Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в особі представника адвоката Соломка О.В. через підсистему «Електронний суд» звернувся з позовною заявою [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024 в сумі 23 169,16 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 30.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9803405 на суму 10 780,00 грн. Зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі, відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 80244. Посилався, що на виконання умов кредитного договору, 30.05.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн» на платіжну картку № 4441-11XX-XXXX-0917, що свідчить про виконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Зазначив, що 25.11.2024 між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Посилався, що відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 25.11.2024 до Договору Факторингу та Акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Зауважував, що позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам. Посилався, що згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором, однак, незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. З огляду на викладене, посилався, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором, становить 23 169,16 грн, яка складається з: 10 780,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 389,16 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Аргументи учасників справи 25 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Мушки Н.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» частково у розмірі тіла кредиту в сумі 9800,00 грн. В обґрунтування обраної позиції посилалася, що тіло кредиту згідно з умовами договору №00-9803405 від 30.05.2024 становить 9800 грн, а не 10780 грн, як заявлено позивачем. Зауважила, що належного розрахунку, який би узгоджувався з матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування. Зазначила, що надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Проте позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Посилалася, що відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Макс Кредит» нарахувало штрафні санкції 26.06.2024 в сумі 490 грн та 980 грн, 04.07.2024 було в сумі 1470 грн, 15.07.2025 в сумі 980 грн, які не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки позичальник звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, під час дії воєнного стану. Посилалася, що сума незаконно нарахованих штрафних санкцій становить 3 920 грн. Зазначила, що згідно з розрахунком заборгованості кредитором постійно здійснювались додаткові «донарахування відсотків протермінованих» і «донарахування відсотків за пільговий період», що по суті являється штрафними санкціями за невиконання умов договору. Адже щоденні нарахування відсотків здійснювались, що відображається в розрахунку заборгованості. 27 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представником зазначено, що 30.05.2024 Платежі Онлайн в ролі посередника (не на правах кредитора) перерахувало кошти ТОВ «Макс Кредит» у сумі 9 800,00 грн на рахунок зазначений відповідачем. Звертав увагу, що відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували, що картка № 4441-11XX-XXXX-0917 не належить [PERSON] . Зазначив, що з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося за зниженою процентною ставкою таким чином: 9 800,00 (сума виданого кредиту)*25(строк)*0,88(процентна ставка)/100 = 2 156,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 25 днів) 2 156,00/25= 86,24 (сума за один день користування кредитом, що здійснювалось за період 30.05.2024 по 23.06.2024. Нарахування відсотків за Стандартною процентною ставкою здійснювалось за такою формулою: 9 800,00 (сума виданого кредиту)*1,47(процентна ставка)/100 =144,06 144,06 (сума за один день користування кредитом, що здійснювалось за період 24.06.2024 - 23.08.2024. Посилався, що наразі відповідачем не надано до суду спростування щодо правильності проведеного позивачем розрахунку суми заборгованості чи наявності помилок у розрахунку. А тому, вважає, що проведений розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024 є повним та правильним. 01 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Мушки Н.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вона посилалася, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Просила задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» частково в сумі тіла кредиту 9 800,00 грн. Рух справи Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 20 жовтня 2025 року відкрив провадження по справі та призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. Витребував від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію: 1) чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка 4441-11XX-XXXX-0917; 2) про факт зарахування коштів на картковий рахунок маска Картки 4441-11XX-XXXX-0917, у період з період з 30.05.2024 по 04.06.2024 у сумі 9 800,00 грн. В іншій частині клопотання відмовив. На виконання ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 20.10.2025 про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» 28.10.2025 на електронну поштову адресу суду та 05.11.2025 засобом поштового зв`язку до суду надійшла інформація, яка витребовувалася судом. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Ейс», зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача та до електронного кабінету представника відповідача в підсистемі «Електронний суд». Відповідач скористалася процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, у яких виклала свою позицію щодо пред`явлених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, учасники справи належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового засідання, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач подала відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За правилами ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням положень ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 22 грудня 2025 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 30.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9803405 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 80244 (а.с. 30-34). Відповідно до п. 1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Згідно з п. 1.2-1.7 Договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 9800,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту): 25 травня 2025 року. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожен день користування ним, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 0,88% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 980,00 грн. Денна процентна ставка при застосуванні Стандартної процентної ставки та Комісії дорівнює 1,5%. Денна процентна ставка у разі використання позичальником права на Знижену процентну ставку та Комісії дорівнює 1,5%. Відповідно до умов п. 2.8 договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 30 травня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 9800,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Крім того, 30.05.2024 [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 80244 Додаток №1 до Кредитного договору №00-9803405 від 30 травня 2024 року (Графік Платежів) (а.с. 35) та електронним підписом одноразовим ідентифікатором 21297 Паспорт споживчого кредиту (а.с. 25). Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит» підтверджує, що [PERSON] , з якою укладено договір №00-9803405 від 30 травня 2024 року, ідентифікована ТОВ «Макс Кредит», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 80244, час відправки ідентифікатора позичальнику: «30.05.2024 18:42:26», номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: +380950114626 (а.с. 24). ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за договором виконало та здійснило перерахунок коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн», вих. №1106/12 від 18.12.2024. Крім того, даний факт підтверджується повідомленням від АТ «Універсал Банк» №БТ/8958 від 27.10.2025, згідно з яким на ім`я [PERSON] банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] , у період з 30.05.2024 по 04.06.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , було зарахування коштів у сумі 9 800,00 грн (а.с. 20-21, 64-66). Більш того, факт отримання кредитних коштів не оспорюється відповідачкою, яка у відзиві на позовну заяву визнала заборгованість за тілом кредиту в сумі 9 800,00 грн. 25 листопада 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до п. 2.1 якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. У договорі сторони погодили, що Фактор сплачує Клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1 532 950 грн 83 коп протягом 10 банківських робочих днів від дати підписання договору (а.с. 47-53). Як убачається з копії платіжної інструкції в національній валюті №17 від 03 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Ейс» сплатило на рахунок ТОВ «Макс Кредит» 1 532 950,83 грн за відступлення прав вимоги згідно з Договором факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 (а.с. 43). 25 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «Макс Кредит» підписали Акт приймання-передачі до Договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 (а.с. 44). Згідно з Реєстром боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до Договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] за договором №00-9803405 від 30.05.2024 в сумі 23 169,16 грн, з яких: залишок заборгованості по тілу кредиту 10 780,00 грн, за звичайними відсотками 12 389,16 грн, штрафні санкції 3920,00 грн (а.с. 45-46). Позивачем долучено детальний розрахунок заборгованості [PERSON] , складений ТОВ «Макс Кредит», згідно з яким заборгованість [PERSON] за договором №00-9803405 від 30.05.2024 станом на 25.11.2024 становить 23 169,16 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням 9800,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 12 389,16 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 980,00 грн, штрафні санкції згідно з умовами договору 3920,00 грн (а.с. 42). ТОВ «ФК «Ейс» складено виписку з особового рахунку за Кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024, з якої убачається, що заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 01.10.2025 становить 23 169,16 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 780,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 12 389,16 грн, заборгованість за штрафними санкціями 0,00 грн. Інших відомостей, зокрема щодо руху коштів, надана суду «виписка» не містить (а.с. 41). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правилами ч. 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Як було установлено судом, 30.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9803405 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 80244, за умовами якого сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 9 800,00 грн. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за договором виконало та здійснило перерахунок коштів у сумі 9 800,00 грн на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн», вих. №1106/12 від 18.12.2024, повідомленням від АТ «Універсал Банк» №БТ/8958 від 27.10.2025, та не оспорюється відповідачкою, яка у відзиві на позовну заяву визнала заборгованість за тілом кредиту в сумі 9 800,00 грн. З огляду на наведені докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору факторингу №25112024-МК/Ейс, а тому до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги за кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024, укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] . Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 800,00 грн. У свою чергу, у позовній заяві позивач ТОВ «ФК «Ейс» просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 23 169,16 грн, яка складається з: 10 780,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 12 389,16 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується таким. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з п. 1.5 Договору кредитної лінії №00-9803405 від 30.05.2024, укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] , тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожен день користування ним, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 0,88% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості [PERSON] , складений ТОВ «Макс Кредит», згідно з яким заборгованість [PERSON] за договором №00-9803405 від 30.05.2024 станом на 25.11.2024 становить 23 169,16 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням 9800,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 12 389,16 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 980,00 грн, штрафні санкції згідно з умовами договору 3 920,00 грн. З наданого розрахунку убачається, що 30.05.2024 відповідачу було видано кредит на суму 9800,00 грн та нараховано комісію в сумі 980,00 грн. З 30.05.2024 по 23.06.2024 включно відповідачу нараховувалися відсотки в сумі 86,24 грн в день, 26.06.2024 відповідачу нараховано штрафні санкції згідно з умовами договору та перенесено заборгованість в протерміновану. З 26.06.2024 кредитором було здійснено перенесення відсотків в протерміновані, донарахування відсотків за пільговий період, донарахування відсотків грейс. З наданого розрахунку не вбачається за можливе перевірити, яким чином первісним кредитором було визначено розмір заборгованості за нарахованими процентами в сумі 12 386,16 гривень. Крім того, умовами кредитного договору №00-9803405 від 30.05.2024 визначено розмір стандартної процентної ставки 1,47% від суми кредиту за кожен день користування ним. Водночас 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким статтю восьму Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №904/8389/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 викладено висновок щодо процесуального обов`язку суду надати в рішенні свій розрахунок заборгованості у разі незгоди з ним повністю або частково. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 57, 60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. З наведеного вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Позивач на підтвердження розміру заборгованості відповідача надав розрахунок заборгованості [PERSON] , складений ТОВ «Макс Кредит», з якого, як вже було зазначено судом вище, неможливо визначити, яким чином первісним кредитором було встановлено розмір заборгованості за нарахованими процентами в сумі 12 386,16 гривень. Суд зважає на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є власним волевиявленням позивача, без конкретних доказів здійснення відповідачем платежів за кредитним договором, відтак суд у даному випадку не може перевірити правильність нарахування процентів, їх розмір та період, та здійснити власний розрахунок на підставі наданих стороною позивача доказів, та виходячи з умов договору, враховуючи ту обставину, що на час виникнення спірних правовідносин набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким обмежений розмір відсоткової ставки, та який не враховано Товариством. З огляду на наведене вище, заборгованість за Кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024, яка доведена позивачем та підлягає стягненню з відповідача, становить 9 800,00 гривень. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №27742 від 13.10.2025 при пред`явленні позову через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 42,30%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 024,67 гривень (2422,40 : 100 х 42,30 = 1024,67). Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7 000,00 гривень. У відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив представником відповідача зазначено, що матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували розмір гонорару адвоката, а також факт оплати правової допомоги. Таким чином, зазначені позовні вимоги є недоведеними. Крім того, при визначенні розміру відшкодування за надання юридичних послуг просила врахувати, що справа не складає значного публічного інтересу, і не є складною. Справа розглядається протягом незначного періоду часу. Тобто, на думку відповідача, витрати на професійну правничу допомогу значно завищені. Так, судом встановлено, що позивачем ТОВ «ФК «Ейс» 20 серпня 2025 року укладено договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 з АО «Соломко та Партнери», відповідно до умов п. 2.1. якого клієнт зобов`язується, серед іншого, своєчасно сплачувати адвокатському бюро гонорар. Умовами п. 3.3. розділу 3 Договору сторонами погоджено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до Договору (Додаток №1 до Договору). Після належного виконання доручення Адвокатським бюро послуг надає клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг (п. 3.4. Договору). Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта, сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Гонорар сплачується шляхом перерахування коштів у безготівковій формі на рахунок Адвокатського бюро (п. 3.6, 3.7 Договору) (а.с. 39-40). 20 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» та АО «Соломко та Партнери» підписано Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, який містить Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 (а.с. 40 зворот). Згідно з Додатковою Угодою №25770809191 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, підписаною між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та ТОВ «ФК «Ейс», сторонами погоджено, що клієнт ТОВ «ФК «Ейс» доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а саме, щодо позичальника [PERSON] у кредитному договорі №00-9803405 від 30.05.2024 (а.с. 38). Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, виконавець Адвокатське бюро «Соломкота Партнери» в особі керуючого бюро адвоката Соломка О.В. надав клієнтові ТОВ «ФК «Ейс» такі послуги: 1) складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024, час виконання послуги 2 години, вартість послуги 5000,00 грн; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024, час виконання послуги 2 години, вартість послуги 1000,00 грн; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , час виконання послуги 1 година, вартість послуги 500,00 грн; 4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9803405 від 30.05.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , час виконання послуги 1 година, вартість послуги 500,00 грн. Наданий суду Акт прийому-передачі підписаний сторонами (а.с. 37). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. У справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04 від 23.01.2014 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00 від 28.11.2002 Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За змістом пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначена процедура відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною на момент вирішення судом питання про розподіл судових витрат, чи тільки має бути сплачено. На думку суду, відсутність доказів оплати вказаних послуг не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, враховуючи позицію ВС, що викладена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 19 травня 2021 року у справі № 754/12116/18. Правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В розумінні п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Суд, ураховуючи обсяг виконаної адвокатом Соломко О.В. роботи, беручи до уваги, що справа, яка розглядається судом, за своєю категорією в розумінні п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, беручи до уваги обсяг правничої допомоги, наданої адвокатом, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог на 42,30% - в сумі 2 961,00 гривень (27,63% х 7 000,00 гривень / 100 = 2 961,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial