Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідачки заборгованість за кредитним договором №42729-01/2025 від 20.01.2025 у розмірі 28 087,08 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 42729-01/20 на суму 20 000 грн. та погоджено істотні умови договору. Позивач надав відповідачці грошові кошти в розмірі 20 000 грн. строком на 120 днів до 19.05.2025 на умовах зворотності та платності, але відповідачкою не виконано належним чином зобов`язання щодо сплати заборгованості у встановлений договором строк. У судове засідання представник позивача не з`явився, заявив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив не подала, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №42729-01/20 (а.с.22-31) відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надав відповідачці кредит у вигляді переказу грошових коштів на зазначений відповідачкою картковий рахунок [NUMBER] , у розмірі 20 000 грн., строком на 120 календарних днів, строк погашення 19.05.2025. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка 0,9% в день, комісія за видачу кредиту 2 000 грн.Договір підписано одноразовим ідентифікатором. В паспорті споживчого кредиту наведені умови кредитування та інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, 20.01.2025 підписано відповідачкою [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором W591 (а.с.10-12). З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.07.2025 (а.с.14) та квитанції про зарахування №629274031 від 20.01.2025 (а.с.13) вбачається, що 20.01.2025 о 15:40 год. була здійснена виплата у розмірі 20 000 грн. на картку [NUMBER] , транзакція в системі iPay.ua 629274031. З інформації АТ «Універсал банк» (а.с.85-89) наданої на виконання ухвали суду №736/2129/25 від 03.12.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку [NUMBER] та 20.01.2025 о 10:55 год. на картку було зараховано 20 000 грн. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №42729-01/20 від 20.01.2025 (а.с. 15-17) вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 28 087,08 грн., з яких: 14 135,48 грн. - основний борг, 3 951,6 грн. проценти прострочені, 10 000 грн. - штрафи. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. За приписами ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За встановлених обставин стягнення неустойки у розмірі 10 000 грн за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Факт укладення договору, отримання кредитних коштів у визначеному договором розмірі та розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема щодо правильності розрахунку в ході розгляду справи відповідачкою не надано. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] 20.01.2025 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір №42729-01/20. Заборгованість за спірним договором становить у розмірі 18 087, 08 грн, з яких: 14 135,48 грн. - основний борг, 3 951,6 грн проценти прострочені. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 1 559,94 грн (18 087,08 /28 087,08*2422,4). Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7 000 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, в сумі 4 000 грн.

Outcome: approved