Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У червні 2025 року в системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 477213-КС-004 про надання кредиту від 24.06.2024 в сумі 20 617,41 грн та стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.06.2024 між сторонами укладено договір № 477213-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти в розмірі 32 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у відповідача станом на 22.06.2025 виникла заборгованість в сумі 20 617,41 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 4 357,25 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 260,16 грн; суми прострочених платежів за комісією - 00,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки; витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відповідну інформацію (а.с.65-67). За останньою відомою адресою реєстрації відповідача суд направляв ухвалу про відкриття провадження, отримання якої підтверджено рекомендованим повідомленням (а.с.72). Судом також 15.07.2025 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про розгляд справи (а.с.71). Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи. Відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами Згідно вимог ч.13 ст.7 Цивільного процесуального Кодексу (далі - ЦПК) України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 24.06.2024 року між позивачем ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 477213-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зокрема, договір про надання кредиту договір № 477213-КС-004 від 24.06.2024 відповідачем підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-3224 (а.с.25зв.). Так, із дослідженої судом довідки послідовності дій клієнта встановлено, що клієнт [PERSON] 24.06.2024 зайшов в особистий кабінет та о 11:20:32 підписав договір одноразовим ідентифікатором: UA-3224, час відправки ідентифікатора позичальнику: 24.06.2024 12:37:24 (а.с.33). Відповідно до пункту 2.1. договору позивач ТОВ «Бізнес позика» надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 32 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Строк, на який надається кредит: 24 тижні (пункт 2.3 договору). Стандартна процентна ставка за кредитом становить 1,5%, фіксована (пункт 2.4 договору). Комісія за надання кредиту: 4 800,00 грн (пункт 2.5 договору).Строк дії договору - до 09.12.2025 (пункт 2.7 договору).Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 94 834,15 грн (пункт 2.8 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 19 656,26 % (пункт 2.10 договору) Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору (а.с.11-25). Вищевказана інформація також передбачена і в паспорті споживчого кредиту (а.с.26-28). Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» 24.06.2024 о 12:39:04 здійснено переказ на суму 32 000 грн, номер платіжної карти [NUMBER] . Призначення платежу: перерахування коштів [PERSON] за Договором № 477213-КС-004 від 24.06.2024 без ПДВ (а.с.36). На виконання ухвали суду від 04.07.2025 надійшов лист від 12.08.2024 № 20.1.0.0.0/7-250804/80384-БТ, у якому АТ «ПриватБанк» повідомляє, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , відкритий банківський рахунок, здійснено переказ 24.06.2025 на суму 32 000,00 грн (а.с.73). Також, як вбачається з наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку, [PERSON] частково сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, всього на загальну суму 77 182,69 грн: 27 642,75 грн - оплата за кредитом, 44 739,94 грн - оплата відсотків, 4 800,00 грн - оплата комісії. Згідно із довідкою про стан заборгованості за договором № 477213-КС-004 від 24.06.2024 станом на 23.06.2025 заборгованість відповідача становить 20 617,41 грн, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 4 357,25 грн та заборгованості за відсотками - 16 260,16 грн (а.с.29). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Встановлено, що кредитний договір № № 477213-КС-004 від 24.06.2024 укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір № № 477213-КС-004 від 24.06.2024 укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір містить персональні дані клієнта, зокрема, зазначення номеру банківського рахунку/картки, паспортних даних відповідача, адреси проживання/реєстрації та контактної інформації. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Отже, судом встановлено, що на виконання умов укладеного з відповідачем кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 32 000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором № 477213-КС-004 від 24.06.2024 належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 22.06.2025 становить 20 617,41 грн, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 4 357,25 грн та заборгованості за відсотками - 16 260,16 грн. Відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на спростування наданих ТОВ «Бізнес Позика» розрахунків заборгованості, а також на підтвердження повного виконання ним своїх зобов`язань за договором. При цьому, суд враховує, що саме відповідач , як зобов`язальна сторона, мав надати суду такі докази. Разом з тим, відповідач контррозрахунку заборгованості за договором кредиту суду не надав. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» кредитну заборгованість на загальну суму 20 617,41 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Бізнес позика» 2 422,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.63).

Outcome: approved