Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим її представником адвокатом Мельник О.М., що діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 14.05.2025 № 1156, до відповідача ФОП [PERSON] , третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, в якому (позові), просила: - розірвати договір купівлі-продажу товару від 17.11.2024, який був укладений між споживачем [PERSON] та ФОП [PERSON] в магазині « [INFO] », що розташований за адресою: [ADDRESS] та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] сплачену за договором суму коштів в розмірі 2300,00 грн.; - стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальних витрат у сумі 642,20 грн.; - стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Крім того позивач клопотала про допит її у якості свідка. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 17.11.2024 нею у ФОП [PERSON] в магазині « [INFO] » були придбані буси за 2300,00 грн. Щодо виготовлення та придбання цих бус у них була переписка у мобільному додатку «Viber». Придбані буси вона одягла на святкування нового року 31.12.2024 - 01.01.2025. Згодом вона виявила на светрі, у якому вона була коли одягала буси, сліди фарби від них. У лютому 2025 вона звернулась до [PERSON] та повідомила, що прикраса не якісна. Вона запропонувала [PERSON] повернути їй кошти за буси на що остання відповіла категоричною відмовою. Таку ж претензію вона надіслала [PERSON] поштою 27.03.2025. Вважає, продажем їй неякісного товару їй було спричинену матеріальну шкоду у розмірі вартості бус - 2300,00 грн. та моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000,00 грн. Спричинену їй моральну шкоду вона обґрунтовує необхідністю витрати часу на вирішення ситуації, яка склалася, погіршення у зв`язку з цим фізичного та психологічного стану (головні болі, підвищення тиску, нервове напруження). Крім того, з метою встановлення якості бус нею було замовлено їх експертне дослідження у Державному гемологічному центрі України Міністерства фінансів України. З огляду на зазначене вона ще понесла витрати на проведення зазначеного дослідження у розмірі 487,20 грн. та поштові витрати - 155,00 грн. (92,50 грн. + 62,50 грн.), а всього 642,20 грн. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування заперечень проти позовної заяви відповідач зазначила, що позивачем не надано доказів придбання у неї намиста з коралів. Вказала на те, що сам факт того, що на одязі позивача з`явилися сліди фарби, не є однозначним доказом неналежної якості товару, а може бути наслідком неналежного його використання, що виключає її відповідальність, як продавця. Зазначила, що фарбування не заборонене та є стабільним до стороннього впливу. Також вказала на не доведення спричинення позивачу моральної шкоди. Також зазначила, що очікує понести витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 10000,00 грн. і відповідні докази будуть подані до суду у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач висловила заперечення проти позиції відповідача, наведеної у відзиві. Від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач висловила заперечення проти позиції позивача, наведеної у відповіді на відзив. Пояснення третьої особи по суті справи до суду не надходили. Ухвалою від 17.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Крім того, зазначеною ухвалою задоволено клопотання позивача про її допит у якості свідка. Третя особа звернувся до суду із заявою, у якій просила розглянути справу за відсутності її представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання на підставі наявних у суду матеріалів справи. Сторона позивача у судовому засіданні підтримала позов аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у ньому та заявах по суті справи. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні з приводу вимоги сторони відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу заявила, що вважає заявлену відповідачем суму витрат неспівмірною з огляду на розумну необхідність таких витрат у цій справі. Заявлена сума не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, дії у цій справі не вимагають значного обсягу юридичної та технічної допомоги, не потребують вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Допитана у судовому засіданні у якості свідка позивач [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] , як особу, яка у магазині «Прикраси» здійснює продаж прикрас. Як свідок надала покази про те, що вона завжди хотіла придбати буси, такі які були у її бабусі. Колись вона надала для виставки у школі бабусині буси, але їх там було втрачено. До міста Долинська вона приїхала для тимчасового проживання з метою догляду за своїм батьком, який згодом помер у 2025 році. У місті Долинська, у магазині, де працювала відповідач, вона дізналась, що остання зі свого матеріалу - намистин коралів може виготовити для неї буси. Щодо виготовлення прикраси вони спілкувались у месенджері «Viber», обговорювали вигляд виробу, строки виконання, оплату роботи тощо. 17.11.2024 відповідач передала їй виготовлені буси, а вона сплатила їй за них раніше узгоджену суму у розмірі 2300,00 грн. Чек чи інший документ за оплату виробу відповідач їй не надавала. На святкування «Нового 2025 року» вона одягнула новий светр та вперше надягнула буси. У лютому, коли хотіла одягнути светр знову, вона побачила на ньому рожевий слід від бус. Шляхом занурення бус у воду вона зрозуміла, що буси пофарбовані та фарба з них зафарбовує воду. При цьому жодної інформації про те, що буси фарбовані відповідач при їх продажі їй не повідомляла. Вона неодноразово усно зверталась до відповідача та повідомляла про неналежну якість виготовленого товару, однак остання її претензії проігнорувала. Також вона просила відповідача надати їй накладні на виріб, але остання нічого їй не надала. Крім того, вона письмово зверталась з проблемою, яка виникла до головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області. Згодом вона звернулась до відповідача з листом-претензією, у якій виклала проблему, яка виникла з товаром, а саме не якісно пофарбовані намистинки та просила повернути їй кошти у сумі 2300,00 грн. за неякісний товар. Цей лист відповідач отримала, але знову ніяк не відреагувала. Таким чином, замість того щоб приділити увагу своєму батькові вона вимушена була вирішувати проблему з товаром неналежної якості, писати листи, звертатись за наданням їй правової допомоги, шукати по м. Долинська кольоровий ксерокс, щоб подати до суду належні зображення бус тощо. Сторона відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у відзиві на позовну заяву та заявах по суті справи. У задоволені позову просила відмовити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні наголошувала на тому, що стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження укладення договору, підтвердження його умов, ціни тощо. Також звернула увагу на те, що навіть відповідно до наданого позивачем висновку експерта намистинки у бусах є натуральними коралами. Зазначила, що те, що корали пофарбовані не є їх недоліком. При цьому невідомо, чим позивач впливала на буси. Посилаючись на ст. 141 ЦПК України заявила про необхідність вирішення питання про відшкодування відповідачу понесених витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні відповідач пояснила, що вона здійснює підприємницьку діяльність у магазині, де продає прикраси, біжутерію та витратні матеріали для їх виготовлення і займається виготовленням виробів такої категорії. Вона дійсно на замовлення позивача з власних матеріалів виготовила буси. У ході виконання роботи вид бус декілька раз змінювався у зв?язку з цим змінювалась і ціна за них. Скільки саме заплатила їй позивач за виріб вона не пам?ятає. На уточнююче питання підтвердила, що жодних квитанції чи чеків позивачу вона не видавала. Пояснила, що у неї в касі є визначений перелік товарів, які продаються у магазині, а тому вона не могла пробити через касу виріб, який виготовила і який відсутній у цьому переліку. Крім того повідомила, що товар, який продає вона проводить через касу не одразу, а наприкінці дня чи в інший день. На уточнююче питання про те, чи проводила вона через касу ті предмети, з яких виготовила буси пояснила, що так, але коли не пам?ятає і оскільки проводила їх через касу разом з іншими товарами, то виокремити їх вона не може. Повідомила, що дійсно позивач приходила до неї та висувала претензії, але претензії полягали у тому, що корали ненатуральні. Щодо фарбування намистин пояснила, що вона їх купує у такому вигляді і не може відповідати за їх якість. Раніше жодних претензій від покупців не було. Пояснила, що буси з таких намистин не можна одягати до нанесення парфумів чи лаків для волосся та і взагалі треба мінімізувати контакт з таким намистом спітнілими руками. На уточнююче питання відповідач підтвердила, що жодної інформації про особливості використання виробу вона позивачу не надавала, як і не надавала гарантійні документи на виріб і гарантійний строк не встановлювала. Вважає, що її вини у тому, що трапилося не має. Заявила, що вона не спеціаліст, щоб надавати якісь рекомендації щодо користування виробами, вона лише продавець. У судовому засіданні було оглянуто, надане позивачем намисто з коралів, яке було впізнано відповідачем, як намисто виготовлене нею за плату для позивача. Шляхом впливу на намистини ватною палицею змоченою у проточній воді було виявлено сліди рожевого кольору на ватній паличці. Крім того, такі ж сліди залишились і на паперовій хустинці після тертя по ній коралами намиста. Судом було оголошено про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення та оголошено дату та час його проголошення. Заслухавши сторони та їх представників, допитавши позивача у якості свідка, дослідивши докази у справі і з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. За даними з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрована фізичною особою-підприємцем та може здійснювати такі види діяльності: 47.77. Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах (основний); 32.99. Виробництво іншої продукції, н.в.і.у; 47.19. Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 32.13. Виробництво біжутерії та подібних виробів. [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] із замовленням на виготовлення прикраси - біжутерії у вигляді намиста з натуральних коралів, за плату, що підтверджується перепискою між останніми у застосунку «Viber» та сторонами не заперечувалося. ФОП [PERSON] з власних матеріалів, які перебували у продажі у її магазині виготовила намисто з коралів, яке 17.11.2024 передала [PERSON] , а остання здійснила оплату виконаної робот. У лютому 2025 [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] з претензією щодо якості виробу. 27.03.2025 [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] з письмовою претензією у якій просила повернути їй грошові кошти, сплачені за неякісний товар у розмірі 2300,00 грн. Зазначена претензія була отримана ФОП [PERSON] 28.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На лист-претензію ФОП [PERSON] відповіді не надавала. Відповідно до висновку за результатами експертизи гемологічних об`єктів Державного гемологічного центру Міністерства фінансів України № 40303-Д від 19.03.2025 корали штучно забарвлені у намисті є коралами з родини [PERSON] (Бамбуковий корал), тип виробу - намисто, колір - червоний, оранжево-червоний з чорними і білими плямами, корали є облагороджені за кольором (штучно забарвлені). Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 832 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Положеннями ч. 1 ст. 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з умовами ч. 1, ч. 2 ст. 870 ЦК України за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. У випадках, передбачених договором, матеріал може бути наданий підрядником у кредит (із розстроченням платежу). Подальша зміна ціни наданого в кредит матеріалу не призводить до перерахунку, якщо інше не встановлено договором. Отже, між фізичною особою [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (підрядник) було укладено договір побутового підряду з виготовлення за плату біжутерії у вигляді намиста з коралів, що останніми по суті не заперечується. Зазначені правовідносини, які виникли між сторонами помилково визначено позивачем як договір купівлі-продажу, але таке хибне уявлення позивача про суть та зміст укладеної угоди не має вирішального значення для розуміння та вирішення пред?явленої позовної вимоги, яка у частині відшкодування збитків за істотні недоліки у виробі (товарі) ґрунтується на положеннях спеціального закону - Закону України «Про захист прав споживачів», про що більш докладно буде зазначено нижче. Підрядником ФОП [PERSON] було виконане зазначене замовлення та 17.11.2024 передано замовнику виготовлений виріб та отримано за це плату. Відповідно до ч. 1 ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Положеннями ч. 2 ст. 870 ЦК України передбачено, що якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Згідно з умовами ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Так, відповідно до наведених у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначення понять: послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг); робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 2) належну якість продукції та обслуговування; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Щодо вартості сплаченої [PERSON] ФОП [PERSON] суми за виконану роботу та матеріали судом відзначається таке. Позивач стверджує, що нею було сплачено 2300,00 грн. Зазначена вартість проведеної роботи та матеріалів виконавця підтверджена позивачем під час її допиту судом в якості свідка. Крім того, саме така ціна зазначена [PERSON] у листі-претензії від 27.03.2025. При оцінки достовірності твердження позивача про сплачену вартість проведеної роботи з виготовлення намиста та матеріалів суд також бере до уваги те, що при отриманні листа-повідомлення відповідач жодними діями не заперечувала зазначену у ньому суму, як і не заперечувала таку суму у судовому засіданні посилаючись виключно на її недоведеність та те, що точної суми вона не пам`ятає. Положення абз. 2, абз. 3 ч. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Розрахунковий документ має бути виданий або створений в електронній формі не пізніше моменту передачі товару (послуги). Зазначені положення Закону України «Про захист прав споживачів» ФОП [PERSON] були грубо порушені. Так, ФОП [PERSON] виконавши замовлення споживача - фізичної особи [PERSON] та передавши створений нею продукт (товар) замовнику й отримавши за це (матеріал, виконана робота) грошові кошти не видала споживачу розрахунковий документ встановленої форми. Ця обставина була підтверджена відповідачем особисто у судовому засіданні. З огляду на досліджені докази та встановлені обставини суд констатує переконливу доведеність суми сплачених грошових коштів [PERSON] ФОП [PERSON] за створений нею продукт (товар) з використанням матеріалів останньої у вигляді коралового намиста, - яка становить 2300,00 грн. Щодо недоліку створеного (виготовленого) ФОП [PERSON] продукту (товару) з використанням матеріалів останньої у вигляді коралового намиста судом відзначається таке. Істотний недолік відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Цільовим призначенням прикраси у вигляді намиста є його носіння на шиї безпосередньо на тілі чи поверх одягу. Загальні умови такого носіння передбачають можливість впливу на намисто парфумів, лаку для волосся, вологості повітря, поту, а також механічне тертя намиста об одяг чи тіло. Положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Жодної інформації про особливості використання виробу у вигляді коралового намиста ФОП [PERSON] [PERSON] не надавалось, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні. З огляду на зазначене суд констатує, що виготовлене та продане ФОП [PERSON] [PERSON] намисто має очевидний недолік - недосконале фарбування, яке не тримається під час використання виробу за призначенням, що підтверджується наданими позивачем фото матеріалами та перевірено судом безпосередньо у судовому засіданні. Зазначений недолік є істотним, оскільки унеможливлює використання виробу - коралового намиста за його цільовим призначенням - носіння. Цей недолік робить товар суттєво іншим, оскільки змінює колір на інший від раніше узгодженого сторонами (фото у месенджері «Viber») і такий недолік не може бути усунений без порушення цілісності намиста. При цьому, суд не має можливості визначити, чи може виявлений недолік бути усунений виконавцем роботи чи виробником намистин протягом 14 днів, оскільки такі дані відповідачем, яка взагалі заперечувала наявність недоліку, суду не надано. Крім того, як після отримання листа-претензії так і у ході судового розгляду відповідач не заявляла про можливість усунення нею виявленого недоліку, стверджуючи, що її вини у виявленому недоліку не має. Окремо судом відзначається, що стороною відповідача не доведено, що зазначений недолік виник після передачі виробу споживачу [PERSON] внаслідок порушення нею правил користування чи зберігання намиста, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Щодо вимоги позивача про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми судом відзначається таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Зазначені положення Закону України «Про захист прав споживачів» ФОП [PERSON] не були дотримані: гарантійний строк не встановлювався та споживачу не повідомлявся; паспорт на продукцію або будь-який інший документ, із зазначенням гарантійного строку споживачу не видавався. Зазначені обставини були підтверджені відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об`єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Отже, висунення позивачем у межах дворічного строку вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої грошової суми за товар, який має істотні недоліки та щодо якого не було встановлено гарантійні строки є правомірною. Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди у вигляді понесення витрат на оплату послуг експерта та витрати на надсилання експерту намиста для експертного дослідження судом відзначається таке. З метою визначення якісних характеристик придбаного намиста [PERSON] замовила та оплатила експертизу гемологічних об`єктів у Державному гемологічному центрі Міністерства фінансів України та отримала відповідний висновок № 40303-Д від 19.03.2025. За проведення зазначеного експертного дослідження [PERSON] сплатила 487,20 грн., що підтверджується рахунком № 2072 від 18.03.2025, платіжною інструкцією та актом здачи-приймання робіт від 19.03.2025. А також понесла витрати на пересилання намиста для експертного дослідження у сумі 92,50 грн., що підтверджується квитанцією, чеком від 04.03.2025 та експрес накладною від 05.03.2025 ТОВ «Нова пошта» . Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, оскільки витрати на оплату послуг експерта у розмірі 487,20 грн. та поштові витрати у розмірі 92,50 грн. були необхідними для відновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що вони підлягають відшкодуванню як збитки на підставі зазначених положень ст. 22 ЦК України. Така позиція суду у повній мірі узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.12.2021 (справа № 755/19416/20). При цьому, суд вважає недоведеним позивачем спричинення їй матеріальної шкоди у розмірі 62,50 грн., на підтвердження чого останньою було надано фіскальний чек АТ «Укрпошта», оскільки відсутні докази того, за пересилання чого саме було сплачено зазначену суму. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди судом відзначається таке. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до умов п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. На підстав зазначених вище встановлених обставин справи суд констатує, що виготовлене та продане ФОП [PERSON] . [PERSON] намисто має очевидний істотний недолік - недосконале фарбування, яке не тримається під час використання виробу за призначенням, що унеможливило використання виробу. Зазначеними вище обставинами, було порушено звичний уклад життя [PERSON] , оскільки остання об`єктивно не може використовувати виготовлене на її індивідуальне замовлення намисто, яке вона прагнула мати та носити у вигляді, у якому вона його замовляла у ФОП [PERSON] , але позбавлена такої можливості у зв`язку з недоліком цього виробу. Крім того, [PERSON] була змущена докласти додаткових зусиль з метою захисту свого порушеного права і невиконання ФОП [PERSON] своїх обов`язків, передбачених Закону України «Про захист прав споживачів» про що зазначено више. Вказане зневілювало прагнення [PERSON] , направленне на задоволення своїх особистих потреб, як споживача, що негативно позначилося на їх самопочутті та призвело до моральних страждань. Отже, внаслідок винних дій ФОП [PERSON] . [PERSON] безумовно було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Поряд з цим, судом відзначається, що позивачем не обгрунтовано та не доведено спричинення їй моральної шкоди у наслідок погіршення її стану здоров`я, оскільки наявність відповідних змін у стані здоров`я позивачем не доведена. Визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала [PERSON] , характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних страждань, яких зазнала останнія безпосередньо у зв`язку із недоліком придбаного на її замовлення виробу, який має істотні недоліки та наслідками у вигляді неможливості задовольнити свої потреби, які є достатньо тривалими. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням принципу пропорційності, суд дійшов висновку, що достатній розмір компенсації моральної шкоди, завданої [PERSON] у грошовому виразі, становить 3000,00 грн. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, встановивши наявність істотного недоліку у виготовленому ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] та придбаному останньою кораловому намисті, беручи до уваги спричинення цим матеріальної та моральної шкоди [PERSON] , - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування матеріальної та моральної шкоди є частково обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ. Питання розподілу судових витрат у частині сплати судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, на підставі чого, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», та позов задоволено частково, - суд дійшов висновку, що судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1211,20 грн. (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судових збір»), слід частково стягнути з відповідача у дохід держави у розмірі 896,66 грн. (1211,20 х 5879,70 / 7942,20). Питання щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, враховуючи зроблену, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача заяву про надання суду протягом п`яти днів доказів понесення позивачем таких витрат, - слід вирішити у судовому засіданні, яке слід призначити у порядку та строки, передбачені ст. 246, ст. 270 ЦПК України.

Outcome: partial