Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на статті 4-5, 15-16 ЦПК України, ст.ст. 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1261, 1269 ЦК України просить: - Визнати за [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України [NUMBER] орган видачі 3218, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом: - на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка була набута у спільну сумісну власність на підставі Договору міни житла, посвідченого 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1359, зареєстрованого 17.03.1998 Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, що залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] : Україна Чернігівська область Чернігівський район. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10 січня 1993 року у Вільчанській селищній раді Поліського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] ), після укладення якого дружина перейшла на призвище - [PERSON] . За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). 08 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, в зв`язку з чим вона змінила своє дівоче призвище [PERSON] на призвище чоловіка [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Під час шлюбу з [PERSON] за договором міни житла, посвідченим 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д. зареєстровано в реєстрі за № 1359, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було набуто у спільну сумісну власність чотирикімнатну квартиру загальною площею 84.3 м.кв., жилою площею 55.3 м.кв. за адресою: [ADDRESS] . 17 березня 1998 року право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, підтвердженням чого є відповідний штамп з відміткою органу інвентаризації на зворотній стороні Договіру міни житла. Відповідно до вищевказаного правовстановлюючого документами всі разом: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стали співвласниками даного житлового приміщення без визначення частки кожного з співвласників, оскільки між ними не було ніякої домовленості щодо частки кожного з них у праві спільної сумісній власності під час набуття даного об`єкту у власність. [INFO] в Чернігівському районі Чернігівської області помер їх син [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого додано до позову свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 27 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна. Після його смерті постало питання прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після смерті їх сина, до якої входить його доля /частка/ у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , розмір якої за життя їх сина [PERSON] у визначеному законом порядку не була визначена. Серед спадкоємців першої черги за законом, коло яких визначено ст. 1261 ЦК України, залишилися позивач [PERSON] , його батько, та [PERSON] , його мати. На момент смерті сина, позивач з ним був зареєстрований за однією адресою: [ADDRESS] . Його мати, [PERSON] , була зареєстрована за іншою адресою. Після смерті їх дитини вони у порядку та строки, визначені ст.ст. 1268 - 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини сина не подавали. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що позивач [PERSON] , на момент відкриття спадщини, був зареєстрований та проживав з сином за однією адресою, він вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, 17.06.2025 року подав заяву про прийняття спадщини його сина [PERSON] , за якою приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 74219105, номер у нотаріуса 13/2025, спадкодавець [PERSON] . Дані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81555865 від 17.06.2025, копію якого додана до позову. 17 червня 2025 року при зверненні до приватного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини, до складу якої входить частка їх сина у праві спільної сумісної власності у вищевказаній квартирі, що була набута у спільну сумісну власність його дитини та його дружини [PERSON] , йому поставили до відома, що він не зможє оформити своє право на спадщину, яка залишилася після смерті сина, так як в Договорі міни житла, посвідченому 06.03.1998 року не було визначено розмір частки сина [PERSON] , як і інших співвласників нерухомого майна. З вищенаведених підстав приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. 04.07.2025 за № 78/02-14 було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті сина [PERSON] на частку вищевказаного нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що частка померлого, яка залишилася як спадщина, під час отримання даного нерухомого майна у спільну сумісну власність за правовстановлюючими документами не визначена. Внаслідок цього позивач позбавлений можливості належним чином у встановленому законом порядку посвідчити його право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на його частку у вищевказаному об`єкті нерухомого майна. Ухвалою судді від 03 грудня 2025 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 грудня 2025 року, одночасно задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко Ольги Іванівни, ( [ADDRESS] ) копію спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 74219105 номер у нотаріуса 13/2025, спадкодавець [PERSON] . В призначене підготовче засідання 23.12.2025 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду 05.12.2025 року подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, що підтверджено особистим підписом. До суду 05.12.2025 року подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, що підтверджено особистим підписом. До суду 17.12.2025 року подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Як вбачається з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] 10 січня 1993 року у Вільчанській селищній раді Поліського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2, після укладення якого дружина перейшла на призвище - [PERSON] . За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). 08 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, в зв`язку з чим вона змінила своє дівоче призвище [PERSON] на призвище чоловіка [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). За договором міни житла, посвідченим 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д. зареєстровано в реєстрі за № 1359, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було набуто у спільну сумісну власність чотирикімнатну квартиру загальною площею 84.3 м.кв., жилою площею 55.3 м.кв. за адресою: [ADDRESS] . 17 березня 1998 року право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, підтвердженням чого є відповідний штамп з відміткою органу інвентаризації на зворотній стороні Договіру міни житла. Відповідно до вищевказаного правовстановлюючого документами всі разом: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стали співвласниками даного житлового приміщення без визначення частки кожного з співвласників, оскільки між ними не було ніякої домовленості щодо частки кожного з них у праві спільної сумісній власності під час набуття даного об`єкту у власність. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в Чернігівському районі Чернігівської області. Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74219105 вбачається, що приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 74219105, номер у нотаріуса 13/2025, спадкодавець [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи № 13/2025, відкритої щодо майна померлого [PERSON] , яка надійшла до суду 05 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 03.12.2025 року, 17 червня 2025 року за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа за номером 13/2025 (номер в Спадковому реєстрі 74219105). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81555883 від 17.06.2025, помер [PERSON] за життя заповіту не залишив. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-19/875 від 03.06.2025, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , був зареєстрован за адресою: [ADDRESS] , також був зареєстрований [PERSON] [INFO] , з 21.04.1998 року по теперішній час. Померлий [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою з 21.04.1998 по 05.09.2007 року (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. № 78/02-14 від 04.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що частка померлого у вказаному майні не визначена. Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 12 липня 2025 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість чотирьохкімнатної квартири загальною площею 84,3 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 537862,00 гривень без ПДВ. З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті сина [PERSON] не має можливості, оскільки під час набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільну власність квартири за [ADDRESS] , не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановою приватного нотаріуса Малашенко О.І. № 78/02-14 від 04.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з наведених норм матеріального права, кватрира, розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни житла, посвідченого 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д. зареєстровано в реєстрі за № 1359. За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток у праві спільної сумісної власності. У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартира, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , становить одну четверту її частки у кожного. Як зазначено у ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, яке має статус спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, яке має статус спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Я стверджую, що ніякої домовленості, ні усної, ні письмової, щодо часток кожного з співвласників у житловому будинку та земельної ділянки під час отримання їх у приватну власність між його співвласниками не було. Інше законом також не встановлено. Відповідно до приписів даної норми закону кожен з співвласників даної кварири після набуття її у спільну сумісну власність отримав право власності на 1/4 частку цього об`єкту нерухомого майна. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи з вищенаведеного [PERSON] під час набуття квартири у спільну сумісну власність, отримав право на рівну долю (частку) у виді 1/4 частини квартирі [ADDRESS] . За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] який є батьком [PERSON] який помер [INFO] і спадкоємцем першої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/4 частку у зазначеному майні що залишилася як спадок після смерті його сина [PERSON] , в порядку спадкування за законом. СУДОВІ ВИТРАТИ. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 1344,65 гривень. Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просив не стягувати на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач просив не стягувати судовий збір, сплачений при поданні позову, з відповідачів на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved