Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

03.11.2025 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Факторинг партнерс» (далі також позивач) до [PERSON] (далі також відповідачка)про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 113\~045,93 грн., а також судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн. та на правничу допомогу в сумі 25\~000,00 грн. 12.11.2025 позивач подав заяву «про уточнення позовних вимог», згідно з якою просив стягнути з відповідачки 91\~880,97 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати (а.с. 93-101). Положеннями цивільного процесуального законодавства не передбачено такої процесуальної дії як уточнення позовних вимог, однак, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 279 ЦПК України \~якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Оскільки відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 07.11.2025 справу визнано малозначною та постановлено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заява позивача від 12.11.2025 подана у визначений законом строк та розцінюється судом як заява про зменшення позовних вимог. Отже, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.11.2025 в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.06.2024 між ТОВ «Селфі кредит» (первісний кредитор) та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1564121 (далі також Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора. На підставі договору факторингу № 21-0725 від 21.07.2025 право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до позивача. Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці фінансовий кредит в сумі 16 600,00 грн. строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 1,5% в день, знижена процентна ставка 0,675% в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка свої\~зобов`язання за\~Кредитним договором\~не виконала,\~кредит не\~повернула,\~проценти за\~користування ним\~у встановленому\~порядку і\~розмірі не\~сплатила,\~у зв`язку\~з чим\~позивач просить\~стягнути з\~відповідачки 91\~880,97 грн.\~заборгованості за\~Кредитним договором,\~а також судові витрати. Ухвалою судді від 07.11.2025 відкрито провадження у справі,справу визнано малозначною та постановлено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи, а також зазначено про право сторін подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 05.12.2025 до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, у якому вона проти позову заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві, зокрема з тієї підстави, що матеріали справи не містять доказів підписання нею кредитного договору, а також що визначена умовами договору процентна ставка перевищує визначений законом граничний її розмір для споживчого кредиту, тому такий договір є нікчемним. Просила в позові відмовити повністю.(а.с. 106-119) 16.12.2025 позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з наведених підстав (а.с. 120-131). Також до відповіді на відзив позивачем додано клопотання про витребування доказів, згідно з яким позивач просив витребувати в АК КБ «Приватбанк» докази, що підтверджують надання відповідачці суми кредиту. Розглянувши вказане клопотання, суд доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Згідно з\~положеннями ч.ч.\~1,\~2,\~4,\~5\~ст.\~83\~ЦПК України\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Якщо\~доказ не\~може бути\~поданий у\~встановлений законом\~строк з\~об`єктивних причин,\~учасник справи\~повинен про\~це письмово\~повідомити суд\~та зазначити:\~доказ,\~який не\~може бути\~подано;\~причини,\~з яких\~доказ не\~може бути\~подано у\~зазначений строк;\~докази,\~які підтверджують,\~що особа\~здійснила всі\~залежні від\~неї дії,\~спрямовані на\~отримання вказаного\~доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Клопотання позивача про витребування доказів подано з пропущенням строку для його подання та не містить відомостей про поважність причин його пропуску. За таких обставин, суд залишає клопотання позивача про витребування доказів без задоволення. Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін до суду не надходили. З урахуванням викладеного,розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи та підтвердження їх наявними у матеріалах справи доказами, суддійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачкою 12.06.2024 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1564121,згідно з умовами якого первісний кредитор надаввідповідачці кредит у розмірі 16 600,00 грн на строк 360 днів,відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитому терміни, встановленідоговором. Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, Кредитний договір укладено в електронній формі та є письмовим правочином, який відповідає вимогам ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами. Пунктом 1.3. Кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів, розрахунковий період зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п.1.5.1. Кредитного договорустандартна процентна ставка складає 1,5% в день. Згідно з п. 1.5.2. Кредитного договору знижена процентна ставка становить 0,675% в день. Згідно з п. 2.1. Кредитного договорукошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту позичальниці № [NUMBER] . Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконаву повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в сумі 16600,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів та зарахування на картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек» вих. № 20250722-38 від 22.07.2025 (а.с.6 зворот). Відповідачка, у свою чергу, умови Кредитного договору не виконала, внаслідок чого за твердженням позивача виникла заборгованість в сумі 91 880,97 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 16 599,97 грн., заборгованості за несплаченими процентами в сумі 66 981,00 грн.та заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 8 300,00 грн. На підтвердження розміру заборгованості відповідачки позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 17.10.2025, сформований за період 22.07.2025- 17.10.2025 (а.с. 99). На підставі договору факторингу№ 21-0725\~від 21.07.2025 (а.с. 13-30), укладеного між ТОВ «Селфі кредит» і позивачем, згідно з Реєстром боржників до нього (а.с. 35 зворот - 38) позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 1564121. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Впорушення умов Кредитного договору та положеньст.ст. 509, 526, 530, 1054 ЦК України відповідачка на дату пред`явлення позову кредит не повернула, проценти за користування ним не сплатила. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суду не надано доказів виконання відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором № 1564121 від 12.06.2024 щодо повернення кредиту. Викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідачки, що ґрунтуються на твердженні про неукладеність кредитного договору у зв`язку з відсутністю її підпису, спростовуються матеріалами справи. Твердження ж відповідачки про нікчемність кредитного договору з посиланням на ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» оцінюється судом критично з огляду на таке. Відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування`договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Позивачкою не наведено, які саме вимоги ч. 1 ст. 12 вказаного Закону порушено при укладанні Кредитного договору, та не доведено їх порушення. Також, згідно з абзацом першим ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування`умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Разом з тим, відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За неведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачкисуми неповернутого кредиту в розмірі 16 599,97 грн. підлягають задоволенню. Що стосується решти позовних вимог, зокрема щодо стягнення з відповідачки заборгованості за несплаченими процентами в сумі 66 981,00 грн. та заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 8 300,00 грн, суд не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на таке. Позовна заява не містить\~конкретного обґрунтування вимог\~про стягнення суми нарахованих процентів за користування кредитом та «пені та/або штрафів» з посиланням на факти і докази, які підтверджують порушення прав позивача, зокрема, посилання на положення (пункти) Кредитного договору або норми чинного законодавства, на підставі яких позивачем здійснено нарахування відсотків, штрафу/пені. Як у позовній заяві, так і в доданому до неї розрахунку заборгованості відсутнє належне обґрунтування позивачем здійснення ним такого розрахунку, зокрема, не зазначено конкретних сум заборгованості відповідачки та періодів, існування такої заборгованості (кількості днів) у такому розмірі, періодів прострочення, підстав нарахування та розміру процентної ставки, виходячи з якої проведено нарахування за відповідні періоди. Заява містить лише загальні положення законодавства та не містить індивідуальних доказів, що робить її недостатньою для оцінки судом правильності здійснених позивачем розрахунків, а також унеможливлює здійснення таких розрахунків судом самостійно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведено за допомогою належних та достовірних доказів наявності правових підстав для нарахування і стягнення з відповідачки заборгованості за несплаченими процентами та пенею та/або штрафами у заявленому до стягнення розмірі. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1564121 від 12.06.2024 у розмірі 16 599,97 грн. В решті позовних вимог належить відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., який позивач просив стягнути із відповідачки на його користь. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 335,61 грн. Позивачем також заявлено до стягнення з відповідачки 25\~000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження цих витрат позивачем надано копії: договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «Факторинг партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с. 43-51); заявки на надання юридичної допомоги № 1158 від 01.09.2025 (а.с. 52 зворот); витягу з Акта № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 (а.с. 52). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі\~часткового задоволення\~позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, а також за відсутності заяв чи клопотань відповідачки про зменшення розміру судових витрат, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на професійну правничу допомогу в розмірі 3 670,00 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial