Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , який належить до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 у господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON] 1933 р.н. (померла [INFO] ); [PERSON] 1922 р.н. (помер [INFO] ) та [PERSON] 1956 р.н. (помер [INFO] ). На день смерті [PERSON] [INFO] в господарстві по [ADDRESS] , крім померлого, ніхто не був зареєстрований та не проживав. Відповідно до заповіту [PERSON] все моє майно спадкодавець заповів [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, 27 лютого 2025 року державний нотаріус Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька стало те, що спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом на все майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є дочка померлого [PERSON] , [INFO] . Тому [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із зустрічною позовною заявою до[PERSON] , Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, щожитловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 р. у цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1933 р.н., матір позивачки [PERSON] ; [PERSON] , 1922 р.н., батько [PERSON] та [PERSON] , 1956 р.н., рідний брат [PERSON] (батько позивачки [PERSON] ). Отже, станом на 15 квітня 1991 р., кожному із них належало по 1/3 частини даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно. Спадщину після смерті матері прийняв батько - [PERSON] , який на час її смерті проживав з нею і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та оформив свої права на спадкове майно. Отже, батько [PERSON] успадкував 1/3 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка належала його дружині, [PERSON] , як члену колишнього колгоспного двору. [INFO] батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина та була заведена спадкова справа. Згідно заповіту все своє майно батько заповів [PERSON] . Позивачка стверджує, що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.01.2015 та оформила своє право власності на інше спадкове майно, що належало спадкодавцю, і яке не є предметом даного спору. Отже, [PERSON] як спадкоємцю за заповітом [PERSON] , належить 2/3 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (1/3 частина належала [PERSON] , як члену колишнього колгоспного двору + 1/3 частина належала [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] ), а 1/3 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами належить позивачу [PERSON] , як спадкоємцю її батька - [PERSON] , котрий помер [INFO] . Однак, звернувшись до нотаріуса, [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що мною не надано правовстановлюючого документу, який підтверджував би право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Зленко В.А. подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивачки та її представника, просив визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, зустрічний позов [PERSON] визнає та не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 2/3 спірного житлового будинку (а.с. 182). Позивачка за зустрічним позовом та відповідачка за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] визнає частково та не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (а.с. 183). Представник відповідача Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився. 11 листопада 2025 року від представника до суду надійшла письмова заява, в якій вказав, що справу розглядати без його участі, рішення винести на розсуд суду (а.с. 181). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 24 березня 2025 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття загального позовного провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання та витребування у державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь Катерини Семенівни належним чином засвідчених копій спадкових справ. 13 травня 2025 року від позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду надійшло клопотання про залучення у справі співвідповідача [PERSON] . Згідно з розпорядженням керівника апарату Снятинського районного суду № 189 від 27.05.2025 вирішено призначити проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, обгрунтуванням якого є відрахування зі штату Снятинського районного суду Івано-Франківської області судді Посохова І.С., у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді на підставі рішення ВРП від 15.05.2025 № 1027/0/15-25 та наказу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2025 № 02-03/29. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 головуючим суддею у цивільній справі № 351/413/25 визначено суддю Мартинюка В.І. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року суддею Мартинюком В.І. прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року клопотання позивачки за первісним позовом [PERSON] про залучення у справі співвідповідача задоволено та залучено у справі в якості співвідповідача [PERSON] 14 серпня 2025 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до[PERSON] , Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 19 серпня 2025 року ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до[PERSON] , Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно об`єднано в одне провавдження із первісним позовом [PERSON] до Снятинської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. 23 вересня 2025 року ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.06.2024 [PERSON] помер [INFO] в с. Вовчківці Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 226 (а.с. 11). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.1990 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 25. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2009 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 47. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С., [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від імені [PERSON] , зареєстрований у спадковому реєстрі за № 54537842, є чинним (а.с. 59). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Номер спадкової справи у спадковому реєстрі № 73025926, номер спадкової справи у нотаріуса 333/2024 (а.с. 60). Згідно з довідкою Снятинської міської ради від 24.09.2024 № 2048 про право власності, що видається в зв`язку з оформленням спадщини згідно з записами погосподарської книги № 3 за 2015-2024 роки за [PERSON] , 1956 р.н., який помер [INFO] у селі Вовчківці, числиться майно. [PERSON] був останнім членом двору. Окрім померлого на день його смерті в господарстві по [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований і не проживав. Господарський двір станом на 1991 рік відносився до суспільної групи колгоспний двір (а.с. 15). Із довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 27.02.2025 № 152/02-14 вбачається, що після [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 333/2024 (а.с. 17). 27 лютого 2025 року [PERSON] отримала постанову державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 153/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який підтверджував би право власності спадкодавця на будинок (а.с. 16). У відповідності до довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 27.02.2025 № 152/02-14 [PERSON] є спадкоємцем за заповітом до всього майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 62). Згідно з довідкою, виданою старостинським округом № 5 Снятинської міської ради від 12.02.2025 № 638, станом на 15.04.1991, у господарстві, що знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані, проживали: [PERSON] -1933 р.н., [PERSON] -1922 р.н., [PERSON] -1956 р.н. Господарство відноситься до суспільної групи колгоспний двір (а.с. 19). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2025, виданого повторно, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області, про що складено запис № 30 (а.с. 20). Згідно з довідкою Вовчківської сільської ради від 05.12.2012 № 372/01-16 про право власності, що видається в зв`язку з оформленням спадщини, згідно з записами погосподарської книги за [PERSON] , 1933 р.н., яка померла [INFO] у селі Вовчківці, числиться майно. [PERSON] не була останнім членом двору і на день її смерті біля неї проживав її чоловік [PERSON] , який вступив в управління спадковим майном (а.с. 83). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена і зареєстрована у нотаріуса під № 441/2012 (а.с. 85). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.03.2014 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області, про що складено запис № 6 (а.с. 92). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.1962 [PERSON] народилася [INFO] у с. Вовчківці Заболотівського району Станіславської області, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено запис за № 19. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 93). Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 1974 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вовчківській сільській раді Снятинського району, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис за № 12. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 93). Відповідно до копії заповіту від 31.05.2005, посвідченого 31.05.2005 секретарем виконавчого комітету Вовчківської сільської ради Чернявською Г.І., [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] , 1955 р.нар. (а.с. 96). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] , зареєстрований у спадковому реєстрі за № 39865554, є чинним (а.с. 99). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Номер спадкової справи у нотаріуса 192/2014 (а.с. 100). У відповідності до довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 23.07.2025 № 578/02-14 [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на все майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 151). 23 липня 2025 року [PERSON] отримала постанову державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 579/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який підтверджував би право власності спадкодавця на будинок (а.с. 157). Із висновку про вартість об`єкта оцінки вбачається, що ринкова вартість житлового будинку (згідно технічного паспорту загальною площею 101,0 кв.м., житловою площею 63,6 кв.м., рік спорудження 1988), господарські будівлі та споруди становить 403 291,00 грн (а.с. 158). Отже, судом встановлено, що спір між сторонами виник щодо захисту позивачкою за первісним позовом та позивачкою за зустрічним позовом свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який відносився до суспільної групи колгоспний двір. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, зокрема на спірний житловий будинок. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] на підставі досліджених у судовому засіданні доказів також є єдиною спадкоємицею всього майна за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, зокрема на спірний житловий будинок. Позивачки за первісним та зустрічним позовами отримали від нотаріуса відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у зв`язку з тим, що не надали правовстановлюючий документ на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який підтверджував би право власності спадкодавців на будинок. Проте, суд вважає, що право позивачів, у зв`язку з тим, що останні вчинили усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому мають право на звернення до суду з позовом про визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані [PERSON] -1933 р.н., [PERSON] -1922 р.н., [PERSON] -1956 р.н., а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/3 у кожного співвласника. Після смерті [PERSON] її частка переходить до чоловіка [PERSON] . Після смерті [PERSON] його частки переходять до дочки [PERSON] . Тобто, [PERSON] має право на 2/3 частки житлового будинку після смерті батька. Після смерті [PERSON] спадкоємцем на все майно за заповітом є його дочка [PERSON] , якій належить 1/3 частка спірного житлового будинку. На думку суду, без визнання права власності за позивачами на спадкове майно у судовому порядку позивачі позбавлені можливості оформити свою спадщину за заповітом. Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачкою за первісним позовом [PERSON] та позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] у позовних заявах в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Снятинської міської ради, [PERSON] про визнання права власності та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Снятинської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачів, якими судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved