Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Зміст позовних вимог У вересні 2025 року звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області з указаним позовом, який мотивувало тим, що 01.09.2021 та 21.01.2022 між АТ «ПУМБ та [PERSON] було укладено два кредитних договори, а саме: № 2001962054601 та № 3002075847301, відповідно до яких останній було видано кредити у сумі 10000,00 грн та 17474,34 грн. В порушення умов кредитного договору відповідачка не повернула у повному обсязі кредит, а також не виконала усі інші свої грошові зобов`язання перед АТ «ПУМБ». Станом на 07.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитними договорами № 2001962054601 від 01.09.2021 та № 3002075847301 від 21.01.2022 становить 36196,20 грн. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) на адресу відповідачки, однак заборгованість не була погашена. У зв`язку з наведеним, позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ»заборгованість у сумі 36196,20 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 06.10.2025 матеріали справи направлено до Тростянецького районного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 24.11.2025 року. Протокольною ухвалою суду від 24.11.2025 року судове засідання відкладено, у зв`язку із першою неявкою відповідачки до 18.12.2025 року. Представник позивача в позовній заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи без його участі та без участі відповідача та можливого ухвалення у справі заочного рішення про задоволення позовних вимог. 23.09.2025 року відповідачка не з`явилася у судове засідання вдруге, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином не повідомила про причини неявки і не подала відзив. Згідно вимог частини 1 статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 01.09.2021 та 21.01.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено два договори про відкриття кредитної лінії, а саме: 1) № 2001962054601 відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 10000, строком на 12 місяців, зі стандартною відсотковою ставкою 47,88% річних (а.с. 16); 2) № 3002075847301 відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 17474,34 грн, на строк 23 місяці, з умовою сплати відсотків за користування коштами за відсотковою ставкою 0,010% на день (а.с. 17зв.-19). [PERSON] підписала паспорти споживчого кредиту до указаних договорів, які є невід`ємною частиною договору (а.с. 17, 19). Також, у матеріалах справа міститься Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 22-27). Грошові кошти згідно договорів зараховані АТ «ПУМБ» на рахунок [PERSON] (а.с. 30зв., 31). Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2001962054601 за розрахунком позивача станом на 07.05.2025 складає 8516,89 грн (а.с. 31зв.-32). Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 3002075847301 за розрахунком позивача станом на 07.05.2025 складає 17474,34 грн (а.с. 32зв.-34). Листом від 09.05.2025 №КНО-44.2.1/565 позивачем було надіслано на адресу відповідачки письмову вимогу про погашення заборгованостей у розмірі 36196,20 грн, однак заборгованість не була погашена (а.с. 28). Отже, позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав та надав відповідачці кредитні кошти. Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України). Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання власноруч договору наданого банком у паперовому варіанті. Разом з тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 у справі № 393/126/20. Відтак, зміст укладених сторонами договорів та умови кредитування відображені у заявах №2001962054601 від 01.09.2021 та №3002075847301 від 20.01.2022 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які підписала [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором позивачем доведено, зокрема, щодо заборгованості: - по кредитному договору №2001962054601 від 01.09.2021 заборгованість за тілом кредиту 8516,89 грн та 6063,21 грн заборгованість за процентами; - по кредитному договору №3002075847301 від 21.01.2022 заборгованість за тілом кредиту 15024,62 та 3,60 грн заборгованість за процентами. Відповідно до частин 2 - 4 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Доказів на спростування часткового погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором у загальному позивачем не надано. Крім того, банк, пред`являючи позов просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по комісії за кредитним договором №3002075847301 від 21.01.2022 у розмірі 6587,88 грн. У розділі «Графік платежів» заяви №3002075847301 від 21.01.2022 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачкою, наявні відомості про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 6589,20 грн. Отже умовами, укладеного між сторонами договору №3002075847301 від 21.01.2022 передбачена сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Положеннями пункту 5.7.3 Розділу ІІ «Послуги банку» публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що комісія за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касові операції щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Разом з тим, оскільки, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підписана відповідачкою, остання не може вважатись частиною договору приєднання, так і не містить чіткого переліку послуг, з яким ознайомилася відповідачка та з яким остання погодилася. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеного у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21. Таким чином, враховуючи те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору №3002075847301 від 21.01.2022 суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість по комісії у розмірі 6587,88 грн. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки на користь позивача заборгованості на загальну суму 29607,00 грн, за кредитним договором №3002075847301 від 21.01.2022 у розмірі 14580,10 грн, з яких: 8516,89 грн заборгованість за кредитом, 6063,21 грн заборгованість за процентами; № 3002075847301\~від 21.01.2022у розмірі 15028,22 грн, з яких: 15024,62 грн заборгованість за кредитом, 3,60 грн заборгованість за процентами. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 29607,00 грн, тобто на 81,79 %, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1981,28 грн (2422,40 грн.* 81,79 %) судового збору.

Outcome: partial