Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

24.11.2025 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. В позовній заяві вказував на те, що під час оформлення своїх прав на майно, а саме при зверненні до нотаріуса було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер обтяження 4336943 від 10.01.2007 року накладено арешт на майно. Позивач звернувся до Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна. Проте, 08.10.2025 року він отримав відповідь, з якої вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні перебувало виконавче провадження № 38756341 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4916 від 06.12.2004 року, виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2001 року народження. Оскільки постанова про арешт майна боржника оформлювалось на бланку суворої звітності, у зв`язку з цим немаєможливості здійснювати пошук даної постанови в АСВП та надати інформацію, на підставі якого виконавчого документу внесено відомості до АСВП реєстру обтяжень. В зв`язку з чим просив суд звільнити з-під арешту все майно, [PERSON] , накладеною постановою про арешт майна боржника серії АЕ №502669 від 23.11.2006 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.11.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 19.12.2025 року представником позивача [PERSON] , адвокатом Сікорською О.М. подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Київський ВДВС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися. Судом установлено, що під час оформлення своїх прав на майно, було встановлено, що на майно [PERSON] накладено арешт. [PERSON] звернувся до Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна. 08.10.2025 року позивачем отримана відповідь за № 100606, у якій зазначено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділенні перебувало виконавче провадження № 38756341 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4916 від 06.12.2004 року, виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2001 року народження. Оскільки постанова про арешт майна боржника оформлювалось на бланку суворої звітності, у зв`язку з цим немає можливості здійснювати пошук даної постанови в АСВП та надати інформацію, на підставі якого виконавчого документу внесено відомості до АСВП реєстру обтяжень. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також як передбаченост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно абз. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті3,45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»(у редакціїЗакону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). Враховуючи вищевикладене та надаючи оцінку, як зібраними у справі доказами в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, а також те, що право позивача [PERSON] порушено, оскільки він позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved