Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

06.11.2025 року представник заявника, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Олександрівська селищна рада Краматорського району Донецької області. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 06.11.2025 року відкрито провадження по справі, та призначено судове засідання. В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці зазначив, що 17 липня 2023 року, у віці 51 роки, перебуваючи в лікарні м. Харкова в умовах стаціонару, в результаті тяжкої невиліковної хвороби помер громадянин [PERSON] , 1972 року народження. Смерть спадкодавця була зареєстрована 18.07.2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 7953. В зв`язку зі смертю спадкодавця на території Олександрівської селищної ради Краматорського району Донецької області відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . По своїй смерті спадкодавець заповіту не лишив. Заявниця є донькою спадкодавця та відповідно спадкоємицею свого померлого батька за першою чергою спадкування за законом. Реалізуючи своє законне право на спадкування 14.10.2025 року заявниця звернулася через свого представника - адвоката Кириченка О.О. до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Левочка М.М. За результатами розгляду поданих заявницею документів нотаріусом була прийнята постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки на думку нотаріуса заявницею був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, підтверджуючих факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті. Дійсно, заявниця не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в визначені ст. 1270 Цивільного кодексу України строки. Але вона мала впевненість в тому, що вона, постійно проживаючи разом зі спадкодавцем за наведеною вище адресою в належній їм на праві спільної часткової власності квартирі, є такою, що фактично прийняла спадок на підставі відповідних норм ст. 1268 ЦК України. Для неї було цілковитою несподіванкою дізнатися про те, що на момент своєї смерті її батько насправді був зареєстрований за постійним місцем проживання за іншою адресою, а саме: по [ADDRESS] , у будинку, який належить на праві приватної власності громадянину [PERSON] , 1962 року народження, хоча фактично там ніколи не жив. Просить встановити юридичний факт постійного проживання громадянки [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.м.т. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, РНОКПП [NUMBER] , разом з громадянином [PERSON] , який народився [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , станом на момент смерті останнього [INFO] . У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, та надав пояснення, відповідно викладеним у заяві. Зазначив, що факт проживання однією сім`єю необхідно встановити з метою отримання заявницею спадщини після смерті її батька. Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував (а.с.34-35). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] , у віці 51 роки, у м. Харків помер громадянин [PERSON] , 1972 року народження, актовий запис № 7953 (а.с.11). Померлий [PERSON] є батьком заявниці (а.с.9-11). Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] та технічного паспорту на квартиру, померлий [PERSON] , був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.12-14). Згідно довідки та листа Новодонецької селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 08.09.2025 року, місце проживання [PERSON] , було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 22.03.2023 року по 18.07.2023 року (а.с.15). Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу, Донецької області Левочкою М.М. від 14.10.2025 року заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій оскільки відсутні докази постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.16-17). Згідно відповіді № 1977953 від 06.11.2025 року з ЄДДР, витягу з реєстру територіальної громади та відповіді Олександрівської селищної військової адміністрації від 14.11.2025 року, заявниця з 18.05.2010 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8, 20, 33). Згідно відповіді № 1977981 від 06.11.2025 року з ЄІССС, заявницяз 18.12.2022 року по 04.05.2024 року, була зареєстрована, як ВПО у [ADDRESS] (а.с.21). Згідно відповіді № 1997679 від 11.11.2025 року з ЄІССС, померлий [PERSON] з 06.01.2023 року по [INFO] , був зареєстрований, як ВПО у [ADDRESS] (а.с.30). Згідно відповіді Олександрівської селищної військової адміністрації від 14.11.2025 року, [PERSON] не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день своєї смерті - [INFO] (а.с.33). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є матір`ю заявниці. [PERSON] це її чоловік. Чоловік проживав в Олександрівці по Донецькій 5, з донькою, але зареєстрований був у Іверську, щоб отримувати вугілля. Чоловік помер у лікарні у м. Харків. В Харкові донька мала статус ВПО, але в липні 2023 року проживала тут. З якого часу вона була зареєстрована як ВПО не знає. Інших спадкоємців чоловік не має. З донькою спору з приводу спадкового майна не має. Донька вчасно не звернулась до нотаріуса. Чоловік був зареєстрований, як ВПО у Львові. Захворів у 2022 році, біля року був у Львові в лікарні, потім у Харкові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що померлий [PERSON] проживав на « [PERSON] », але зареєстрований був у Іверську з 2022 року, щоб отримувати вугілля. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно відповіді № 1977981 від 06.11.2025 року з ЄІССС, заявницяз 18.12.2022 року по 04.05.2024 року, була зареєстрована, як ВПО у [ADDRESS] (а.с.21). Згідно відповіді № 1997679 від 11.11.2025 року з ЄІССС, померлий [PERSON] з 06.01.2023 року по [INFO] , був зареєстрований, як ВПО у [ADDRESS] (а.с.30). За вимогами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року за № 1706, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. За вимогами ч. 1 ст. 14 Закону України № 1706, внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами. Таким чином, судом встановлено, що станом на момент смерті [PERSON] , [INFO] , 17 липня 2023 року заявниця була заереєстрована та проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Спільне проживання заявниці зі спадкодавцем уквартирі [ADDRESS] , станом на момент смерті останнього [INFO] , під час судового розгляду, не встановлено. Факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявниці юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину, встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: partial