Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

27 жовтня 2025 року до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»), яке діяло через представника Усенка М.І., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17220 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 21 травня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] укладено споживчий кредит №2417154, згідно з умовами якого відповідач отримав 5250 грн та зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 17220 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 5250 грн та заборгованості за відсотками 11970 грн. 08 лютого 2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», уклали Договір факторингу № ККАУ-08022021, згідно якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2417154 від 21 травня 2020 року. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. Ухвалою від 17 листопада 2025 року витребувано докази. Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 25 грудня 2025 року. 25 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло пояснення, у якому вказує, що в матеріалах справи не зазначені докази, а саме жоден із наданих документів не містять інформації отримання відповідачем кредитних коштів. Також, вказує, що картка обліку Договору (розрахунок заборгованості), на яку посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а, отже, такий розрахунок не є належним доказом наявності заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позову. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 травня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2417154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір) /а.с. 20зв.-23/. Вказаний Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М918912. Відповідно до п. 1.2 Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. п. 1.3, 1.4 Договору, сума кредиту складає 5250 грн, тип кредиту кредит. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору. В силу п. 1.5.1 Договору, знижена процентна ставка 1,62% в день від суми кредиту, яка застосовується в межах строку надання кредиту. Згідно п. 1.5.2 Договору, стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту. Мета отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби (п.1.6 Договору). Відповідно до п.п. 1.7, 1.7.1, 1.7.2, 1.8, 1.8.1, 1.8.2 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою - 591,09% річних (7793,63 грн), за стандартною ставкою 695,40% річних (8242,50 грн). Відповідно до довідки про ідентифікацію /а.с. 24/ [PERSON] , з яким укладено договір № 2417154 від 21 травня 2020 року ідентифікований ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): М918912. Згідно листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», який надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, 21 травня 2020 року на картковий рахунок маска картки [NUMBER] були перераховані кошти у сумі 5250 грн /а.с. 24зв./. 23 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані докази, відповідно до яких [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] , та 21 травня 2020 року на рахунок останнього були зараховані кошти у сумі 5250 грн /а.с. 74-75/. До позовної заяви додано також правила внадання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту /а.с. 10зв.-18/, паспорт споживчого кредиту /а.с. 18зв.-20/. 08 лютого 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021, згідно якого та згідно із витягу з Реєстру боржників та акту приймання-передачі реєстру боржників, позивач набув право вимоги до відповідача /а.с. 31 зв. - 35, 35зв., 36зв./. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було сформовано [PERSON] досудову вимогу від 14 жовтня 2025 року /а.с. 37/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач заборгованість за кредитом не погашав. Станом на дату подання позовної заяви наявна заборгованості у розмірі 17220 грн, з яких 5250 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11970 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с. 25зв.-31/. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги фінансової установи. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. При цьому, суд не приймає посилання представника відповідача про те, що [PERSON] не отримував кредитних коштів, оскільки наведене спростовується дослідженими доказами, а саме листом АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів 21 травня 2020 року у сумі 5250 грн на рахунок [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», суд приходить до наступного. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11. У зв`язку з тим, що до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на підставі договору відступлення прав вимоги перейшло право вимоги до позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Як зазначалось вище, з наданого позивачем розрахунку заборгованості /а.с.25зв. - 31/ вбачається, що станом на дату подання позовної заяви загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №2417154 від 21 травня 2020 року становить 17220 грн: з яких 5250 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11970 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у визначений цим договором строк, тіло кредиту і стандартну процентну ставку за строк користування кредитними коштами не повернув, а тому суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5250 гривень. Що стосується процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11970 гривень слід зазначити наступне. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. До таких висновків щодо застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц; від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18; від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц; від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц; від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц. Як вбачається з п. 4.3 договору Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Однак, відомостей про надання [PERSON] згоди, або вчинення дій щодо автопролонгації строку кредитного договору, матеріали справи не містять. До позовної заяви позивач долучив графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №2417154 від 21 травня 2020 року, паспорт споживчого кредиту, в яких зазначено строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору, розміри процентних ставок: стандартна 695,40% річних (1,90% в день) та знижена 591,09% річних (1,62% в день), а також картку обліку договору, що не є доказами які підтверджують згоду на автопролонгацію строку кредиту після 20 червня 2020 року (після спливу строку кредитування). Таким чином, позивач не надав суду достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили і відповідач дав згоду на автопролонгацію договору після 20 червня 2020 року і продовження строку кредиту, а відповідні зміни строку користування кредитом та процентної ставки були відображені в особистому кабінеті клієнта. Крім того, надані позивачем вказані докази не підтверджують наявність заборгованості з процентів та її розміру за період після автопрологації строку кредиту, оскільки не містять щодо цього необхідної інформації. Також позивачем не надано і у матеріалах справи відсутній розрахунок вказаної заборгованості, що підтверджувався б первинними документами бухгалтерського обліку складеними в паперовій чи електронній формі. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ). Оскільки позивач не надав суду достовірних і достатніх доказів - первинних документів, що підтверджували б наявність у відповідача заборгованості за процентами в період з 20 червня 2020 року по 18 вересня 2020 року включно, а також розрахунку цієї частини заборгованості, стягненню підлягають лише проценти, нараховані за період строку дії кредитного договору, саме: 2992,50 грн (5250 х 1,90%= 99,75 грн. в день х 30 днів ( з 21 травня 2020 року по 20 червня 2020). Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5250 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2992,50 грн - сума заборгованості за відсотками, а всього 8242,50 грн. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір /а.с. 10/ у розмірі 1159,36 грн (47,86%). В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Як вбачається з копії договору /а.с. 39зв./ про надання правничої допомоги, копії акту прийому-передачі наданих послуг /а.с. 40/, детального опису наданих послуг /а.с.40зв./ позивачем сплачено за правничу допомогу адвоката кошти в сумі 8000 грн. В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із викладеного, оскільки суд задовольнив частково позовні вимоги позивача, тому він має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3828,80 грн (47,86%).

Outcome: partial