Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Заявник звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно заінтересованої особи, строком на 6 місяців з покладенням на нього відповідних обов`язків: заборони перебувати в місці проживання з постраждалою особою; заборони наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи; заборони спілкування з постраждалою особою; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви покликається, що впродовж останніх 5-ти років [PERSON] вчиняє психологічне насильство щодо неї та її неповнолітніх дітей. Насильство психологічного характеру проявляється у словесних образах, кривдах, погрозах, приниженні, залякуванні, виганяння з квартири на вулицю. Щодо [PERSON] неодноразово видавалися термінові заборонні приписи після того як він застосував щодо них психологічне насильство, які він не виконував. Протиправні дії зі сторони [PERSON] носять систематичний та довготривалий характер, у неї є реальні побоювання за своє та дітей життя та здоров`я. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу, хвилювання та страху. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 22 грудня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження по справі. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовлити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з захворюванням. Відповідно до ст,350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відтак в зв`язку з належним повідомленням про час і місце судового розгляду справи та обмеженими процесуальними строками її розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, неповноліньої Побігун Є.Р., свідка [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За приписами ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь- якому його прояві. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Судом установлено, що заявник [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] та чоловіком свекрухи [PERSON] проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . 14 жовтня 2025 року відносно [PERSON] видавалися термінові заборонні приписи стосовно кривдника, у зв`язку із вчиненням психологічного насильства, строком на 10 діб, яким зобов`язано останнього залишити місце проживання постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постраждалою особою в якому зазначена [PERSON] . Приписи [PERSON] порушені. Згідно висновку психолога комунальної установи змішаного типу «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» від 25.11.2025 року у ході проведення перинної психологічної консультації у [PERSON] виявлено симптоми страху, тривожності, порушення сну, хронічні болі. За результатами психологічної консультації рекомндована психотерапевтична допомога методлм КПТ, арт-терапії, майндфулнес-базованого підходу чи інших доказових методів психотерапії, також рекомендовано розвиток навичок стабілізації психоемоційного стану. Психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», далі по тексту «Закон»). Відповідно до постанови Верховного Суду від 13.07.2020 року в справі № 753/10840/19, видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або листуванні з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства. Оцінюючи заперечення вчинення психологічного насильства [PERSON] суд зазначає, що конфлікт це найбільш гострий спосіб вирішення протиріч в інтересах, цілях, поглядах. У ситуаціях зіткнення інтересів, учасники перебувають «на рівних», адже така ситуація передбачає рівноправність та взаємне бажання вирішити конфлікт. Тоді ж як насильство це саме дисбаланс влади у відносинах, несиметричний її розподіл, при психологічному насильстві влада у відносинах розподілена «від сильнішого». Інша риса насильницької взаємодії це спроба влізти в особистий простір людини та переробити його відповідно до своїх інтересів. Конфлікт же передбачає розуміння того, що по іншу сторону така сама людина, яка має кордони, гідність та свої бажання, і навіть абсолютна впевненість в своїх позиціях не дає нікому права порушувати чужі кордони. Шантаж, погрози, крик це все ознаки насильства. Одна із цілей, можливо, навіть не усвідомлена автором насильства, домогтися підпорядкування іншої людини. Суд зазначає, що враховуючи положення Закону Украі?ни «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальнии? припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК Украі?ни), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочерговоі? безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію діи? особи та прии?няття стосовно неі? рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях (постанова від 26 січня 2022 року, справа No 607/10626/21). Таким чином, [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства, а саме від дій кривдника [PERSON] , що є підставою для застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству з метою забезпечення безпеки постраждалої особи. Суд бере до уваги пряснення [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] , даними ними в судовому засіданні про факти психологічного насильства щодо них зі сторони [PERSON] . Не заперечила факти психологічного насильства зісторони [PERSON] допитана в суді в якості свідка [PERSON] . На переконання суду, існує значна вірогідність повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, а також настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.4 цієї статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи наведене, з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству щодо постраждалої особи [PERSON] та її неповнолітніх дітей з боку кривдника [PERSON] , забезпечення її безпеки, суд дійшов висновку про необхідність видачі стосовно останнього обмежувальний припис, строком на два місяці, з визначенням заходів тимчасового обмеження прав особи, передбачених пунктами 1, 5, 6 ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial