Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Медвідь В.А. в його інтересах звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В житловому будинку, окрім власника, зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та їхні спільні діти, а саме: [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, на початку 2024 року, [PERSON] разом із дітьми виїхали із житлового будинку та забрали всі свої особисті речі. На даний час їх реєстрація в будинку носить формальний характер. Вони з позивачем, не спілкуються, тому йому невідомо, де наразі проживає [PERSON] та неповнолітні діти. Повнолітня донька, [PERSON] , постійно проживає в [ADDRESS] , разом з бабусею, проте також спілкування з позивачем не підтримує. На даний час, позивач має намір продати належний йому житловий будинок, проте не має можливості вільно ним розпоряджатися, оскільки відповідачі, які не проживають в будинку більше одного року з реєстрації не знялись та відмовляються добровільно це робити. На підставі наведеного та відповідно до ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідачів таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк п`ять днів для усунення недоліків. 23.06.2025 від представника позивача [PERSON] адвоката Медвідя В.А. надійшла позовна заява з уточненими позовними вимогами, а саме: позивач просить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді від 27.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Медвідь В.А. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, уточнені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву до суду не надіслали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно договору купівлі-\-продажу житлового будинку від 21.06.2007 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2020 року, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 11 -12). Відповідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та даних довідок виданих старостою Солгутівського старостинського округу Гайворонської міської ради, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але на даний час ніхто з вище перелічених осіб в будинку не проживає (а.с. 23 -25). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71.72,116,156 ЖК УРСР; стаття 405 ПК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР). Відповідно до положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному будинку понад встановлений законом строк, збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод їм користуванні таким суду не надано, а відтак суд дійшов висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Судові витрати у справі залишити по фактично понесених.

Outcome: approved