Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, просить суд, ухвалити рішення яким визнати за нею - [PERSON] право власності на придбану на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2025 у [PERSON] однокімнатну квартиру за номером [ADDRESS] на другому поверсі п`ятиповерхового будинку 1980 року побудови по [ADDRESS] загальною площею 19,7м2 , житловою площею 11,2 м2, яка складається з: коридору площею 2,1 м2, санвузла площею 2,0 м2, кухні площею 4,4 м2, житлової кімнати площею 4,4 м2, житлової кімнати площею 11,2 м2. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить провести розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд прийшов до такого висновку: 11 квітня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за номером [ADDRESS] за ціною 120 000,00 грн. У зв`язку з тим, що в цей день Лебединська нотаріальна контора вже не працювала договір купівлі-продажу вищевказаної квартири був укладений в простій письмовій формі. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору від 26 квітня 2006 р., посвідченого державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за №848. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10677409 від 18 травня 2006р. Згідно п.3.1. Договору Відповідач взяв на себе зобов`язання у строк до 11 серпня 2025р. оформити Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири через Лебединську нотаріальну контору. В цей же день - 11 квітня 2025р. позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 120000 грн.00коп. (сто двадцять тисяч гривень 00 коп.), як повну оплата вартості даної квартири, про що зазначено і в п.2.1. Договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2025р. Квартира була передані позивачеві за актом приймання-передачі від 11 квітня 2025р.. Згідно п.2.3. Договору право власності на придбану квартиру переходить від Продавця до Покупця з моменту державної реєстрації права власності на таку квартиру за Покупцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В той же час Відповідач свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі Договору купівлі-продажу квартири не виконав і до цього часу договір укладено не було. У зв`язку з цим 19 серпня 2025р. позивачка особисто вручила відповідачеві лист «Щодо оформлення Договору купівлі-продажу квартири через нотаріальну контору» згідно якого, поставила вимогу перед Відповідачем, виконати взяті зобов`язання за Договором та провести оформлення Договору купівлі-продажу майна через Лебединську нотаріальну контору 29 серпня 2025р., а у разі неможли-вості прибути в цей день до Лебединської державної нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу, просила завчасно повідомити про іншу можливу дату оформлення таких документів. В той же час Відповідач 29 серпня 2025р. до Лебединської державної нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу квартири не прибув, про іншу можливу дату оформлення таких документів не повідомив. На звернення до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, якому надані повноваження щодо реєстрації прав власності та видачі документів на право власності на об`єкти нерухомого майна, які розміщені в межах м.Лебедина та Лебединського району згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивачка отримала відповідь, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. При цьому згідно ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. З урахуванням того, що договір купівлі-продажу вищевказаної квартири складено у простій письмовій формі, Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області не може провести реєстрацію права власності за позивачкою на придбане нерухоме майно. Згідно довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат АЕ №003055) та технічного паспорту однокімнатна квартира за номером [ADDRESS] , її загальна площа становить 19,7м2, а житлова площа становить 11,2м2 і яка складається з: коридору площею 2,1м2; санвузла площею 2,0м2; кухні площею 4,4м2; житлової кімнати площею 11,2м2. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2025р. ціна продажу даної квартири становить 120 000,00 грн., що є ціною даного позову. У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У відповідності зі ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного кодексу України). Згідно ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Вивчивши матеріали суд враховує, що позов визнаний відповідачем, укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та право власності продавця на це майно підтверджується письмовими доказами і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved