Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

08 серпня 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 04.03.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем з часом погіршились через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення не можливе. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяви в яких просили суд справу розглядати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 04.03.2011 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу, оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами розірванню. Оскільки позивачем не було заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved