Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

29.09.2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В обгрунтування позовних вимог, після їх уточнення, позивач посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] . Мати залишила заповіт, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, в тому числі вказану квартиру, заповіла їй. Незважаючи на солідний вік матері, на здоров`я вона не скаржилась та померла раптово, що стало для позивача болючим ударом. Організацією поховання їй довелося займатися самій, оскільки більше поруч рідних не було. Це було і морально, і фінансово важко. Після поховання вона відразу повернулася до м.Одеси до своєї сім`ї. Коли через рік вона приїхала до селища Окни, для організації поминального обіду, то сусідка матері віддала їй заповіт разом з документами на квартиру. За словами сусідки, мати залишила ці документи, щоб та передала їх позивачу, у разі її смерті. У серпні 2025 року вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Тому вона просила визнати причини пропуску нею строку для прийняття спадщини поважними і визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері у чотири місяці з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, позивач просила встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю, посилаючись на те, що з невідомих їй причин у різних документах прізвище її матері має різне написання, а саме: у свідоцтві про народження позивача прізвище її матері російською мовою вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть матері - українською мовою « [PERSON] ». За нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб оподатковують об`єкти спадщини (дарування), що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення (п.п. «а» п.п.172.2.1 ПКУ). Тому встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, оскільки надасть можливість при прийнятті спадщини після смерті матері здійснити її оподаткування за нульовою ставкою. Ухвалою від 30.09.2025 року позовна заява була залишена без руху. 29.10.2025 року до суду надійшли усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 30.10.2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 28.11.2025 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, пояснивши, що крім неї, у її матері є ще одна донька, яка вже тривалий час, ще з шкільних років, проживає поза межами України, є громадянкою Латвії і на спадщину після смерті матері не претендує. Батька у них немає. Через складний емоційний та фінансовий стан після смерті матері у встановлений законом строк вона не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім того, вона помилково вважала, що їй нічого робити не треба, спадщина і так залишиться їй, оскільки вона є спадкоємицею матері та у неї є заповіт. Крім того, написання прізвища матері у різних документах відрізняється. У її свідоцтві про народження прізвище матері вказано « [PERSON] », а у документах матері прізвище вказано « [PERSON] ». Їй невідомо, у зв`язку з чим виникла така розбіжність. У її документах та документах сестри прізвище вказано « [PERSON] », а прізвище матері чомусь записали « [PERSON] ». Тому, з метою сплати податку при прийнятті спадщини після смерті матері на нульовою ставкою, їй необхідно встановити факт родинних відносин з матір`ю в судовому порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує /а.с.64/. Тому справа розглянута у відсутність представника відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] /а.с.13/. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири, площею 27,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (після зміни найменування [ADDRESS] ), яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Красноокнянським відділом капітального будівництва 10.09.1993 року /а.с.18, 19/. У свідоцтві про народження позивача, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », її матір`ю російською мовою зазначена « [PERSON] », а також прізвище позивача російською мовою вказане « [PERSON] » /а.с.14, 15/. У свідоцтві про шлюб позивача, яке складене російською мовою, дошлюбним прізвищем позивача вказано « [PERSON] » /а.с.15/. У заповіті, свідоцтві про право власності на житло, довідці про зареєстроване та фактичне місце проживання вказана інформація щодо [PERSON] /а.с.16, 19, 20/. При цьому ордер на вищевказану квартиру російською мовою видано « [PERSON] » /а.с.18/. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачем знайома давно. Позивач є однокласницею її чоловіка, вона знала матір позивача, вони дружили багато років. [PERSON] вона знала дуже добре і може підтвердити, що позивач є донькою [PERSON] . Свідок [PERSON] сулу повідомила, що з [PERSON] вони разом виросли, працювали, проживали поряд. Вона підтверджує, що позивач є донькою [PERSON] , хоча дівоче прізвище позивача « [PERSON] ». Їй відомо, що у позивача з матір`ю була різниця у написанні прізвища, у одній букві. Вони теж про це давно знали, але думали, що одна буква не має значення. Отже, з урахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що різне написання прізвищ [PERSON] у її свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження позивача могло бути наслідком різного перекладу прізвища « [PERSON] » з російської на українську мову. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] , [INFO] , залишила заповіт, посвідчений 06.11.2012 року приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу Одеської області Бушуєвою І.І., яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, в тому числі квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачу [PERSON] /а.с.16, 17/. Тому позивач вважає себе спадкоємицею за заповітом після смерті матері [PERSON] . Так, ст.174 розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України передбачено оподаткування доходу, отриманого в результаті прийняття у спадщину майна, в тому числі об`єкта нерухомості. При цьому, відповідно до п.а) ст.174.2.1 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини, що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення, оподатковуються за нульовою ставкою. Згідно зі ст.14.1.263 Податкового кодексу України, членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Таким чином, факт родинних відносин, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки різниця у написанні прізвища її матері у її свідоцтві про народження та прізвища матері у свідоцтві про смерть матері перешкоджає у встановленні їх родинних відносин на підставі цих документів, що, свою чергу, тягне за собою необхідність сплати податку за повною ставкою при прийнятті позивачем спадщини після смерті матері, незважаючи на те, що фактично вона є членом сім`ї спадкодавця першого ступеню споріднення і повинна сплачувати зазначений податок за нульовою ставкою. Відповідно до п. 4.2 п.4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджений і цей факт має для позивача юридичне значення, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд прийшов до наступного висновку. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно з довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану та місця проживання Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю [INFO] . За вказаною адресою на день смерті [PERSON] ніхто зареєстрованим не був /а.с.20/. У серпні 2025 року позивач зверталася до Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини /а.с.21/. Як вбачається з наданої Ананьївською державною нотаріальною Одеської області копії спадкової справи №239/2025 на майно [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останньої зверталася лише представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] . Вказана заява надійшла 02.08.2025 року. Відомості про наявність інших спадкоємців в зазначеній спадковій справі відсутні /а.с.35-59/. Згідно із ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , закінчився 18 грудня 2024 року. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. З урахуванням зазначеного, враховуючи, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , пропустила строк для прийняття спадщини, так як морально важко перенесла смерть матері, перебувала у складному емоційному та фінансовому становищі та помилково вважала, що так як вона є спадкоємцем після смерті матері та на неї складено заповіт, то вона зможе оформити спадщину у будь-який час, беручи до уваги, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на спадкове майно, суд вважає за можливе позов задовольнити та, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який вона пропустила з поважних причин. Водночас, відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. У своєму позові позивач не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Outcome: approved