачки, яка зобов`язана як і батько утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та інші витрати, пов`язані з навчанням та докази того, що дитина немає можливості отримувати дохід самостійно, але всупереч всім цим нормам, позивачка не додала жодних доказів, які підтверджували ці обставини. Позивачка не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби із матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням. Відповідач вважає, що сама сплата аліментів після досягнення дитиною 18 років, вже не є обов`язком його як батька, а є його правом, за можливості здійснювати таку допомогу. Відповідач зараз не працює, що підтверджується довідкою форми ОК 5, окрім того має неповнолітню дитину від теперішньої дружини, яка також потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що на даний час відповідач ніде не працює, він може сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини від середнього заробітку по регіону, це приблизно 1500 гривень на місяць. Ця сума не створить значного фінансового навантаження на відповідача та буде такою, яку можна сплачувати. Будь-який інший розмір аліментів на даний час створить заборгованість зі сплати аліментів у відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача позицію викладену у відзиві підтримав, позов визнав частково та просив стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) відповідача. Також представник надав до суду копію військового квитка на ім`я відповідача [PERSON] та додатково пояснив, що відповідач 19.11.2025 був мобілізований та на даний час проходить службу в ЗСУ. Суд, заслухавши позиції представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6). Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом матір`ю [PERSON] . Із довідки Сумського фахового коледжу будівництва та архітектури №7618 від 24.06.2025 (а.с.7) встановлено, що [PERSON] є студенткою 3 курсу денного відділення за спеціальністю «Архітектура та містобудування», термін закінчення навчання 29.06.2026. Відповідач [PERSON] одружений із [PERSON] , у шлюбі у подружжя народилася [PERSON] , [INFO] (а.с.18-20). Відповідачем була надана інформація із реєстру застрахованих осіб (а.с.17-18), з якої вбачається, що [PERSON] не має постійного доходу. З копії військового квитка на ім`я [PERSON] встановлено, що він 19.11.2025 призваний по мобілізація та проходить службу в ЗСУ (а.с.56-57). Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду № 756/9882/19 від 08.05.2023. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Судом встановлено, що донька відповідача [PERSON] , позивачка [PERSON] продовжує навчання в учбовому закладі на денній формі навчання. Строк навчання до 29.06.2026. Таким чином, враховуючи, що позивач є повнолітньою дочкою відповідача, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є її батьком, на час розгляду справи в суді має постійний дохід, може надавати таку допомогу, суд вважає можливим, стягувати з [PERSON] аліменти на користь його доньки у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на період навчання [PERSON] , починаючи стягнення з 22.09.2025 і до закінчення навчання 29.06.2026. Суд вважає, що такий розмір аліментів який буде достатнім для забезпечення мінімальних потреб повнолітньої дочки, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача та інших осіб. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір з відповідача у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial