Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 19.11.2025 року позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис № 5170, виданий 22 червня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 808 794, 15 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 968,96 грн. До суду надійшла заява адвоката Вастльченко Г.І., яка діє в інтересах [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 80000 грн. 12.12.2025 року представник відповідача - Громницька М.С. направила заперечення, в яких вказувала, що відповідач категорично не погоджується із заявленою до стягнення вартістю витрат на правничу допомогу, оскільки вартість виконаних робіт представником позивача є завищеною, необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності, у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України, є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена з огляду на таке. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає недоведеними факти витрачання адвокатом зазначеного ним часу на надання правничої допомоги по справі, виходячи з предмету спірних правовідносин дана справа не є складною, відноситься до категорії спорів, щодо якої існує стала судова практика, отже надання правничої допомоги в такій справі не потребує значного часу як для формування правової позиції сторони позивача, так і для збирання доказів та складання процесуальних документів. Крім того, адвокат зазначає, що вартість його участі у судовому засіданні 27.10.2025 року коштує 4 000 грн. за 1 годину, проте доказів того, що таке засідання відбулось та тривало саме годину представником позивача не надано. Незрозумілим є також ціноутворення, 1 година роботи адвоката становить 4 000 грн. - за будь-яку вчинену по справі дію (роботу) як представника. Так, надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, сума заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та об`ємом наданих адвокатом послуг позивачу та є завищеною. Дана справа є малозначною та нескладною, не потребує значного часу для дослідження законодавства. Пред`явлення даного позову не вирішує питання наявності у позивача кредитної заборгованості, а спрямовано на уникнення належного виконання зобов`язання. Крім того, позови даної категорії є шаблонними та не потребують спеціальних знань для підготовки матеріалів позовної заяви, а тому співмірними вважаємо витрати на правничу допомогу у розмірі, що відповідає розміру судового збору за майновою вимогою 3028 * 0,8 = 2 422,40 грн. Враховуючи викладене представник просила зменшити заявлені до стягнення позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 2422,40 грн. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача [PERSON] у даній цивільній справі представляла адвокат Васильченко Г.І., яка своєчасно зробила відповідну заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме у позовній заяві. Слід зазначити, що у позовній заяві сторона позивача в силу норм п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, де витрати на професійну правничу допомогу складають 80 000 грн., зазначивши, що такий розрахунок є не остаточним. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2025 року між адвокатом Васильченко Г.І. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №1. Матеріали справи містять акт від 24.11.2025 року про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 26.05.2025 року, та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за договором від 26.05.2025 року. У вищевказаному акті від 24.11.2025 року обґрунтовується вартість заявлених витрат на правничу допомогу, наступним чином: - 26.05.2025 року - вивчення, попереднє опрацювання та правовий аналіз матеріалів, наданих клієнтом. Опрацювання законодавчої бази та судової практики, що регулюють спірні відносини: кількість витраченого часу, год. - 5; ставка погодинної оплати грн./год. - 4 000 грн.; вартість, грн., без ПДВ - 20 000 грн.; - 24.06.2025 року - підготовка, складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню: кількість витраченого часу, год. - 10; ставка погодинної оплати грн./год. - 4 000 грн.; вартість, грн., без ПДВ - 40 000 грн.; - 29.08.2025 року - підготовка, складання, оформлення та направлення до суду відповіді [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» на відзив по справі № 201/7948/25: кількість витраченого часу, год. - 4; ставка погодинної оплати грн./год. - 4 000 грн.; вартість, грн., без ПДВ - 16 000 грн.; - 27.10.2025 року - участь в судовому засіданні в приміщенні суду у якості представника [PERSON] по справі № 201/7948/25: кількість витраченого часу, год. - 1; ставка погодинної оплати грн./год. - 4 000 року; вартість, грн., без ПДВ - 4 000 грн. Всього за 20 год. - 80 000 грн. Кількість витраченого часу також підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за договором від 26.05.2025 року. Сплата позивачем грошових коштів у сумі 80 000 грн. підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій від 11.06.2025 року, та від 18.06.2025 року де платником вказано - [PERSON] , отримувачем вказано - ФОП Васильченко Г.І. , призначення платежу: надання правової допомоги [PERSON] . У запереченнях на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сторона відповідача вказувала, що сума заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та об`ємом наданих адвокатом послуг позивачу та є завищеною. Крім того, зауважувала, що в матеріалах справи відсутні докази участі адвоката у судовому засіданні 27.10.2025 року та те, що останнє тривало саме годину. Також, незрозумілим є ціноутворення, 1 година роботи адвоката становить 4 000 грн. - за будь-яку вчинену по справі дію (роботу) як представника, однак, надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Як вбачається із протоколу судового засідання від 27.10.2025 року, судове засідання було розпочато 27.10.2025 року о 11:45 год., та закінчено о 12:01 год., вказане свідчить, що судове засідання тривало 16 хвилин. Відтак, суд погоджується із запереченнями сторони відповідача, про відсутність доказів тривалості судового засідання 27.10.2025 року - 1 годину. Крім того, суд зауважує, що дана цивільна справа не є складною, та не потребувала значних затрат для вивчення судової практики, аналізу законодавства, збирання доказів. Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу: при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. З урахуванням принципу розумності, враховуючи доведеність та співмірність по відношенню до складності справи, яка є нескладною і незначний обсяг документів, який підлягав вивченню адвокатом, об`єму наданих послуг, і пропорційності щодо обсягу наданих послуг, враховуючи заперечення сторони відповідача про неспівмірність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, суд погоджується з тим, що витрати сторони позивача на правову допомогу в розмірі 80000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) відповідно до умов договору. Відтак, зважаючи на викладені обставини, враховуючи принцип справедливості і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат за професійну правничу допомогу до 5 000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача [PERSON] суму понесених нею витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial