Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101172608 від 09.04.2024 року в розмірі 29777,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.04.2024 року між фізичною особою позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №101172608, згідно з умовами якого відповідачка отримала 6200,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №101172608 від 09.04.2024р.) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було здійснено. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за Кредитним договором №101172608 від 09.04.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Враховуючи те, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором сума заборгованості відповідача становить 29777,50 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024 р., з яких: заборгованість за сумою кредиту становить - 5952,00грн., заборгованість за сумою відсотків за становить - 16926,00 грн., заборгованість за комісією становить - 620,00грн., сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 6279,50 грн. 30.09.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі і на номер телефону вказаний у позовній заяві. Крім того відповідач повідомлялася про розгляд справи через оголошення про виклик на сайті суду. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 09.04.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 101172608 , згідно з умовами якого відповідачка отримала 6200,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, строк надання кредиту 345 днів, дата остаточного погашення 20.03.2025 року. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму, що підтверджується платіжним дорученням №86593454 від 09.04.2024 про перерахунок відповідачці 6200,00 грн кредитних коштів. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №101172608 від 09.04.2024 р.) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було здійснено. Відтак відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Відповідно до п. 3.2.6. Кредитного договору №101172608 від 09.04.2024 року - позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Пункт 7.1. Кредитного договору №101172608 від 09.04.2024 року визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору ТзОВ «Мілоан» шляхом безготівкового переказу перерахувало відповідачу суму 6200,00 грн. на його платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням №86593454 від 09.04.2024. Відповідно до умов кредитного договору, 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №101172608 від 09.04.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем, що підтверджується копією Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №101172608 від 09.04.2024 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т від 24.09.2024. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024 сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 101172608 від 09.04.2024 року становить 29777,50 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 5952,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 16926,00 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 620,00 грн., сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 6279,50 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23930448/6330 від 12.08.2025. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 ЦК Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення умов кредитного договору №101172608 від 09.04.2024, свої зобов`язання відповідач не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 29777,50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2422,40 грн та суму витрат на правничу допомогу. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав до суду копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, з якого вбачається, що ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклало з АО «Апологет» договір про надання правничої допомоги, ордер на надання правничої допомоги. Крім того, надано акт наданих послуг № 2239 від 20.08.2025 року, згідно з яким АО «Апологет» надано ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" наступні послуги: складання позовної заяви (3 год. 30 хв.), ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.), погодження правової позиції клієнта у справі (30 хв.), усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30 хв. ). Загальна сума, що підлягає оплаті позивачем на користь АО «Апологет» становить 8000,00 грн. Проаналізувавши акт наданих послуг №2239 від 20.08.2025, суд вважає, що такий вид правових послуг, як вивчення матеріалів справи - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви. Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу. Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є 3500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved