Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою, у якій зазначило, що 17.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором) та [PERSON] (позичальником), було укладено кредитний договір № 8783587 в електронній формі. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами кредитування. Вказані правила є публічною пропозицією у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як первісним кредитором. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 позивач набув права вимоги до відповідача в сумі 16 200,00 грн., з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн заборгованість за пенею, 1185,50 грн. комісія за надання кредиту. Посилаючись на вимоги 526, 530, 599 ЦК України, які визначають обов`язковість виконання зобов`язань, умови їх припинення, а також положення ст. 512 ЦК України заміна кредитора іншою особою у зв`язку з відступленням права вимоги, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 20.10.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Так, 17.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір кредиту № 8783587, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як кредитодавець надав, а [PERSON] як позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом переведення їх на картковий рахунок. Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 30 днів (п. 2.2.2. договору). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,01 % на день та є фіксованою (п.п. 2.2.3 договору). За користування кредитом позичальник сплачує товариству комісію за надання кредиту: 1185,50 грн., яка нараховується за ставкою 23,71 % від суми кредиту одноразово (п.п. 2.2.4. договору). Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 27.03.2025 укладено договір факторингу № 27/03/25, згідно якого клієнт (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») зобов`язався прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»). Згідно з п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі реєстру боржників. Судом встановлено, що договір № 8783587 (боржник [PERSON] ) включено до реєстру боржників від 27.03.2025, сторонами складено Акт прийому-передачі відповідного реєстру. Станом на день переходу права вимоги заборгованість позичальника згідно витягу з реєстру боржників становила 16200,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 14,50 грн. - заборгованість за відсотками, 10 000,00 грн. заборгованість за пенею, 1185,50 грн. - заборгованість за комісією. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону № 675-VIIIелектронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1статті 3 Закону № 675-VIII. Отже, досліджені судом правочини становлять собою договори про надання кредиту як погоджене сторонами вільне волевиявлення на запровадження відповідних правовідносин з вищевказаними істотними умовами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як зазначалось вище, на підставі укладених із первісними кредиторами договорів факторингу позивачем набуто права вимоги до відповідача в обсязі заборгованості за тілом кредиту, нарахованих відсотків. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, інші розрахунки не подавались. Надаючи оцінку змісту договору кредиту, доданим до матеріалів позову доказам, суд вважає твердження позивача щодо існування заборгованості за договором кредиту в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 14,50 грн. та заборгованості за комісією 1185,50 грн. - обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають до задоволення. Загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 6200,00 грн. Щодо стягнення пені у розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне. Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 21 жовтня 2025 року №4643-IX, затверджено Указ Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб. На час розгляду справи воєнний стан є триваючим. У пункті 18 ЦК України Прикінцевих та Перехідних положень передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що позивачем не було дотримано норм вказаного Закону України та п. 18 положень ЦК України, але здійснено розрахунок неустойки в період дії воєнного стану, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Вирішаючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. За положеннями п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1158,81 грн., який є пропорційним розміру задоволених вимог.

Outcome: partial