Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 261325 від 15.11.2019 в розмірі 12847,92 грн, суму сплаченого судового збору та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 261325 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті відповідача на веб-сайті www.credit7.ua, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем шляхом одноразового ідентифікатора. На умовах Кредитного Договору Кредитодавець надав відповідачці грошові кошти в розмірі 3400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Кредит видавався строком на 25 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачкою. В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання за Кредитним договором відповідачка ініціювала продовження користування кредитом, внаслідок чого було укладено ряд додаткових договорів, яким строк користування кредитом продовжили до 26.04.2020. Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. 22 лютого 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 015-220221, згідно якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за Договором № 261325 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.11.2019. В подальшому, 21 жовтня 2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20241021/2, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до [PERSON] за Договором № 261325 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.11.2019. Станом на 23.10.2025 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 12847,92 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 3400,00 грн, залишок заборгованості по процентах за користування 7429,00 грн та інфляційне збільшення 2018,92 грн. Отже, всупереч умов Кредитного договору відповідачка тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» не з`явився, безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення таких була повідомленою у встановленому законом порядку (а.с. 51, 57, 61-62). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15.11.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 261325 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 3400,00 грн строком на 25 днів (а.с. 8-11). Даний Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.credit7.ua, підписана електронним цифровим підписом «Лінеура Україна» та акцептована відповідачкою. Відповідно до п. 1.3. договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою. Акційна процентна ставка становить 0,01 % від суми позики за кожен день користування позикою (3,65 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 % річних). У випадку прострочення Клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4., 3.5. цього Договору. Крім того, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено ряд додаткових договорів до договору № 261325 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, якими сторони продовжили строк користування позикою до 26.04.2020 (а.с. 12-16). 22 лютого 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 015-220221, згідно з яким ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за договором № 261325 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 15.11.2019 (а.с.17-23). В подальшому, 21.10.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», на підставі договору факторингу № 20241021/2 (а.с. 35-43). Згідно з розрахунками заборгованості за договором № 261325 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 15.11.2019, здійсненими як ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», так і позивачем ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 23.10.2025 складає 12847,92 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 3400,00 грн, заборгованість по процентам 7429,00 грн та інфляційне збільшення 2018,92 грн (а.с. 25-28). Таким чином, між сторонами виник спір щодо неналежного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідачкою не надано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача (вказаної заборгованості). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] . А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 261325 від 15.11.2019, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 12847,92 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн суд вважає законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому такі вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 530, 546, 611, 612, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved