Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері, [PERSON] , терміном в 3 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що батьки позивача, [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] . Під час їх шлюбу народилася їх донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.01.1987 року.В свідоцтві про народження батьками зазначені батько [PERSON] (російською мовою « [PERSON] », мати [PERSON] (російською мовою « [PERSON] »).20 вересня 2008 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Козачолопанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 42. Згідно Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2011 року шлюб між, [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] у віці 59 років померла матір позивача [PERSON] про, що Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, було зроблено відповідний актовий запис № 624 від 15 серпня 2023 року. Після смерті [PERSON] , спадкоємицею першої черги залишилась донька [PERSON] . Інших спадкоємців немає. На час своєї смерті матір Позивачки, [PERSON] , була зареєстрована за місцем проживання в будинку [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті [INFO] за вказаною адресою зареєстрованих осіб не значиться. Після смерті спадкодавця [PERSON] , залишилась спадщина, яка складається в т.ч. з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] , заповіт не складала. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємицею першої черги залишилась її рідна донька [PERSON] . 30 жовтня 2025 року, [PERSON] отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих.№168/02.31 (копія Постанови додається до позову), яким приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Якименко О.І. повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо з тих підстав, що за даними наданими Дергачівською міськрадою Харківського району Харківської області 24.10.2025 року за №4069/03-32, разом з [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не була постійно зареєстрована, отже згідно ст.1268 ЦК України спадщину не прийняла, тому [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . При цьому, нотаріус повідомила, що позивачка має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тобто нотаріус роз`яснила процедуру вирішення питання в судовому порядку.Встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , був пропущений позивачкою за виключних обставин. Так, 24 лютого 2022 року почалася військова агресія РФ проти України. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і який продовжений, згідно вимог діючого законодавства, та триває до теперішнього часу. До попередніх проблем додались нові, пов`язані з повномасштабною війною. На перше місце вийшли задачі по забезпеченню безпеки родини, виживанню під час обстрілів, збереженню та відновленню пошкодженого майна. З початком повномасштабного військового вторгнення росії на територію України, с-ще [PERSON] , в якому вона проживала, опинилось під окупацією та постійними обстрілами. Тривалий час не мала змоги нікуди поїхати, однак коли виїхала за межі України потрапила до Федеративної Республіки Німеччини, де і перебуває на даний час, саме тому не мала можливості вчасно звернутись до нотаріуса. Так, [PERSON] , не мала змоги та можливості вчасно звернутися із відповідною заявою до нотаріуса, що є поважною причиною та підставою для поновлення строків для прийняття спадщини. Тому, тільки в жовтні 2025 року, змогла звернутись до нотаріуса з питань оформлення спадщини після смерті матері - [PERSON] , що померла [INFO] . Вважає, що встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , був пропущений за виключних обставин, які були та є об`єктивними, непереборними та суттєвими труднощами. Представник заявника, адвокат Плугатирьова Н.В. надала суду письмову заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, просить задовольнити позов. Представник відповідача, Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області Суржкова В.В. надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення покладавсь на розсуд суду, заперечення відсутні. Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, [INFO] у віці 59 років померла матір позивача, [PERSON] про, що Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, було зроблено відповідний актовий запис № 624 від 15 серпня 2023 року. Відповідно до статей 1216, 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.01.1987 року, [PERSON] (російською мовою « [PERSON] ») народилася [INFO] . В свідоцтві про народження батьками зазначені - батько [PERSON] (російською мовою « [PERSON] », мати [PERSON] (російською мовою « [PERSON] »). 20 вересня 2008 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Козачолопанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 42. Після смерті [PERSON] , спадкоємицею першої черги залишилась донька [PERSON] . Інших спадкоємців немає. На час своєї смерті матір Позивачки, [PERSON] , була зареєстрована за місцем проживання в будинку [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця [PERSON] , залишилась спадщина, яка складається в т.ч. з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . 30 жовтня 2025 року, [PERSON] отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих.№168/02.31, якою приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Якименко О.І. повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо з тих підстав, що за даними наданими Дергачівською міськрадою Харківського району Харківської області 24.10.2025 року за №4069/03-32, разом з [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не була постійно зареєстрована, отже згідно ст.1268 ЦК України спадщину не прийняла, тому [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . При цьому, нотаріус повідомила, що позивачка має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тобто нотаріус роз`яснила процедуру вирішення питання в судовому порядку. Як вказує позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за виключних обставин. Вказуючи на те, що 24 лютого 2022 року почалася військова агресія РФ проти України. Додались проблеми, пов`язані з повномасштабною війною, по забезпеченню безпеки родини та виїздом з країни. У зв`язку з чим позивач не мала змоги та можливості вчасно звернутися із відповідною заявою до нотаріуса. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Разом з тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте, законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Так, суд вважає поважними наведені позивачем причини пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини. Вказані обставини, на думку суду, перешкодили позивачу, як спадкоємцю, вчасно звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відмова позивачу у наданні строку для вступу у спадщину буде непропорційним втручанням у його право на отримання у власність спадкового майна. При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини через наявні об`єктивні обставини, тому причини, через які позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними. Таким чином, з метою недопущення порушення спадкових прав позивача та відповідно відновлення її законних прав як спадкоємця, що відповідатиме верховенству права, суд вважає за необхідне визначити позивачу строк терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, як про це просив у пред`явленому позові представник, що буде достатнім строком для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved