Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - за текстом - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та відшкодування судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. Відповідач [PERSON] , звернувшись до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, 27.10.2017 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зобов`язання за договором виконав - надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, а відповідач своєчасно не погашав кредитної заборгованості, внаслідок чого на 11.09.2024 року утворилася заборгованість в сумі 61345, 48 грн., яка складається з 57107,47 грн. заборгованість за тілом кредиту та 4238,01 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Представником відповідача\~було подано\~пояснення по\~справі,\~в яких\~заперечується проти\~задоволення заявлених\~позовних вимог.\~Зазначено,\~що позивачем\~не надано\~належних доказів\~на погодження\~розміру кредитного\~ліміту відповідачем,\~зміни його\~розміру,\~не надано\~документів на\~підтвердження видачі\~кредиту та\~отримання коштів\~відповідачем.\~Також зазначається,\~що позивач\~вже звертався\~до суду\~з вимогами\~про стягнення\~заборгованості за\~договором б/н\~від 27.10.2017\~року,\~однак позивачу\~було відмовлено\~повністю у\~задоволенні позовних\~вимог,\~про що\~зазначено у\~заочному рішенні\~від 08.09.2020\~року Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~по цивільній\~справі №\~369/15304/19,\~провадження №\~2/369/1463/20,\~та постанові\~Київського апеляційного\~суду від\~06\~жовтня 2023\~року по справі № 369/15304/19, провадження № 22-ц/824/6264/2023, з висновками яких погоджується відповідач та його представник. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2017 року відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Анкета-заява від 27 жовтня 2017 року містить лише анкетні дані Відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. У позовній заяві позивач вказує, що відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт банком. Вказана Анкета не містить даних про отримання кредитної картки та розмір кредитних коштів. В Анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту. Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою Відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зміни кредитного ліміту, отримання цих коштів відповідачем. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за договором від 27 жовтня 2017 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не підтверджують факт отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, узгодження підвищення/зміну кредитного ліміту та наявність заборгованості за наданим кредитом. Сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві відповідача, яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17). Отже, будь-яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Положеннями ч. 1 ст.\~15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У мотивувальній частині\~Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013\~у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4\~ст. 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Враховуючи вищезазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов переконливого висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Згідно із п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed