Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

1. Стислий виклад позиції учасників справи та їх доводи [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), за участі заінтересованої особи - Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61001, м. Харків, вул. Георгія Тарсенка, б. 11, ЄДРПОУ 41403982), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. 2. заяви, клопотання 02.12.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшли пояснення від представника заінтересованої особи, в яких просять суд провести розгляд справи за відсутності представника Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 17-18, 19-20). 08 грудня 2025 року через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова надійшла заява від [PERSON] про долучення до матеріалів справи копії паспорту [PERSON] (а.с. 21-23). 3. інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 24.11.2025, справа № 644/11152/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 11). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 25.11.2025 судом сформовано довідку з Реєстру територіальної громади м. Харкова, згідно якої, місце проживання [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Харкова (а.с.12). Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 26.11.2025 прийнято до розгляду заяву [PERSON] , та відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 18 грудня 2025 року о 10 годині 30 хвилин (а.с. 13). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву, в якій просив розгляд заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України проводити за його відсутності (а.с.2). Представник заінтересованої особи - Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність та прийняти рішення на розсуд суду (а.с. 18, 19). Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Беручи до уваги обставини того, що заявниця та заінтересована особа належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, від учасників надійшли заява про розгляд справи за їх відсутності, суд, враховуючи передбачену законом невідкладність розгляду такої категорії справ, дійшов переконання про можливість проводити розгляд справи у окремому провадженні за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, без проведення судового засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. 4. фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд установив, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Зугрес, Харцизького району Донецької області не оспорюється, а заявлена сином померлої заява покликана на підтвердження наявності факту смерті матері та необхідна для реалізації права [PERSON] , як сина померлої, для реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України відповідно до вимог чинного законодавства України. [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 21.11.1997 Орджонікідзевським РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області (а.с. 5-6). [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 26.11.1997 Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області (а.с. 22-23). Та картою платника податків № [NUMBER] (а.с. 7). Заявник є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 26.07.1963 Рава-Руською міською радою Явірського р-ну Львівської області, актовий запис № 95 (а.с. 4). Враховуючи «намібійські винятки», беруться також до уваги медичні документи та документи щодо реєстрації смерті невідповідного зразка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України м. Зугрес, Харцизького району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ДНР [NUMBER] від 22.10.2025 російського зразка (а.с.9). За інформацією з медичної довідки про смерть № С-02207, судом установлено, що причина смерті [PERSON] старість R54 , про що внесено актовий запис 170259930000201188001 від 22.10.2025 (а.с. 8). 5. норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А, згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.200, регламентовано, що підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: -лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); -фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о); -лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о); -рішення суду про оголошення особи померлою; -рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; -повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; -повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Отже, підставою для проведення державної реєстрації смерті є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт смерті. Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан. Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указом президента України № 793/2025 від 20.10.2025 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 05.11.2025 на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 03.02.2026. Згідно до наказу № 376 від 28.02.2025 Міністерства розвитку Громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 - визначено, що вся територія Донецького району Донецької області є тимчасово окупованою територією з 07.04.2014. Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07.02.2019 № 32/2019, місто Харцизьк (у тому числі місто Зугрес …) є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 (надалі за текстом - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 07.04.2014. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. За правилами ст. 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч. 3 цієї статті будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст. 4 Закону № 1207-VII, органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, а будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені там всупереч законодавству України є нелегітимними. Згідно аналізу положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (надалі за текстом - Закон № 2398-VI), Закону № 1207-VII, державна реєстрацію факту смерті на тимчасово окупованій території України та отримання відповідного свідоцтва українського зразка можливо лише на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Як передбачено ч. 1 ст. 18 Закону України № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, у справах «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, у справах «Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії сформульовано «намібійський виняток», що полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Це узгоджується із судовою практикою, позицією, викладеною Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 15.04.2016, за змістом якої документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України як виняток можуть братись до уваги судом під час розгляду справ про встановлення фактів народження або смерті на таких територіях. Законом України від 0.07.2022 № 2345-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (що набрав чинності 07.08.2022) внесено зміни до ст. 317 ЦПК України. Зокрема вказаним законом: розширено дію ст. 317 ЦПК України для надання можливості скористатися спрощеною процедурою встановлення фактів народження або смерті жителям інших територій, що охоплені війною; зазначено, що заява про встановлення факту народження/смерті особи на тимчасово окупованій території може бути подана до будь-якого суду за межами такої території України та розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; розширено дію ст. 317 ЦПК України, щодо кола осіб, які можуть звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті особи. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України регламентовано, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Відповідно до ст. 319 ЦПК України факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичний факт встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявниці. У позасудовому порядку заявниця не має можливості встановити вказаний факт, оскільки у неї відсутній оригінал довідки про причину смерті батька. Встановлення факту, про який просить заявниця, не пов`язано з вирішенням спору про право. За приписами ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. 6. мотивована оцінка та висновки суду Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися учасники, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Досліджені під час судового розгляду докази беззаперечно підтверджують ті обставини, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженки ст Сердита міста Шахтарська Донецької області, померла [INFO] у м. Зугрес Харцизького району Донецької області. Родинний зв`язок між заявником [PERSON] та його покійною матір`ю [PERSON] підтверджено, свідоцтвом про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно 26.07.1997. З врахуванням «намібійських винятків», досліджені під час судового розгляду докази беззаперечно підтверджують ті обставини, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка ст Сердита міста Шахтарська Донецької області, померла [INFO] у м. Зугрес, Харцизького району Донецької області, на тимчасово окупованій території, оскільки на вказаній території станом на 20 жовтня 2025 року жоден орган державної влади України не працював, тому факт смерті може бути зареєстровано лише на підставі рішення суду. Метою його встановлення є необхідність отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка та подальша реалізації права на отримання відповідних виплат та оформлення спадкового майна. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] на території м. Зугрес, Харцизького району Донецької області підтверджено письмовими доказами, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії ДНР [NUMBER] від 22.10.2025 російського зразка (а.с.9) та медичною довідкою про смерть № С-02207, а встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, що не пов`язані з вирішенням спору про право. Отже, оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива окрім як на підставі рішення суду, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявниці, які є доведеними та обґрунтованими. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved