Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначив, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідачка,\~до того\~коли у\~встановленому законом\~порядку отримала\~від суду\~судове повідомлення\~про розгляд\~справи разом\~із копією\~ухвали про\~відкриття провадження\~та примірником\~позовної заяви\~з додатками,\~надала суду\~заяву у\~якій не\~заперечила щодо\~задоволення позовних\~вимог (а.с. 21, 28, 30, 33, 34). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 25 липня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1571, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 липня 2017 року (а.с. 13). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Одночасно, суд вважає безпідставними, беззмістовними, юридично порожніми і необґрунтованими позовні вимоги пунктів третього, четвертого, п`ятого і шостого прохальної частини позову, оскільки такі вимоги не є позовними по своїй суті, позаяк вони не стосуються дій чи бездіяльності відповідача та не можуть бути до нього звернені, оскільки взагалі не є предметом спору між сторонами. Вказані прохання не є способами захисту цивільних прав які використовуються при формулюванні позовних вимог з метою захисту і/або відновлення прав та інтересів які порушені. Зазначені у пунктах четвертому і п`ятому прохальної частини заяви прохання слід викладати у вигляді окремих процесуальних документах відповідно до положень ЦПК України. Також, вирішення питання про розгляд справи та постановлення заочного рішення, про що позивач просить у пункті п`ятому прохальної частини заяви, здійснюється судом в силу положень ЦПК України, тобто належить виключно до повноважень суду та не потребує додаткового їх заявлення як позовних. Зазначене у пункті третьому прохальної частини заяви прохання є недоречним та юридично не грамотним, оскільки при розірванні шлюбу суд не змінює прізвища позивача якщо він про це не клопоче. Тобто, якщо просить, суд змінює прізвище! [PERSON] , якщо не просить змінити, то суд не змінює, оскільки відсутнє прохання про це! То ж, для чого просити щоб суд не робив того, чого суд і не зробить на власний розсуд без відповідного клопотання особи?! При цьому, як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач не змінював своє прізвище внаслідок укладення шлюбу. Як наслідок, неможливо змінити прізвище позивача в контексті розірвання шлюбу, оскільки він не змінював свого прізвища внаслідок укладення шлюбу із відповідачкою. Також, не є предметом спору і не потребує заявлення як позовна вимога викладена у пункті шостому прохальної частини заяви клопотання про надсилання судового рішення до органу реєстрації, оскільки вказані дії здійснюються судом в порядку виконання судового рішення та не потребують додаткового роз`яснення чи спонукання з боку позивача!!! Отже, позовними вимогами по суті є лише і тільки вимоги про розірвання шлюбу (суть спору!). Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в обсязі визначеному судом. Згідно із нормою частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією від 10 квітня 2025 року (а.с. 3-а). Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 16,7 % (задоволено одну із шести позовних вимог) та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за вимогами немайнового характеру слід визначити відповідно до кількості пунктів задоволених позовних вимог вираженому у відсотках задоволеної частини позовних вимог, що становить 202 гривні 27 копійок. Як наслідок, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на: -позивача у розмірі 83,3 %, що становить 1 008 гривень 93 копійки; -відповідача у розмірі 16,7 %, що становить 202 гривні 27 копійок. У зв`язку\~із цим,\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача у\~відшкодування судових\~витрат грошові кошти в сумі 202 гривні 27 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: partial