Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь\~ одноразову матеріальну допомогу в розмірі п`яти середньомісячних заробітків в сумі 76799,30 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 2024 роки в сумі 34272 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який станом на день подання позову становить 65 415,35 грн., але дану позовну вимогу задовольнити станом на день ухвалення рішення у справі у відповідності до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 24.12.99 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював на посаді токаря 5 розряду виробничого підрозділу «Експлуатаційно-ремонтне вагонне депо Конотоп» філії «УЗ Вагон-сервіс», який є одним з підрозділів Акціонерного товариства «Українська залізниця» 17 років, звідки його було звільнено 02.09.2025 року у зв`язку із скороченням штату (на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України), що підтверджується наказом від 27.08.2025 року № 245/ос. Роботодавцем не було дотримано вимоги статті 116 КЗпП України, так як з ним не проведено остаточного розрахунку в день його звільнення (02.09.2025 року), як того вимагає чинне в Україні трудове законодавство, зокрема йому не були виплачені належні та гарантовані до виплати кошти відповідно до норм діючого у підрозділі «Експлуатаційно-ремонтне вагонне депо Конотоп» філії «УЗ Вагон-сервіс» колективного договору, зокрема: одноразова матеріальна допомога в розмірі п`яти середньомісячних заробітків; матеріальна допомога на оздоровлення за 2023-2024 роки. Оскільки з ним не було проведено остаточного розрахунку в день його звільнення, як того вимагає стаття 116 КЗпП України, невиплачені кошти підлягають стягненню на його користь у судовому порядку. Між адміністрацією підрозділу «Експлуатаційно-ремонтне вагонне депо Конотоп» філії «УЗ Вагон-сервіс» та профспілковим комітетом укладено Колективний договір, який діє по теперішній час. В колективному договорі закріплено соціальні гарантії та пільги як для працюючих працівників, так і тих, хто звільнений у зв`язку зі скороченням штату, що передбачено статтею 18 КЗпП України. Далі наводиться перелік пунктів колективного договору, які передбачають виплати коштів тим працівникам, що звільняються з роботи та підстави для стягнення цих коштів з роботодавця на його користь у судовому порядку. В пункті 8.13 Колективного договору Експлуатаційно-ремонтного вагонного депо Конотоп встановлено, що адміністрація підрозділу Експлуатаційно-ремонтного вагонного депо Конотоп АТ «Укрзалізниця» зобов`язується при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі п`яти середньомісячних заробітків. У четвертому абзаці цього пункту передбачено, що дія цього пункту розповсюджується на інвалідів І та II груп, які виходять на пенсію по інвалідності до досягнення ними права на пенсію за віком або за вислугу років, а також на працівників, які звільнені з підприємства у зв`язку зі змінами в організації виробництва, скороченням чисельності (ст. 40 п.1 КЗпП України) за 1,5 року до досягнення пенсійного віку. Станом на день його звільнення з роботи, його середньомісячний заробіток становив 15 359,86 грн., відповідно в день звільнення роботодавець мав йому виплатити одноразову матеріальну допомогу в розмірі 76 799,30 грн. (15 359,86 грн.*5), проте роботодавець не виплатив належні йому кошти, виплата яких гарантована колективним договором, відповідно своїми діями роботодавець порушив вимоги статті 116 КЗпП України. Інформація про зобов`язання роботодавця виплатити йому одноразову матеріальну допомогу відповідно до пункту 8.13 Колективного договору відображена у наказі про його звільнення (з приміткою - після окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця»), проте рішення керівництва підрозділу або ж АТ «Укрзалізниця» жодним чином не впливає на обов`язок роботодавця виконати вимоги статті 116 КЗпП України та провести з ним остаточний розрахунок в день його звільнення та виплатити при цьому всі належні йому кошти саме у день його звільнення. В пункті 3.9. Колективного договору передбачено обов`язок адміністрації з виплати працівникам підрозділу матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 6 (шести) прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Працюючи у Експлуатаційно-ремонтному вагонному депо Конотоп філії «УЗ Вагон-сервіс» у 2023 році у відповідності до пункту 3.9 Колективного договору, він писав заяву про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному колективним договором, яка була адресована керівництву підрозділу. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році становив 2684,00 грн., сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яку роботодавець мав йому виплатити становить 16104 грн. (2684,00 грн.*6). Однак Роботодавець в особі Експлуатаційно-ремонтного вагонного депо Конотоп філії «УЗ Вагон-сервіс» АТ «Укрзалізниця» по сьогоднішній день належну йому матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 16 104,00 грн. не виплатив, й тим самим не виконав свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши належні йому кошти, чим грубо порушив його трудові права з оплати праці, що гарантовані колективним договором та статтею 18 Кодексу законів про працю України, знехтував його трудовими правами протягом тривалого проміжку часу, чим порушивши вимоги статті 116 КЗпП України. В подальшому, працюючи у Експлуатаційно-ремонтному вагонному депо Конотоп філії «УЗ Вагон-сервіс» у 2024 році у відповідності до пункту 3.9 Колективного договору, він писав заяву про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному колективним договором, яка була адресована керівництву підрозділу. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році становив 3028 грн., сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яку роботодавець мав йому виплатити становить 18168 грн. грн. (3028 грн.*6). Однак Роботодавець підрозділу Конотопська дирекція залізничних перевезень по сьогоднішній день належну йому матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 18168 грн. не виплатив, й тим самим не виконав свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши належні йому кошти, чим грубо порушив його трудові права з оплати праці, що гарантовані колективним договором та статтею 18 Кодексу законів про працю України, знехтував його трудовими правами. Відсутність розрахунку з ним в день його звільнення в частині виплати належної йому матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки відповідно до пункту 3.9 Колективного договору підтверджується копією наказу про звільнення 245/ос від 27.08.2025 року, в якому вказано, що кошти будуть виплачені після окремого рішення керівництва Акціонерного товариства «Українська залізниця». Таким чином, загальна сума матеріальної допомоги на оздоровлення, що йому не була виплачена в день його звільнення відповідно до пункту 3.9 Колективного договору за 2023-2024 роки становить 34272 грн., й така матеріальна допомога підлягає стягненню з АТ «Укрзалізниця» на його користь в судовому порядку. Згідно довідки про середню заробітну плату, наданої Експлуатаційно-ремонтним вагонним депо Конотоп філії «УЗ Вагон-сервіс», його середньоденна заробітна плата становила 849,55 грн. Відповідно його середньоденний заробіток становить 849,55 грн., а кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 77. Отже, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 65 415,35 грн.= 849,55 грн. *77. Для матдопомоги в п. 7 Порядку № 100 додали декілька нових абзаців. А саме, у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. У зв`язку з тим, що відповідач не провів з ним остаточний розрахунок при звільненні саме в день його звільнення, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду з цим позовом пройшло 77 календарних дні (з 03 вересня 2025 року по 19 листопада 2025 року включно), з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який на момент звернення до суду становить 65 415,35 грн. АТ «Укрзалізниця» безпідставно не провела з ним остаточного розрахунку в день його звільнення, чим порушила вимоги статті 116 КЗпП України, за що передбачена відповідальність встановлена у статті 117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних доказів (а.с. 24). Відповідач до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 23). 16.12.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він зазначив, що відповідач вважає, що позовні вимоги являються безпідставними та необгрунтованими. Тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Між адміністрацією відокремленого підрозділу експлуатаційно-ремонтне вагонне депо Конотоп та профспілковим комітетом вагонного депо Конотоп укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2025 рік (далі - колективний договір). Відповідно до наказу при припинення трудового договору від 27.08.2025 року № 245 ОС Позивача було звільнено з 02.09.2025 року у зв`язку зі скорочення штату. Умовами колективного договору передбачені виплати працівникам інших додаткових виплат та матеріальної допомоги, але з 14.03.2022 року Правлінням АТ «Укрзалізниця» на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022,

Outcome: approved