Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 07.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 07.05.2024-100002957. Згідно з умовами договору, відповідачу надано кредит у сумі 11 000 грн строком на 140 днів. Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача. Проте відповідач зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на день подання позову утворилась заборгованість у сумі 34 100 грн. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 07.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір (оферти) № 07.05.2024-100002957 в електронній формі. Укладення даного правочину відбулося з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами вказаного Договору (п. 1-8 Заявки), сторони погодили такі істотні умови: Сума кредиту: 11 000,00 грн. Строк кредитування: 140 днів (дата повернення - 23.09.2024). Процентна ставка: фіксована, у розмірі 1% за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту: 20% від суми кредиту, що становить 2 200,00 грн. Неустойка: 110,00 грн за кожен день прострочення виконання зобов`язання. На виконання умов Договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн шляхом їх перерахування на рахунок споживача ,що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.05.2024. Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі. Проте, як встановлено судом з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих платежів належним чином не виконала. У визначений Договором строк (до 23.09.2024 включно) кошти повернуті не були. Станом на момент звернення до суду (03.10.2025), заборгованість Відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» становить 34 100,00 грн, яка складається з наступних сум: 11 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 400,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 2 200,00 грн - комісія за надання кредиту; 5 500,00 грн - нарахована неустойка за період прострочення. Будь-яких доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, вказували на відсутність заборгованості або невідповідність електронного підпису, відповідачем суду не надано. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання останнім умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved