Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 30.11.2007 він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі. Від даного шлюбу сторони мають дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони разом не проживають вже багато років, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає примирення та збереження сім`ї неможливим, тому просить шлюб розірвати, стягнути з відповідачки судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду від нього надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без її участі. За таких обставин, відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.11.2007, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі 30.11.2007, про що зроблено актовий запис № 1390 (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі 10.07.2008 (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 19.10.2010 (а.с. 7 зв.бік). Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого. У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина 1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо. Ні позивач, ні відповідачка не виявили наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. ( а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved