Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпра 29.10.2025 від Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій Позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 88998,95 грн., вартість послуг експерта у розмірі 1450,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. І. Стислий виклад позиції представника позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.04.2024 року о 08 годині 50 хвилин на автодорозі М-30 в смт. Слобожанське вулиця Нова, 50, з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Мерседес» р.н.з [NUMBER] . На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників, про що свідчіть відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2024 року. Отже віповідальним за збитки є відповідач по справі [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Фольцваген», р.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] та який був забезпечений полісом ПрАТ «СК «Уніка», що діяв на момент ДТП. Позивачем були додатково понесені витрати на послуги спеціаліста в розмірі 1450,00 грн. Відповідно до звіту складеного спеціалістом ФОП [PERSON] розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з ПДВ на запчастини і склав 96718,29 грн. Згідно розрахунку МТСБУ регламентована виплата була визначена у сумі 88998,95 грн без ПДВ. У травні 2024 року потерпіла звернулася із заявою та повідомленням про ДТП. У зв`язку з чим потерпілій було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 88998,95 грн. Таким чином розмір збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування склав суму 90448,95 грн (88998,95+1450,00). З огляду на викладене, а у зв`язку із невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звертається із даним позовом до суду (а.с. 2-3). Представник позивача повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. У судові засідання не з`явилася. Через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 93-95). У судові засідання відповідач [PERSON] до суду не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою (а.с.91-92). Крім цього, суд завчасно (01.12.2025) повідомляв Відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 98). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В. (а.с. 86). 03.11.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 87). 07.11.2025,через систему електронного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якому позивач позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 93-95). Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.04.2024 року до Моторного (транспортного) бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернулася [PERSON] . Так, відповідно до повідомлення, 12.04.2024 року о 08 год. 50 хв. [PERSON] рухалася зі швидкістю приблизно 65 км/год в крайній лівій смузі по трасі М-30 (Е50) у напрямку м. Новомосковськ, неподалік від будівлі, розташованої за адресою смт. Слобожанське, вул. Нова, 50. Під час руху раптово відчула удар в праву передню частину свого автомобіля, що здійснив автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G 63 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , що рухався в сусідній смузі авто [PERSON] в результаті ДТП відкинуло у лівий відбійник, а після удару понесло по дорозі. Внаслідок ДТП авто [PERSON] отримало пошкодження та виникла необхідність надання медичної допомоги останній та була викликана швидка допомога. Слідчій не надав можливості [PERSON] ознайомитися зі схемою ДТП, потерпіла зауважила, що має запис із відеореєстратора (а.с. 9-13). 14.05.2025 потерпіла звернулася із заявою про виплату (відшкодування) заподіяної шкоди в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 14-17). 06.05.2024 року судовим експертом Крутінь В.І. складено Висновок експерта по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, відповідно до якого встановлено матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП у розмірі 95915,00 грн (а.с. 25 на звороті-29). Згідно з висновком [PERSON] про вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Volkswagen Polo , державний реєстраційний номер [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді, вартість збитків становить 96718,29 грн з ПДВ, 89636,88 грн без ПДВ (а.с. 54 на звороті 55). На підставі Довідки № 1 МТСБУ від 06.08.2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та Наказу у справі № 102390МТСБУ здійснило [PERSON] регламентну виплату в розмірі 88998,95 грн, що підтверджено Платіжною інструкцією № 924791 від 12 серпня 2024 року (а.с.71-73). Крім того, МТСБУ було сплачено судовому експерту Земляному Р.С.1450,00 грн., що підтверджено Платіжною інструкцією № 924168 від 01 серпня 2024 року (а.с.73). Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с. 49-50). Таким чином вина відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП є доведеною відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання Відповідачем вимоги позивача відсутні. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правова оцінка суду Частинами 1, 2, 3 ст.22ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 1187ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР). Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 21.4. ст. 21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Пунктом 39.1. ст.39 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що Відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В той же час, потерпілим направлено до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування. Отже, з огляду на відсутність у відповідача, як заподіювача шкоди, полісу обов`язкового страхування відповідальності власника транспортного засобу, обов`язок відшкодування шкоди потерпілому покладено на МТСБУ. Відповідно до пункту 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Підпунктом а п. 41.1. ст.41Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В той же час, згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування витрат у розмірі 88998,95 грн. Також з відповідача підлягає стягненню витрати позивача на визначення розмір шкоди у розмірі 1450,00 грн., а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved