Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

23.06.2025р. позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стверджуючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна, від шлюбу є неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Сторони у судове засідання не прибули, позивач надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надіслав суду заяву, якою позовні вимоги визнає, теж просить їх задовольнити та розгляд справи здійснити без його участі, не заперечує проти того, щоби їх спільна дитина залишалася проживати з матір`ю. У зв`язку з тим, що сторони просять про розгляд справи без їх участі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України справа підлягає розгляду у письмовому порядку без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що було видане 04.05.2017р. Приморським районним у місті Одесі віддлом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (а/з№408), між громадянами України [PERSON] та [PERSON] 04.05.2017р. був зареєстрований шлюб, дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с.6). Від цього шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] , про місце проживання якого та порядок утримання спору між сторонами не вбачається, а також не вбачається спору про поділ майна. Позивачка стверджує у позові, що бажає розірвання шлюбу, посилаючись на різні погляди на життя в неї з відповідачем та втрату почуття любові між ними, виявивши твердий намір на припинення цих шлюбних відносин, повідомивши, що шлюбні відносини в них припинені, вони спільного господарства не ведуть, тому відмова у розірванні шлюбу буде порушенням її прав; відповідач письмовою заявою не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням сторін до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення їх прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам або одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Outcome: approved