Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

22 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Крижопільської селищної ради, яка була замінена як належний відповідач у справі, у якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] в с. Тернівка Тульчинського району Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,4343 га, кадастровий номер 0521986400:02:001:0665. Після смерті матері залишилось два спадкоємці, вона як дочка померлої та [PERSON] як внучка померлої. За життя мати склала заповіт на належну їй земельну ділянку та заповіла її своїй внучці [PERSON] . Оригінал заповіту не зберігся. Знаючи про наявність заповіту, вона не вчиняла дій по прийняттю спадщину. В подальшому, після смерті [PERSON] . [PERSON] звернулася до Тернівського старостинського округу Крижопільської селищної ради із заявою про видачу дублікату заповіту. У видачі дублікату їй було відмовлено в зв`язку із тим, що при оформленні заповіту старостою Тернівсбького старостинського округу було допущено описку в даті посвідчення заповіту, що є грубою помилкою і призводить до неможливості видачі дублікату заповіту, який є нікчемний в силу вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Таким чином [PERSON] не може успадкувати майно після смерті [PERSON] за заповітом. Про нікчемність заповіту вона взнала у вересні 2025 року. Оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, то звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав за законом, однак остання відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину за законом, оскільки нею був пропущений термін для звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщино, про що нотаріусом видана відповідна постанова. Тому вважає причини пропуску поважним та можливим надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Вирішено питання витребування доказів. 07 листопада 2025 року із Крижопільської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, відповідно до якої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. З огляду на зазначену інформацію ухвалою суду від 13 листопада 2025 року неналежного відповідача [PERSON] було замінено на належного відповідача Крижопільську селищну раду. 08 грудня 2025 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Щодо задоволення позовних вимог покладаються на розсуд суду. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 19 грудня 2025 року позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити з підстав, які зазначені в позові. Разом з тим зазначила, що коли її донька [PERSON] пішла до старости за отримання дублікату заповіту, який склала [PERSON] на її користь, оскільки оригіналу заповіту не змогли знайти. Коли староста почала виготовляти дублікат заповіту то помітила, що дата складання заповіту пт дата посвідчення старостою заповіту не збігається, а саме в році, та відмовила у його видачі, зазначила, що він в силу закону є нікчемним. Вона як донька та спадкоємець першої черги має право на прийняття спадщини, яка належала на праві власності її матері. Однак як пройшов термін звернення до нотаріуса, а саме шестимісячний строк, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні 19 грудня 2025 року представник позивачки підтримав позовні вимоги останньої та просив їх задовільнити. Крім того зазначив, що причина пропуску позивачкою терміну для звернення до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини є поважною, оскільки остання була впевнена, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийме спадщину після смерті [PERSON] . Тому знаючи про наявність заповіту на останню вона не вчиняла дій щодо прийняття спадщини після смерті своєї матері. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Тернівка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2024 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений старостою Тернівського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Крупко А. за р.№ 6-1, яким заповіла [PERSON] , [INFO] , належну їй земельну ділянку на підставі державного акта серії ВН, площею 3,4343 га, кадастровий номер 0521986400:02:001:0665, що знаходиться на території Тернвського старостинського округу. Як вбачається із копії заповіту, де зазначено що даний заповіт складений 22 березня 2023 року, а посвідчений старостою 22 березня 2022 року. Дана помилка є грубою та відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України даний заповіт є нікчемний, тобто недійсним. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В дану випадку, як встановлено судом заповіт, який складений за життя [PERSON] є недійсним в силу його нікчемності, тому майно, яке залишилося після смерті останньої спадкується за законом. Як встановлено судом позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги, як донька спадкодавця [PERSON] . Родинна спорідненість, а саме, що [PERSON] є донькою [PERSON] підтверджується відомостями, які містяться в наступних документах: свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видано повторно 22.05.1996, де зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.05.1978 року, де зазначено, що після укладення шлюбу 20.05.1978 року дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (що є підтвердженням зміни прізвища позивачки); витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 0053505937 від 09 вересня 2025 року, в якому зазначено, що після розірвання шлюбу 18 травня 1966 року, [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] » (що підтверджує зміну прізвища матері позивачки спадкодавці [PERSON] ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 164/02-31 від 20 жовтня 2025 року, яка видана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С., [PERSON] 20 жовтня 2025 року відмовлено в оформленні спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропуском нею терміну, який наданий законом для прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). Відповідно до роз`яснень, даних у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 1258 ЦК України передбачена черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] вказує, що вона не вчиняла дії по прийняттю спадщини після смерті її матері [PERSON] , оскільки знала про існування заповіту, який остання склала на [PERSON] та була впевнена, що остання оформить свої спадкові права за заповітом на майно, після смерті [PERSON] . Про недійсність заповіту вона взнала у вересні 2025 року та звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини та отримала відмову. Як встановлено судом зазначений заповіт в силу Закону є недійсним, а саме нікчемним. Враховуючи обставини справи, недійсність заповіту на користь [PERSON] , наявність спадкоємця першої черги, позивачки [PERSON] , наведені позивачкою причини, а саме впевненість того, що спадкоємець за заповітом прийме спадщину, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Верховний Суд у своїй Постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 330/761/21 зазначає, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину (або їх правонаступники, спадкоємці). Лише за їх відсутності відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, належним відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування - Крижопільська селищна рада, так як із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 83019360 від 24 жовтня 2025 року вбачається відсутні спадкоємці, які прийняли спадщині після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, встановлені по справі обставини в сукупності дають підстави суду зробити висновок про те, що причини, з яких позивачем було пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] були пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для вчинення таких дій, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що позивачкою доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, для реалізації спадкових прав, позивачці слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці. Судові витрати (судовий збір) сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, суд залишає за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved