Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокатка Карпа М. М., звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 липня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що складено актовий запис № 820 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Шлюб існує лише формально, близько трьох років сторони проживають окремо, а тому термін на примирення не є доцільним. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/21034/25. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник - адвокатка Карпа М. М. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подала до суду заяву у якій просила проводити розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 18 липня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис № 820, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 18 липня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved