Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Представник ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 33800,03 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 13.04.2024 між [PERSON] та ТОВ "Лінеура Україна" у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», був укладений електронний договір позики №4553706. \~ \~ \~ \~Відповідно до його умов ТОВ "Лінеура Україна" надало відповідачеві споживчий кредит у розмірі 18000,00 грн., строком на 364 дні. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором виникла заборгованість у розмірі 33800,03 грн, що складається з наступного: тіла кредиту 16252,50 грн; процентів 15094,42 грн; пені 2453,11 грн. \~ \~ \~ \~24.01.2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "СВЕА\~ФІНАНС" було укладено договір факторингу №01.02-02/25, за яким позивач набув права вимоги до відповідача. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, ТОВ "СВЕА\~ФІНАНС" просить стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~Відзив на позовну заяву, будь-яких заперечень проти позовної заяви та клопотань відповідачем до суду не подано. Дослідивши подані позивачем докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.\~ Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 13.04.2024 між [PERSON] та ТОВ "Лінеура Україна" у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», був укладений електронний договір позики №4553706. \~ \~ \~ \~Відповідно до його умов ТОВ "Лінеура Україна" надало відповідачеві споживчий кредит у розмірі 18000,00 грн, строком на 364 дні. \~ \~ \~ \~На підставі договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054\~Цивільного\~кодексу\~України передбачено, що за кредитним договором банк або\~\~інша\~\~фінансова\~\~установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданим позивачем доказами частково підтверджується обгрунтованість заявлених вимог. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 33800,03 грн, що складається з наступного: тіло кредиту 16252,50 грн; проценти 15094,42 грн; пеня 2453,11 грн. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом позики в сумі 16252,50 грн. Застосовуючи до розрахунку процентів за користування позикою умови, визначені договором позики, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 15094,42 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення неустойки суд відмовляє, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 7850 грн не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 31346,92 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти суми нарахованої заборгованості суд відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 2246 грн 59 коп.

Outcome: partial