Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з заявою про оголошення фізичної особи померлою, з посиланням на ті обставини, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Її син відповідно до витягу з наказу №212 від 30.07.2024 р. був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . 22.03.2025р. до ЄРДР (кримінальне провадження 12025221110000401) були внесені відомості щодо розшуку її сина [PERSON] . Відповідно до акту від 12.04.2025р. проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти стрільця-помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України в районі населеного пункту Пантелеймонівка Донецької області, внаслідок ворожого удару FPV дрону на ПВ «ЗАТОКА» зник безвісті військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , який отримав бойове поранення несумісне з життям. Тіло загиблого залишилося під завалами бліндажа, на даний момент евакуювати тіло немає можливості. Відповідно до витягу з наказу № 83 від 12.04.2025р. її син вважається зниклим безвісті за особливих обставин при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Пантелеймонівка Донецької області. Відповідно до сповіщення [INFO] її син зник безвісті 10.03.2025 року під час виконання бойового завдання внаслідок удару ворожого FPV дрону в районі населеного пункту Олександропіль Донецької області, та встановити його місцезнаходження неможливо у зв`язку з активними бойовими діями. Відповідно до сповіщення сім`ї від 17.03.20205 року її син зник безвісті 10.03.2025 року під час виконання бойового завдання внаслідок удару ворожого FPV дрону в районі населеного пункту Олександропіль Донецької області, та встановити його місцезнаходження неможливо у зв`язку з активними бойовими діями. Оголошення сина померлим їй необхідно для вирішення питання отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця. В зв`язку з чим просила оголосити [PERSON] , [INFO] , померлим, дата смерті [INFO] . Ухвалою судді від 22 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження. 11 листопада 2025 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Міністерство оборони України. 18 листопада 2025 року до суду надійшли пояснення від представника Міністерства оборони України в яких зазначив, що відповідно до сповіщення [INFO] син заявниці - військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , зник безвісті 10.03.2025 року під час виконання бойового завдання внаслідок удару ворожого FPV дрону в районі населеного пункту Олександропіль Донецької області, та встановити його місцезнаходження неможливо у зв`язку з активними бойовими діями. Оскільки син заявниці визнаний зниклим безвісти за особливих обставин внаслідок участі у бойових діях, заява про оголошення його померлим має розглядатися з дотриманням положень ч. 2 ст.46 ЦК України та на підставі доказів, наданих державними органами стосовно [PERSON] . О. Також представник Міноборони просить врахувати правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22, відповідно до яких заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи. Просив залучити військову частину [NUMBER] в якості заінтересованої особи. Прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану. 27 листопада 2025 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - військову частину [NUMBER] . Заявник в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Лозівського відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Пояснення щодо заяви не надав. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явилася, в поясненнях просив розгляд справи провести без участі представника Міністерства оборони України. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Пояснення щодо заяви не надав. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом актів громадянського стану Самойловської сільської ради Харківської області 21.10.1987 року.(а.с.16) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 25.08.1990 р. Софіївською селищною радою Близнюківського району Харківської області [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ».(а.с.15) [PERSON] відповідно до витягу з наказу №212 від 30.07.2024 року був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] .(а.с.4) Згідно витягу з ЄРДР від 22.03.2025 року, 21.03.2025 до чергової частини Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від [PERSON] [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , про те, що її племінник [PERSON] [INFO] , який проходив службу на посаді солдата стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] , зник безвісти 10.03.2025 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Олександропіль, Донецької області, та по теперішній час не виходить на зв`язок та місце його знаходження не відомо. ЄО 6652 від 21.03.2025.(а.с.19) Відповідно до акту №71 від 12.04.2025р. складеного ТВО помічника командира військової частини [NUMBER] , стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] вважається зниклим безвісті за особливих обставин при виконання бойового завдання в районі населеного пункту Пантелеймонівка Донецької області. отримав бойове поранення несумісне з життям. Тіло загиблого залишилося під завалами бліндажа, на даний момент евакуювати тіло немає можливості. (а.с.22-26) Відповідно до наказу №173 від 23.03.2025 року [PERSON] вважається зниклим безвісті за особливих обставин при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Пантелеймонівка Донецької області.(а.с.29-30) Відповідно до сповіщення військової частини [NUMBER] №3955 від 14.03.20205 року [PERSON] зник безвісті 10.03.2025 року під час виконання бойового завдання внаслідок удару ворожого FPV дрону в районі н.п. Олександропіль Донецької області, встановити його місцезнаходження неможливо у зв`язку з активними бойовими діями. (а.с.18) Відповідно до сповіщення сім`ї [INFO] №3955 від 17.03.2025 року [PERSON] зник безвісті 10.03.2025 року під час виконання бойового завдання, внаслідок удару ворожого FPV дрону в районі н.п Олександропіль Донецької області, та встановити його місцезнаходження неможливо у зв`язку з активними бойовими діями. (а.с.17) Відповідно до наказу №83 від 12.04.2025 року [PERSON] вважається зниклим безвісті за особливих обставин при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Пантелеймонівка Донецької області. (а.с.27-28) Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року в справі №910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Суд враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24). Також у постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376. Тому суд може використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що обчислення шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Заявниця просила суд оголосити померлим військовослужбовця [PERSON] , який ймовірно загинув [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Олександропіль Донецької області. З огляду на викладене, беручи до уваги, що згідно з Переліком, с.Олександропіль Донецької області належить до територій на яких ведуться активні бойові дії, які тривають і по теперішній час, тобто, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти [PERSON] активні бойові дії ще не завершенні, враховуючи, що відлік шестимісячного строку має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи, а не від дати зникнення, суд вважає, що відлік строку, визначеного статтею 46 ЦК України, не розпочався, тому заява про оголошення [PERSON] померлим є передчасною.

Outcome: dismissed