Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду, через свого представника адвоката Ладана О.А., з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив визнати за [PERSON] , право власності на: земельну ділянку, кадастровий номер - 0522287000:06:000:0422, площею - 2,9258 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Щасливська сільська рада, про що спадкодавцю було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №020270, виданий 29 вересня 2004 року Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрований Липовецьким районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №396. Позивач обґрунтовує свій позов тим, мати позивача, [PERSON] , до дня своєї смерті, [INFO] , проживала в с. Щаслива .За життя, 25.06.2003 року, мати позивача склала заповіт за яким заповіла своєму синові, відповідачу, належну ій земельну ділянку (пай) розміром 3,05 га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Земля Подільська». Після смерті спадкодавця, матері позивача, [PERSON] , також спадщину за законом, в порядку передбаченому ст.1268 ЦК України, було прийнято братом позивача [PERSON] . Слід зазначити, що брат позивача - [PERSON] помер [INFO] . За життя, брат позивача, [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті не звертався. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла його дружина - [PERSON] , яка звернулась до Липовецької державної нотаріальної контори Вінницького району Вінницької області із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. На час складення заповіту спадкодавець мала право на земельну ділянку (пай) розміром 3,05 га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Земля Подільська» с.Щаслива, згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ВН N? 0331542 від 02.06.1997 року, проте 29.09.2004 року на підставі вказаного сертифікату [PERSON] отримала Державний акт на право на власності на вказану земельну ділянку (серія ВН N? 020270), який було видано Липовецькою райдержадміністрацією, на земельну ділянку площею 2,9258га, кад.№052227000:06:000:0422, яка розташована на території Щасливської сільської Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області та надана для ведення особистого селянського господарства. Після смерті спадкодавця позивач в порядку передбаченому чинним законодавством звернувся до Приватного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нею 10.03.2025 року було відкрито спадкову справу за №51/2025. В подальшому Постановою нотаріуса вих. №273/02-31 від 23.09.3025 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, у зв?язку із тим, що волею заповідача у вищевказаному заповіті на випадок смерті, заповідач заповів належне йому право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Земля Подільська» 3,05 га на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 17.11.2025 за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області - на належного [PERSON] та витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що на земельну ділянку не претендувала та не претендує, просить позов задовольнити. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст. 1216 -1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] батько [PERSON] та мати [PERSON] . За життя 25.06.2003 р., [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй земельну частку (пай) розміром 3,05 га у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Земля Подільська» своєму синові позивачу. Відповідно до «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству «Земля Подільська» Щасливської сільської Ради народних депутатів», на гр. [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), за №243 від 10.06.1997р. у розмірі 3,05 умовних кадастрових гектарів, серія ВН №0331542 відповідно до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації №149 від 02.06.1997 року. Взамін даного сертифіката на право на земельну частку (пай) видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії BH№020270 зареєстрований за №396 від 29.09.2004 року на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9258 га. із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується листом ГУ Держегеокадастру у Вінницькій області від 01.10.2025 №589/14-25. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , а після її смерті відкрилася спадщина. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 27.01.2025 у справі 136/2262/24, позивачу було надано додатковий строк тривалістю два місця для подання заяви в органи нотаріату про прийняття спадщини за заповітом, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Разом з тим, позивач у визначений строк звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення її спадщини. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №51/2025 до майна померлого, [INFO] [PERSON] , окрім позивача, спадкоємцем за законом першої черги, був син померлої - [PERSON] , 1967 року народження, який помер [INFO] та не являвся спадкоємцем права на обов?язкову частку у спадщині. За життя, останній, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті не зввертався. Згідно копії спадкової справи №71/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , після його смерті спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON] , яка звернулася до органів нотаріату у визначений законодавством термін. Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини матері за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер- 0522287000:06:000:0422, площею 2,9258 га., розташовану за адресою:Вінницька область, Вінницький район, Щасливська сільська рада, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що вказано у постанові нотаріуса. Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з врахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату не передбачено на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами обставини підтверджують належність спадкодавцеві права на право на земельну частку (пай), за №243 від 10.06.1997р. у розмірі 3,05 умовних кадастрових гектарів, серія ВН №0331542 відповідно до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації №149 від 02.06.1997 року. Взамін даного сертифіката на право на земельну частку (пай) видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії BH№020270 зареєстрований за №396 від 29.09.2004 року на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9258 га. із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, доводять, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті матері прийняв, отож звернення позивача до суду є виправданим, оскільки в нотаріальному порядку реалізація права позивача на спадщину є неможливою. Крім цього, відповідач надав до суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved