Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

07.11.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 24.10.2022 ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір №9465942652, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЦФР» надало [PERSON] грошові кошти в сумі встановленого кредитного ліміту 25630 грн 50 коп., тип кредиту кредит, строк користування - 36 місяців, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. Однак зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, через, що виникла заборгованість в сумі 43349 грн 09 коп. 01.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК», було укладено договір відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК». 02.12.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу №НІ/11/25-Ф, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №9465942652 від 24.10.2022, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Добровільно відповідач кредитну заборгованість в сумі 43349 грн 09 коп. не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму зазначеної кредитної заборгованості, сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9200 грн 00 коп. Ухвалою від 10.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки подачі заяв по суті. Ухвалою від 01.12.2025 розгляд справи відкладений через неявку відповідача. В судове засідання представник позивача не прийшов, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прийшов, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за місцем проживання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов та докази на спростування доводів позивача до суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб за наявними в ній доказами. Ухвалою суду від 18.12.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи на судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 24.10.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір у вигляді заяви №9465942652 на отримання кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 10.99%. Загальний розмір кредиту 25630 грн 50 коп., строк на який надається кредит 36 місяців. Договором також передбачені щомісячні проценти 3,50 % від суми кредиту згідно з графіком платежів. 01.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК», було укладено договір відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК», а АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників (а.с. 18-21). 02.12.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № НІ/11/25-Ф, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Згідно акту прийому-передачі інформації Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» прийняло інформацію, яка надана в електронному вигляді на флеш-носії (а.с.16). Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 9465942652 від 24.10.2022, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №9465942652 від 24.02.2022 станом на 02.12.2024 у розмірі 43349 грн 09 коп., з яких тіло кредиту 25233 грн 21 коп., заборгованість за відсотками 3762 грн 76 коп. Однак відповідач добровільно заборгованість не погашає. З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював. Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статей 526,527,530ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем не виконане. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 43349 грн 09 коп. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9465942652 від 24.10.2022 в сумі 43349 грн 09 коп. В силу вимог ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Враховуючи викладене вище, те, що відповідач зобов`язання свої не виконав, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 43349 грн 09 коп., з яких тіло кредиту 25233 грн 21 коп., заборгованість за відсотками 3762 грн 76 коп. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн 00 коп. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У частинах першій-третій статті 134\~ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною восьмою статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Представник позивача підтвердив належними доказами понесення витрати на правничу допомогу в сумі 9200 грн 00 коп. Клопотання про зменшення розміру таких витрат до суду не надійшли. Отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача також витрати на правничу допомогу в суму 9200 грн 00 коп.

Outcome: approved