Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

24 червня 2025 року засобами поштового зв`язку [PERSON] подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву до [PERSON] , у якій просить: - прийняти до розгляду позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дружини та продовжити строк виплати аліментів на її утримання у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за малолітньою дитиною та неможливістю працевлаштування через потребу в постійному догляді за дитиною та станом здоров`я; - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до усунення обставин, що унеможливлюють працевлаштування [PERSON] . Підстава позову: позов заявлений з тих підстав, що позивачка здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, має обмеження за станом здоров`я, є внутрішньо переміщеною особою, не має можливості працевлаштуватися та потребує матеріального забезпечення. Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального провадження та призначено підготовче провадження, а також витребувано інформацію щодо розміру доходів відповідача. Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 4 листопада 2025 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано інформацію щодо доходів позивачки. 27 серпня 2025 року представницею відповідача подано відзив на позов, у якому вона заперечила проти задоволення позову та вказала, що позивачка має достатні доходи для свого утримання, займається підприємницькою діяльністю, дитина відвідує дитячий садок. Водночас відповідач також не має змоги сплачувати аліменти на утримання своєї колишньої дружини, оскільки знімає житло, на утриманні відповідача перебуває його неповнолітня сестра та мати. Крім того, відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, яка має малолітню дитину. 26 вересня позивачка подала суду заперечення на відзив, в якому вказала, що їх спільний з відповідачем син потребує домашнього догляду, відповідач має житло, проте придбав його на ім`я своєї теперішньої дружини, мати відповідача не перебуває на його утриманні, оскільки займається підприємницькою діяльністю та є власницею магазину. Водночас позивачка зазначила, що припинила підприємницьку діяльність, інших доходів, крім аліментів, в неї нема; стан здоров`я позивачки залишається вкрай незадовільним; житла власного не має та змушена його орендувати. Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідач сплачує аліменти у розмірі 1 500 грн, встановлені раніше, проте цього недостатньо для належного забезпечення потреб дитини, що порушує права позивачки та дитини на повноцінне утримання. Судом встановлено наступні обставини по справі. Позивачка та відповідач перебували в шлюбі, який було зареєстровано 21 березня 2015 року у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 4 травня 2023 року по цивільній справі № 717/595/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу шлюб між сторонами розірвано. Заочним рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2022 року по цивільній справі № 717/1692/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, з якою проживає дитина, стягнено з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнено із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення [PERSON] трирічного віку. Відповідно до Виписки з нейрохірургічного відділення позивачці встановлено діагноз остеохондроз, деформуючий спондильоз, деформуючий спондилоартроз попереко-крижового відділу хребта з килою між хребцевого диску з больовим, вертеброгенним лівобічним корінцевими синдромами. Згідно Довідки КНП «Кельменецький центр медико-санітарної допомоги» № 114 від 6 березня 2025 року [PERSON] , який народився [INFO] , потребує домашнього догляду з 7 березня 2025 року по 25 березня 2026 року. Як вбачається з відповіді № 1593454 від 22 липня 2025 року (а.с. 43) середньомісячний дохід відповідача за період з 1 липня 2024 року по 30 червня 2025 року становить 40 873,93 грн на місяць. В той же час середньомісячний дохід позивачки в період з 1 вересня 2024 року по 31 червня 2025 року 11 934,30 грн (відповідь № 1969032 від 4 листопада 2025 року). Позивачка має статус ВПО, що підтверджується довідкою від 18 лютого 2025 року № 7706-5003612573. Згідно відповіді ГУ ДСНС у Черкаській області за адресою: вул.. Набережна, 87, м. Черкаси, житловий фонд в АРЗ СП ГУ ДСНС України у Черкаській області немає, відповідач за вказаною адресою не проживає. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у відповідача нема у власності нерухомого майна. [INFO] загинув батько позивача військовослужбовець [PERSON] внаслідок нещасного випадку (вибухова травма). Відповідач також має статус ВПО, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 86). [PERSON] , 1975 року народження, мати відповідача, станом на 26 травня 2023 року мала призупинений трудовий договір у ПАТ «Маріупольгаз». 17 березня 2023 року відповідач уклав договір оренди будинку [ADDRESS] терміном до 17 березня 2024 року, розмір орендної плати становив 6 тис грн. 7 липня 2023 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] ). Відповідно до Довідки № 33 від 26 серпня 2025 року відповідач працює у аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління ДСНС на посаді старшого водолаза-сапера відділення підводного розмінування та інших спеціальних робіт, за період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року йому нараховане грошове забезпечення в розмірі 431 261, 20 грн (а.с. 108). Відповідно до Довідки № 33 від 26 серпня 2025 року відповідачу на цій ж посаді нараховано та виплачено грошове забезпечення за період з 1 січня по 31 серпня 2025 року 325 687,16 грн. З інформації, наданої адміністрацією закладу ДО, [PERSON] відвідує ЗДО с. Мошанець з 18 лютого 2025 року. Неповнолітній [PERSON] , яка народилась [INFO] , мати [PERSON] , виставлено діагноз вкорочення правої нижньої кінцівки зі стійкими значними порушеннями функції опорно-рухового апарату. [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з війської служби, та деяких інших осіб». Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. За змістом частини першої статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років (частина 3 статті 84 СК України). Частиною четвертою статті 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Верховний суд у постанові від 13 червня 2019 року у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18) вказав, що у частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначив, що тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування. На підставі ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки має на утриманні інших членів сім1ї, зокрема, дитину своєї теперішньої дружини, рідну сестру та матір, оскільки належні та допустимі докази вказаних фактів суду не надані. Суд також відхиляє позицію відповідача щодо необхідності сплати орендної плати за житло, оскільки наданий ним Договір оренди житлового приміщення є чинним до 17 березня 2024 року, а відповідачем докази його продовження суду не надані. Не заслуговують на увагу також доводи представника відповідача про те, що вказаний факт вже встановлений судовими рішеннями, оскільки цей факт існував саме станом на дату їх винесення. В якості обґрунтування понесення витрат на утримання своєї матері відповідач подав суду довідку від 26 травня 2023 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «МАРІУПОЛЬГАЗ» (а.с. 87) щодо призупинення трудових відносин. Проте вказана довідка була видана 26 травня 2023 року, відповідачем не надано докази продовження призупинення трудового договору або інші докази, які б підтвердили необхідність в її утриманні, потребі у сторонньому догляді тощо. Відповідно до статті 184 СК України, при стягненні аліментів суд враховує всі види доходу платника. Встановлено, що відповідач є працівником ДСНС і отримує заробітну плату, що підтверджується офіційними документами, що дозволяє визначити справедливу частку для аліментів. Стаття 196 СК України визначає, що аліменти підлягають стягненню незалежно від згоди платника, а невиконання обов`язку тягне за собою застосування заходів примусового виконання, що підкреслює необхідність встановлення нового розміру аліментів судом. Стаття 12 СК України закріплює, що сімейні відносини регулюються законом, і будь-які зміни розміру аліментів повинні відповідати вимогам СК, зокрема статтям 180184 та 197, які регламентують обов`язки батьків та порядок зміни аліментів. Суд також враховує, що позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У зв`язку з цим судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Мінімальний розмір судового збору за позовами майнового характеру на момент подання позову становив 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, тому з відповідача підлягає стягненню саме ця сума на користь держави.

Outcome: partial