Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат в сумі 22 909,36 грн на дитину [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2018 року вона з [PERSON] проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . З березня 2021 року вони почали проживати окремо. Наразі відповідач сплачує аліменти згідно судового наказу від 09.05.2022. Після активних бойових дій вона намагається відновити соціальні зв`язки та адаптацію серед дітей, шляхом відвідування театрів та дитячих розважальних кімнат, на які несе витрати. Крім того, вона витрачає кошти на оплату транспортної карти, канцелярію для дитини, ліки, відпочинок. Загальна вартість понесених додаткових витрат на дитину складає 45 824,41 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити половину від цієї суми. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 09.10.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 17.11.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце судового засідання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 18.12.2025 постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 18.12.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 23.12.2025 о 13 год 50 хв. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані на [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальних громад (а.с.6-7). На підставі судового наказу від 09.05.2022, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.02.2022 року (а.с.8). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] в розмірі 12 955 грн 00 коп (а.с.47-50) Згідно копій квитанцій за період з 27.08.2025 до 14.09.2025 позивач сплатила за придбання канцелярських приладів для навчання загалом 3 416,00 грн (а.с.12-15). Згідно квитанції від 11.09.2025 за придбання та поповнення транспортної картки сплачено 92 грн (40 грн+52 грн) (а.с.9). 12.07.2025 придбано смартфон за 11 598,00 грн, що підтверджується копією фіскального чека ТОВ «ФТД-Ритейл» (а.с.10). Також згідно чеків від 20.01.2025 та 06.05.2025 позивачем сплачено 26 600,00 грн за туристичні послуги (8000+18600) (а.с.17-18). У період з 03.05.2025 до 29.07.2025 сплачено за відвідування кінотеатру та циркової вистави 1 189,00 грн (а.с.16). Крім того, позивачем надано касові чеки на придбання одягу у період з 03.05.2025-13.05.2025, на загальну суму 2 583,50 грн (а.с.49-50). Позивачем надано копії квитанції від 10.06.2025 та 23.07.2025 за придбання ліків на суму 252,40 грн (25+227,40)(а.с.11). Фактична сума понесених позивачем витрат становить 45 730,90 грн. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (ч.2 ст. 185 СК України). Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21). У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З урахуванням підтверджених позивачем додаткових витрат на дитину, пов`язаних із навчанням та придбанням телефону, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 7 507,00 грн, що складає 50 % від витраченої суми (15 014,00 грн). Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача 50% за розваги, придбання транспортної карти з її поповненням не підлягає задоволенню з огляду на те, що відсутнє зазначення платника сплати коштів, а також указані витрати є звичайними витратами. Також, позивач відносить до додаткових витрат на дитину сплату за туристичні послуги, посилаючись на те, що вона з дитиною відпочивала на морі та понесла додаткові витрати в сумі 26 600,00 грн. Однак суд вважає за необхідне вказати на те, що такі витрати не можна вважати витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, оскільки позивачкою не надано доказів, що дитина потребує оздоровлення та відпочинку у відповідній країні та кліматичних умовах. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дітей, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При цьому судом жодним чином не заперечується позитивний вплив природи та клімату на загальний стан здоров`я дитини, однак в розумінні ст. 185 СК України такий відпочинок в даному конкретному випадку не може бути віднесений до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами. Таким чином, вимоги в частині стягнення 13 300,00 грн додаткових витрат на оздоровлення не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на витрачені ліки в розмірі 126,20 грн, оскільки надані позивачем квитанції із зазначенням медичних препаратів не містить інформації про покупця ліків, з якою метою останні придбавались, для кого придбавались та чи є безпосередньо направлення до лікаря, а відповідно рекомендації лікаря щодо придбання саме вказаних медичних препаратів для дитини [PERSON] . Щодо витрат пов`язаних на придбання для спільної дитини одягу та його ремонту, суд зазначає, що товарні чеки про придбання одягу не є такими доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину в розумінні ст. 185 СК України, тому правові підстави для їх стягнення відсутні. Витрати позивача пов`язані з придбанням одягу для дитини понесені при звичайному способі життя, які не викликані особливими обставинами, на покриття яких позивач повинна витрачати аліменти, які стягнуті з відповідача на її користь. З огляду на викладене, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 396 грн 89 коп (1211,20х7 507,00/22 909,36 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial