Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 21.02.2019 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 631113907 від 21.02.2019, умовами кредитного договору сторони узгодили графік платежів та розрахунок суми вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку з урахуванням вартості всіх послуг. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 262 612,90 грн з яких: 169 599,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 92 373,70 грн заборгованість по відсоткам, 639,19 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість). Заборгованість за кредитним договором, суму судового збору та витрати на правничу допомогу позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, представник до судового засідання не з`явився. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку у разі неявки до судового засідання відповідача. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду згідно вимог процесуального закону, двічі до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень на позов не надав. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22.09.2025 у справі відкрите провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Судові засідання призначені на 21.10.2025, 19.11.2025 та 17.12.2025. 17.12.2025 суд перейшов до стадії прийняття рішення. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 21.02.2019, шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди надання споживчого кредиту, банк прийняв пропозицію [PERSON] та між банком і відповідачем укладений договір на отримання споживчого кредиту № 631113907, сума кредиту - 200000 грн, процентна ставка 39,99 % річних, строк кредиту 12 місяців. Згідно наданого банком розрахунку, станом на 07.08.2024 року за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 262 612,90 грн, з яких: 169 599,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 92 373,70 грн заборгованість по відсоткам, 639,19 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Договір, укладений між сторонами, на підставі положень статті 629 Цивільного кодексу України, є для цих сторін обов`язковим. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 Цивільного кодексу України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, за частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За статтями 526, 615 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому суд вважає, що відповідачем порушено умови кредитного договору і з нього на користь позивача підлягає стягненню не повернутий кредит в сумі 262 612,90 грн з яких: 169 599,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 92 373,70 грн заборгованість по відсоткам, 639,19 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість). Даних на спростування доводів, викладених у позовній заяві та розрахунку позивача заборгованості за кредитним договором суду не надано. У відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3 151,35 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. За змістом частин з першої по шосту статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, та розгляд справи в спрощеному провадженні відповідно до вимог ч. 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності, так як не містить відомостей про витрачений адвокатом час на надання таких послуг, не містить детального розрахунку обсягу наданих послуг та вартості цих послуг. Суду надано лише договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, витяг з Протоколу засідання правління АТ «Сенс Банк» № 300 від 26.07.2024, Довіреність № 023781/25 адвокату Проценку М.М. на представництво інтересів довірителя, статут АТ «Сенс Банк» та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, однак доказів того, що договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 складено в рамках справи Дьоміна І.С. суду не надано, що позбавляє суд можливості оцінити розмір відшкодування. Відтак, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. На підставі ст. 526, 530, 610-612, 615, 625, 638, 642, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial