Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У листопаді 2025 р. позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 12.12.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 439680-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 5 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у фіксованому розмірі та становить 1,0777 за кожен день користування кредитом. Договір № 439680-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, лише частково сплатила заборгованість в сумі 2 080 грн. Станом на 30.10.2025 утворилась заборгованість в розмірі 12 777,41 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 5 000 грн, сума прострочених платежів по процентах 7 544,60 грн, сума прострочених платежів за комісією 232,81 грн. Посилаючись на викладене, просять суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. 26.11.2025 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відкрите спрощене позовне провадження по справі і призначено судове засідання. Представник позивача в просив суд слухати справу у його відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Одночасно також була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом при розгляді справи встановлено, що 12.12.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 439680-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 30.10.2025 утворилась заборгованість в розмірі 12 777,41 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 5 000 грн, сума прострочених платежів по процентах 7 544,60 грн, сума прострочених платежів за комісією 232,81 грн. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Судом встановлено, що відповідачем сплачено на погашення заборгованості за кредитним договором 2 080 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 439680-КС-001 від 12.12.2021 року в сумі 12 777,41 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 5 000 грн, сума прострочених платежів по процентах 7 544,60 грн, сума прострочених платежів за комісією 232,81 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн, з урахуванням задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 549-551, 599, 624, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

Outcome: approved