Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Акцент - Банк» - Шкапенко О.В. звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить: стягнути [PERSON] на користь АТ "А-БАНК" заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101735086064159 від 25.12.2024 року у розмірі 18879.22 UAH грн. станом на 07.07.2025 року, яка складається з наступного: 13778.93 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4237.94 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 862.35 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Стягнути з відповідача понесені Позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 25.12.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101735086064159, щодо надання останній кредиту в розмірі 25000 грн. строком на 6 місяців (тобто до 24.06.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 25000 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 24.06.2025 року, терміном на 6 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 85.00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. Станом на 07.07.2025 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 18879, 22 грн., яка складається з: 13778, 93 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4237, 94 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами;862,35 грн. -загальний залишок заборгованості за пенею. Враховуючи викладене, Акціонерного товариства «Акцент-Банк» просить стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2025 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент - Банк» в інтересах якого діє представник - Шкапенко Олександр Віталійович до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Про день, час та місце слухання справи повідомлено учасників справи. Учасникам справи роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до приписів ЦПК України. У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Акцент - Банк» не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції суду рекомендованим листом за останнім відомим місцем проживання згідно приписів ст.128 ЦПК України, однак поштове відправлення повторно повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також судом здійснювався виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Клопотань до суду відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2024 року будучи клієнтом банку, між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №АВН0СТ155101735086064159, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 25000 грн., строком на 6 місяців шляхом підписання заяви про надання послугт «Швидка готівка» (а.с.23-25). Сторонами також, погоджено розмір відсотків, який становить 85% на рік, та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд погоджується з розміром та порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами. В заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримав їх примірники, умови якого її зрозумілі та не потребують додаткових тлумачень. До кредитного договору банк додав: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 12.11.2024 року; заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за картною/рахунком від 12.11.2024 року, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», де зазначено умови, які погодили сторони при укладані кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту був підписаний відповідачем 25.12.2024 року, шляхом накладання електронного підпису. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, [PERSON] 25.12.2024 рок о 02:21 год підтверджено простим електроним підписом, що однайомлена з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до Меморіального ордеру №TR.43027905,551,65455 від 25.12.2024, [PERSON] видано кредит згідно договору №АВН0СТ155101735086064159 від 25/12/2024 в сумі 25 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розміри кредитної заборгованості та її складові сторона відповідача не спростувала, контррозрахунку боргу не надала, тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. В свою чергу, сторона відповідача не надала доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Акцент-Банк», та не довела відсутності заборгованості по нарахованих відсотках. Наявність заборгованості відповідача підтверджено розрахунком заборгованості за Договором №АВН0СТ155101735086064159 від 25.12.2024 року станом на 07.07.2025 року на суму 18879,22 грн., з яких: 13778,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 4237,94 грн. - сума заборгованості за відсотками; 862,35грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено, банк пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути 862,35 грн. - сума заборгованості за пенею. 17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема, було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), від 06 травня 2025 року у справі № 464/2647/22 (провадження № 61-6059св24). Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення 862,35 грн. заборгованості за пенею задоволенню не підлягала. За встановлених обставин стягнення пені у розмірі 862,35 грн. за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Факт укладення договору, отримання кредитних коштів у визначеному договором розмірі та розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема щодо правильності розрахунку в ході розгляду справи відповідачем не надано. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, а також процентів за користування позикою. В задоволенні решти вимог, відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 2311,69 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial