Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

05.11.2025 сторона позивача звернулись через систему «Електронний суд» до суду з вказаним позовом. Просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме 4/6 частки квартири [ADDRESS] , що належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в МБТІ за реєстровим номером 18277 від 01.03.2000р та визнати за кожним з них право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 15.01.1997 [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житло, а саме: 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстроване в МБТІ за реєстровим номером 18277 від 01.03.2000. Як зазначено в свідоцтві про право власності на житло від 01.03.2000, сторонам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить вищезазначена квартира, яка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на майно, спадкоємцем якого, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2017 року є її син [PERSON] , в тому числі з урахуванням 1/5 частки майна, від якого відмовився на його користь син померлої [PERSON] , в тому числі з урахуванням 1/5 частки майна, від якого відмовився на його користь син померлої [PERSON] , в тому числі з урахуванням 1/5 частки майна, від якого відмовився на його користь син померлої [PERSON] , в тому числі з урахуванням 1/5 частки майна, від якого відмовився на його користь чоловік померлої [PERSON] . Спадщина, на яку [PERSON] видано свідоцтво, складається з 2 /6 часток квартири [ADDRESS] , з яких 1/6 частка належала спадкодавиці на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстроване в МБТІ за реєстровим номером 18277 від 01.03.2000р ; а 1/6 частка цієї квартири належала [PERSON] , матері спадкодавиці, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її донька [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] належить 2/6 частки даної квартири. При цьому, при видачі стороні свідоцтва про спадщину за законом нотаріус виходив з рівності часток співвласників спірної квартири, а значить підстав для відступлення від рівності часток при визначенні їх в праві спільної сумісної власності під час розгляду даної справи не вбачається, угода про визначення часток з іншими співвласниками не укладалася. В результаті поділу спільної сумісної власності сторонам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/6 частки (4/6) квартири кожному, а на підставі свідоцтва про спадщину стороні - [PERSON] - належить 2/6 частки, що відповідає положенням чинного законодавства та в цілому дорівнює 1/1. Виходячи з поділу, визначеному нотаріусом, частки кожного співвласника: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної сумісної власності приватизації були рівними, по 1/6 частки кожному власнику. Наразі укласти угоду про визначення часток співвласників не є можливим, оскільки співвласник [PERSON] проживає в росії (нотаріуси в Україні не надають послуг громадянам росії та відмовляють у посвідченні угод, за якими стороною є громадянин або юридична особа РФ з 2022 року через воєнні дії (Постанова КМУ № 164 від 28.02.2022, Постанова КМУ № 187 від 03.03.2022), а інший [PERSON] з 2010 року мешкає в Польщі і немає наміру приїздити до України, то визначення часток можливе лише за рішенням суду. Оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 908 210 гривень, за такого вартість 1/6 частки складає 163 368,33 грн. Ухвалою суду від 06.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. 07.11.2025 до суду від сторони позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява на усунення недоліків з додатками. Ухвалою суду від 11.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.12.2025 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу по суті до розгляду. 16.12.2025 від КП «МБТІ» надійшов лист №31393/40.02/40/020/25 від 01.12.2025 в якому повідомляється, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.01.1994, зареєстрованого в КП «МБТІ» 15.03.2000 [NUMBER] . Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні та згідно якої просить задовольнити позов. Від відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні та згідно яких визнають позов. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, про причини неявки суду не повідомлено, заяв та клопотань до суду не надходило, відзив до суду не подано. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.01.1994 Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду було видано Свідоцтво про право власності на житлову квартиру [ADDRESS] де співвласниками були зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яке зареєстровано в ММБТІ 01.03.2000 за реєстраційним №18277. При оформленні та видачі свідоцтва про право власності не було визначено за частки у праві спільної сумісної власності за кожним окремо у вигляді часток, тобто житлова квартира належала визначеним особам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 04.12.1971 серії [NUMBER] між [PERSON] , 1948р.н., та [PERSON] , 1950р.н., укладено 04.12.1971 шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , від 25.08.1972 серії [NUMBER] батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , від 04.12.1971 серії [NUMBER] батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , від 29.06.1977 серії [NUMBER] батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , від 23.05.1987 серії [NUMBER] батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] (жінка позивача) померла, у зв`язку із чим відкрилась спадщина на частину майна у вищезазначеній житловій квартирі (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2017 зареєстрованого в реєстрі за №1373 зазначено, що [PERSON] , 1972р.н., успадкував майно померлої [PERSON] , у зв`язку із відмовою на його користь 1/5 частки майна сина померлої [PERSON] , у зв`язку із відмовою на його користь 1/5 частки майна сина померлої [PERSON] , у зв`язку із відмовою на його користь 1/5 частки майна сина померлої [PERSON] , у зв`язку із відмовою на його користь 1/5 частки майна чоловіка померлої [PERSON] , що складається з 2/6 часток квартири [ADDRESS] , з яких 1/6 частка належала спадкодавці на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 15.01.1997, зареєстрованого ММБТІ 01.03.2000 за р.н. [NUMBER] , а 1/6 частка квартири належала [PERSON] , матері спадкодавці, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її донька, [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Зазначена квартира чотирьохкімнатна, загальною площею 77.8кв.м., житловою площею 47,9кв.м. За інформацією з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2017 №93368899 квартира чотирьохкімнатна за адресою [ADDRESS] (загальною площею 77.8кв.м., житловою площею 47,9кв.м), а саме 2/6 частки належить [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1373, виданий 01.08.2017, видавник приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Димов О.С. Також судом встановлено, що КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 18.07.2017 повідомило [PERSON] листом, що станом на 28.12.2012, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 15.01.1994, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в БТІ 01.03.2000 спільна сумісна власність. КП «МБТІ» листом №31393/40.02/40/020/25 від 01.12.2025 повідомило суд, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.01.1994, зареєстрованого в КП «МБТІ» 15.03.2000 [NUMBER] . Позивач зазначає, що наразі укласти угоду про визначення часток співвласників не є можливим, оскільки співвласник [PERSON] проживає в росії ( нотаріуси в Україні не надають послуг громадянам рф та відмовляють у посвідченні угод, за якими стороною є громадянин або юридична особа РФ з 2022 року через воєнні дії (Постанова КМУ № 164 від 28.02.2022, Постанова КМУ № 187 від 03.03.2022); а інший [PERSON] з 2010 мешкає в Польщі і немає наміру приїздити до України, то визначення часток можливе лише за рішенням суду. Згідно технічного паспорту, нерухоме майно знаходиться на другому поверсі (поверховість не зазначена) та складається з чотирьох кімнат житловою площею 47,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 15,9 кв.м., 2-а кімната 11,5 кв.м., 3-а кімната 11,0 кв.м., 4-а кімната 9,5 кв.м., кухня площею 9,0 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., коридор площею 9,3 кв.м., коридор площею 4,5 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., вбудована шафа площею 0,6 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м., лоджія площею 2,0 кв.м. Загальна площа квартири 77,8 кв.м. Згідно із ч. 1 ст. 41\~Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, згідно ч. 4 ст. 41Конституції України. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч. 1\~ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст.355\~ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст.356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Зі змісту\~ст.357 ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст.364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч.1\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2\~ст. 369 ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2\~ст.370 ЦК України\~визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частки в квартирі за адресою: [ADDRESS] , складаються з 2/6 часток які належать [PERSON] та із спільного сумісного майна 4/6 які не були визначені. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі\~ст. 16 ЦК України, кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Вирішуючи питання, щодо позовних вимог про визначення часток, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачами позовних вимог, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено. Згідно ст.41\~Конституції України та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася в 1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved