Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. ТОВ «Факторинг партнерс» звернулося до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідачки заборгованість, яка виникла за договором № 11957304 від 05 травня 2024 року у розмірі 17 960 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між «Еко фін» та відповідачкою 05 вересня 2024 р. було укладено Кредитний договір №11957304, відповідно до умов якого ТОВ «Еко фін» надав відповідачці кредит в сумі 4 000 грн. на строк 730 днів, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки. 11 серпня 2025 року між ТОВ «Еко фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №11-08/25, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача договором №11957304. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №11957304 від 05 вересня 2025 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 17 960 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 640 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору 320 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути у відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в силу статті 128 ЦПК України належно повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання, призначене 18 грудня 2025 року не з`явилася. Відзиву на позов не подала, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з частиною 1статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 вересня 2024 року між ТОВ «Еко фін» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11957304. Відповідно до умов договору останній надано грошові кошти в сумі 4000,00 грн., на строк користування кредитними коштами 730 днів, який починається з 05 вересня 2024 року та закінчується 04 вересня 2026 року; складається з дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду, дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 18 вересня 2026 року (рекомендована дата платежу); поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду і закінчується 13.05.2026 року (дата остаточного погашення заборгованості); проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 365% відсотків річних (денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового періоду). При застосуванні програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % річних (денна процентна ставка 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, а відповідачка зобов`язалася їх провернути та сплатити проценти у термін, установлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором ( ч. 2 п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8 кредитного договору). Договір про споживчий кредит/кредитний договір № 11957304 підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора (електронного підпису) ZTE4ZWE3, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Згідно з п. 3.1.2.5 Договору, товариство в день укладання кредитного договору, але не пізніше трьох робочих днів з дня його підписання, надає кредит шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі Заяви на отримання кредиту та зазначений у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору. Згідно Графіку розрахунків (платежів), який є додатком №1 до кредитного договору №11957304 від 05 вересня 2024 та його невід`ємною частиною, визначено загальну вартість кредиту у розмірі 33200 грн та реальну річну процентну ставку 3701,17. Графік підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором ZTE4ZWE3 (а.с.19-32). ТОВ «ЕКО ФІН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується скріншотом виконаної транзакції, та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, відповідно до яких відповідачці на належну їй банківський рахунок № [NUMBER] були перераховані кошти в сумі 4000,00 грн. Однак, як вбачається з виписки за кредитом перед ТОВ «ЕКО ФІН», відповідачка умов кредитного договору не виконувала. 11.08.2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір № 11-08/25, за умовами якого ТзОВ «ЕКО ФІН» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідачки [PERSON] за договором № №11957304 від 05 вересня 2024. Відповідно до Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору № 11-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.08.2025 року та Акту прийому-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору № 11-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.08.2025 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідачки на час відступлення права вимоги становить 17 640 грн., із яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 13640,00 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно виписки за кредитом перед ТОВ «Еко фін» [PERSON] , загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем становить 17 960,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4000,00 грн.; заборгованості по процентах в сумі 13 960 грн (а.с.59-64). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6статті 259ЦПК України та частини 5статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2статті 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи наведене, проаналізувавши зміст договору, його форму, суд дійшов висновку, що договір про споживчий кредит дійсно укладений сторонами правочину в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Свої зобов`язання за кредитним договором первісні кредитори виконали належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитодавця вимагати їх повернення. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована. Зважаючи на те, що відповідач не здійснював погашення заборгованості по кредиту та не повернув кредит протягом строку, обумовленого сторонами при укладенні договору, тим самим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за договором №11957304 від 05 вересня 2025 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 17 960,00 грн. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Зважаючи на те, що позов задоволено на користь позивача, суд, на підставі ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved