Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за договором позики у загальному розмірі 179 078,67 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову Позивач зазначив, що 04 квітня 2025 року між ним та Відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, що підтверджується власноручно написаною розпискою Відповідача, оригінал якої знаходиться у Позивача. Згідно з розпискою, Позивач передав Відповідачу грошові кошти у сумі 142 000 грн., які Відповідач зобов`язався повернути у строк до 08 серпня 2025 року згідно з погодженим графіком платежів. Однак Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, кошти не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що стала підставою для звернення до суду Ухвалою суду від 26.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму у встановлений строк. Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути подана розписка позичальника, яка підтверджує отримання грошових коштів. Судом встановлено, що 04.04.2025 Відповідач власноручно склав розписку, в якій прямо зазначив: суму отриманих коштів - 142 000 грн.; зобов`язання їх повернути; конкретний строк повернення та графік платежів. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт укладення між сторонами договору позики та передачі грошових коштів Позивачем Відповідачу. Після настання строку повернення коштів позивач звертався із вимогою до відповідача, однак, відповідач ігнорує вимоги та позику не повертає, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права. Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов`язання є гривня, проте якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що станом на день звернення Позивача до суду: строк повернення позики закінчився; грошові кошти Відповідачем не повернуті; доказів виконання зобов`язання Відповідач суду не надав. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, невиконання зобов`язання є його порушенням та тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості, який включає: інфляційні нарахування у розмірі 2 355,48 грн., 3% річних у розмірі 1 939,19 грн., пеню 32784,00 грн. Перевіривши поданий розрахунок, суд вважає його обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам статті 625 ЦК України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів. Отже враховуючи, що позичальник не виконав своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості за договором позики в сумі 179078,67 грн.

Outcome: approved