Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі ТОВ «УФО»), в особі представника - адвоката Дідуха Є.О., за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір) № 4785671 від 03.07.2024 у розмірі 68 252,67 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі слати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] 03.07.2024 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671, який укладено в електронній формі за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт (Мобільний застосунок «Credit7») з використанням надісланого споживачу одноразового ідентифікатора «91598», що є електронним підписом споживача. Підписанням електронним підписом договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладення якого підтверджено. Відповідач погодився та зобов`язався виконувати його умови, повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати обов`язки, передбачені Договором. На підставі укладено відповідачем Кредитного договору № 4785671 від 03.07.2024 та Додатковим договором до нього від 04.07.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відповідачу було надано кредит загальний розмір якого становить 11000,00 грн. строком на 360 днів - з 03.07.2024 р. по 28.06.2026, і сплатою процентної ставки - 1,50% за кожен день (547,00 % річних), яка є стандартною процентною ставкою та застосовується у межах строку кредиту, при цьому періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів, знижена процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Клієнт до встановленого строку або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до умов Кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, що відображений у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 11000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» «Щодо зарахування грошових коштів на платіжну карту Відповідача». В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За даними поденного розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4785671 від 03.07.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 03.07.2024 р. по 27.02.2025 у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими відсотками за користування грошовими коштами в межах погодженого строку дії Договору у розмірі - 37452,73 грн. 27.02.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір факторингу № 27/02/2025 на підставі якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Станом на дату укладання Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року, строк дії Договору № 4785671 від 03.07.2024 року не закінчився, тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати договору факторингу - 27.02.2025 донараховано відсотки за 120 календарних дні в розмірі 19800,00 грн., таким чином заборгованість нарахованих процентів за користування грошовими коштами, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 57 252,964 грн. Відповідно до укладеного договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 4785671 від 03.07.2024 року загальна сума заборгованості склала 68 252,67 грн., з якої заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 37 452,73 грн., заборгованості за процентами за 120 календарних днів нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 19 799,964 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором № 4785671 від 03.07.2024 загальною сумою 68 252,67 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 37452,73 грн., заборгованості за процентами за 120 календарних днів нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 19799,964 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Крім того, представником позивача заявлено вимоги в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України, органу що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням законної сили стягнувши з відповідача [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, надіславши за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.125). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.123,130,137). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, відповідача, було повідомлено шляхом направлення судової повістки на належну відповідачу електронну скриньку, яку останнім отримано, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.121), а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону належного відповідачу через додаток «Viber», які останнім отримувались, про що свідчать довідки про доставку (а.с.120,129, 135). Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2024 р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір) (оферти) №4785671 (а.с.21-31). Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн. (п.1.2 Договору), строком на 360 днів з 03.07.2024 по 28.06.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів (п.1.3 Договору). Стандартна процента ставка становить 1,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту (п.п.1.4.1 Договору). Знижена процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується на наступних умовах. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт (Мобільний за стосунок «Credit7») з використанням надісланого споживачу одноразового ідентифікатора «83846», що є електронним підписом споживача. Підписанням електронним підписом договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладення якого підтверджено. Відповідач погодився та зобов`язався виконувати його умови, повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати обов`язки, передбачені Договором (а.с.21-31, 33-35). Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до Договору, яку також підписано відповідачем), за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «83846» (а.с.31-зворот). 04.07.2024 р. відповідачем [PERSON] з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено Додатковий договір до Договору № 4785671 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.07.2024 р. (а.с.36-38), на підставі п.1.2 якого сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 1000,00 грн. Пунктом 1.3. цього Додаткового договору внесено зміни у п.1.2 Договору та викладено його у наступній редакції: на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 11000,00 грн. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає - 11000,00 грн. Строк кредиту та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору (п.1.5 Договору). В Паспорті споживчого кредиту викладена інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору №4785671-Т1 до Договору про споживчий кредит № 4785671 від 03.07.2024 (а.с.33-35), у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) викладена інформація про графік платежів та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит (а.с.38). Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 11000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № № [NUMBER] . Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось через платіжну систему на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03.01.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Пейтек Україна», що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 06.03.2025 вих. № 20250306-1514 відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 03.07.2024 23:07:14 на суму 10000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 0c6f49b8-96ee-4d7e-b94f-94a7fc28772, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 47856711720037232, Session ID-025511680581, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації - 387405, банк-еквайр - АТ «ПУМБ» призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] (а.с.49). Також, листом ТОВ «Пейтек Україна» від 06.03.2025 вих. № 20250306-1515 повідомлено, що відповідно до укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03.01.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Пейтек Україна було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 04.07.2024 09:21:20 на суму 1000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 22fa1570-713e-40cd-b7c0-91c7648ba1ad, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - top_up _payment_47856711720074077, Session ID-025514127688, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації - 017412, банк-еквайр - АТ «ПУМБ» призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] (а.с.50). Факт перерахування кредитних коштів на карту відповідача [PERSON] підтверджується витребуваною судом інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої на карту № [NUMBER] емітовану на [PERSON] 03.07.2024 здійснено зарахування коштів в сумі 10000,00 грн., 04.07.2024 здійснено зарахування коштів в сумі 1000,00 грн. (а.с.131). В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За даними поденного розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 4785671 від 03.07.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у період з 03.07.2024 р. по 27.02.2025 відповідачу нараховані відсотки за користування грошовими коштами в межах погодженого строку дії Договору у розмірі - 37 452,73 грн., при цьому загальний розмір заборгованості становить 53 652,71 (а.с.66-69). 27.02.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір факторингу № 27/02/2025 (а.с.70-78), на підставі якого ТОВ «ЛАНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору Факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 (а.с.75-зворот), про що відповідача було повідомлено ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» листом в особистому кабінеті боржника про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с.47). Станом на дату укладання Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року, строк дії Договору № 4785671 від 03.07.2024 року не закінчився, тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 28.02.2025 року по 27.06.2025 року (120 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 19800 грн., на підтвердження чого позивачем долучено відповідний розрахунок заборгованості (а.с.64-65). Таким чином заборгованість нарахованих процентів за користування грошовими коштами, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 57 252,964 грн. Відповідно до укладеного договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №4785671від 03.07.2024 загальною сумою 68 252,67 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 37452,73 грн., заборгованості за процентами за 120 календарних днів нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 19799,964 грн. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором №4785671від 03.07.2024 загальною сумою 68252,67 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 37452,73 грн., заборгованості за процентами за 120 календарних днів нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 19799,964 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору (з 28.02.2025 по 27.06.2025 (за 120 календарних днів), розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданим суду розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 4785671 про надання споживчого кредиту від 03.07.2024, який не спростований відповідачем, як і не спростовано відсутність його волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Згідно з вищевказаним розрахунком, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 4785671 від 03.07.2024 становить 68252,67 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 37452,73 грн., заборгованості за процентами за 120 календарних днів нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 19799,964 грн. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671 від 03.07.2024 року, за невиконання зобов`язань за яким у останнього виникла заборгованість в загальному розмірі 68252,67 грн. Надана позивачем засвідчена належним чином копія договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, що укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» підтверджує факт відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється на підставі правочину. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, як це закріплено положеннями ч. 1 ст. 513 ЦК України. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Правомірність укладеного між сторонами Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671 від 03.07.2024, як правочину сторонами не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Первинним кредитором відповідачу надано кредитні кошти, які останній повинен був повернути. Проте, відповідач зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671 від 03.07.2024 року належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671 від 03.07.2024 року підтверджується розрахунками заборгованості наданими позивачем (а.с.64-65,66-69). Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671 від 03.07.2024 року, суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4785671 від 03.07.2024 року в загальному розмірі 68 252,67 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у розумінні ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідного розрахунку з зазначенням сум, що підлягають стягненню, на підтвердження вказаних вимог позивачем не надано. Разом з тим, суд зауважує, що у відповідності до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 (а.с.15), підлягають стягненню з відповідача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., позивачем до суду надано наступні копії документів: Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 з переліком виду виконаних робіт (наданих послуг) та їх вартості (а.с.41), Детальний опис робіт (наданих послуг) №4785761 від 18.09.2025 з переліком виду виконаних робіт (наданих послуг) та їх вартості (а.с.42), Заявка №4785761 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с.43-44), свідоцтво про право на зайняття Дідухом Є.О. адвокатською діяльність, серії КС № 5972/10 (а.с.95), Довіреність від 01.08.2024 р., якою ТОВ «Українські фінансові операції» уповноважує адвоката Дідуха Є.О. представляти інтереси в судах України (а.с.106), Договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О. (а.с.107-108). Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правову допомогу. У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, а саме - 10 000,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial