Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси через підсистему Електронний суд з позовом до Одеської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, який сформовано 15.04.2025 року та зареєстровано судом 16.04.2025 року. У відповідності до заявленого позову, [PERSON] просить суд визнати за нею - [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 90/300 часток домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І, згідно з довідкою про розрахунок часток Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 26 жовтня 2012 року. В обґрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що [PERSON] , на праві часткової власності належало право власності на 90/300 часток домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І. Право власності на вказане майно у зазначених розмірах підтверджується довідкою КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок часток від 25 жовтня 2012 року та рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по справі №1512/8136/2012, з урахуванням внесених до нього виправлень та описок. Також представник позивачки у позові зазначає, що суд допустив описку при визначені часток власників домоволодіння [ADDRESS] . Згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок часток від 25 жовтня 2012 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках 45/100 домоволодіння [ADDRESS] , що складає житловий будинок «И»; 1/2 сарая «П»; 1/3 сарая «Ю»; 1/3 огорожі №1-4; 1/3 мостіння І. Тому кожному належить 1/3 частка від зазначеного. Суд пропустив слово «в рівних частках», тому сарай літ. «П» визнаний власністю чотири рази по 1/2 частині; сарай літ. «Ю» визнаний власністю чотири рази по 1/3 частині, що в сумі дає більше одиниці. Додатково представник вказує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки [PERSON] , але через зазначену помилку не зміг оформити прийняття спадщини офіційно, оскільки резолютивна частина рішення відносно [PERSON] та [PERSON] містила неправильне визначення часток по сараям, огорожі та мостіння. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вернулася тільки рідна сестра [PERSON] . Мати померлого, [PERSON] , своєчасно відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина на користь своєї доньки [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ). Донька [PERSON] [PERSON] - [PERSON] за отриманням спадщини не зверталася незважаючи на те, що родичи її попередили своєчасно про смерть батька, пропонували їй прийнятті спадщину, однак вона відмовилася, пославшись на те, що вже тривалий час (приблизно 10 років) мешкає в Польщі, їй нічого не треба. Однак, у 2024 року [PERSON] стало відомо, що нібито наявна заява від [PERSON] про прийняття спадщини. У нотаріуса Петрова Л.Л. дізналася, що за довіреністю від імені [PERSON] 23 листопада 2023 року (через 2 роки після смерті) подана заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Як вказує представник, Сімон- [PERSON] нотаріус запропонував надати рішення суду про надання додаткового строку на прийняття спадщини, або підтвердити постійно проживання спадкодавця та спадкоємця за однією адресою. Однак, за три з половиною роки, жодного документу спадкоємцем не надано. Тому, як вказує представник позивача, [PERSON] немає права на спадщину. Відтак, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, хто звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини, заява якої прийнята. В зв`язку з чим, [PERSON] зайнялася оформленням усіх необхідних документів. Як вказує представник позивачки, державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Білик О.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2025 року, згідно якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про спадщину за законом на 90/300 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] . Свою постанову нотаріус обґрунтував тим, що є розбіжності в адресі реєстрації померлого [PERSON] та його доньки [PERSON] . Однак, як вказує представник позивача, зазначене стосується тільки [PERSON] , яка не мешкає в Україні вже 11 років, а мешкає в Польщі. Представник позивачки вважає, що у даному випадку немає будь-яких перешкод у видачі [PERSON] свідоцтва про спадщину після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. За наслідком вищевикладеного, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою суду від 17.04.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. 21.04.2025 року на виконання ухвали суду представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про доплату судового збору. Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивачем виконані вимоги ухвали суду від 17.04.2025 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні. Справа підсудна Київському районному суду міста Одеси. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 24.04.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі. 22.04.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. За наслідком його розгляду, 21.05.2025 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою вказане клопотання задоволено та витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином засвідчену копію спадкової справи №9/2022, заведену до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . 06.06.2025 року до суду на виконання вказаної ухвали суду надійшли з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі витребувані судом докази. 04.11.2025 року судом було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 02.12.2025 року судом в судовому засіданні було ухвалено витребувати з архіву Київського районного суду міста Одеси матеріали цивільної справи №1512/8136/2012 для подальшого огляду в судовому засіданні. 19.12.2025 року судом в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи №1512/8136/2012. Також суд зазначає, що до судового засідання призначеного на 19.12.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, Представник позивача надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Згідно із ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України судом не встановлені. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 19.12.2025 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на правах приватної спільної часткової власності належало 3/20 домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] . За договором міни від 26 жовтня 1995 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені та інтересів неповнолітнього сина [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з іншої, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 3/25 домоволодіння, розташованих по [ADDRESS] , а останні в свою чергу передали у власність [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені та інтересів неповнолітнього сина [PERSON] 9/100 домоволодіння, розташованих по [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кожний отримав у власність по 3/75, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 9/300 кожний. [PERSON] та [PERSON] залишились власниками 3/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 18 серпня 2006 року про виділ із домоволодіння [ADDRESS] в одне самостійне, затверджений висновок КП ОМБТІ та РОНвід 23 травня 2006 року про виділ із домоволодіння [ADDRESS] в одне самостійне, запропоновано оформити право власності на знов утворене домоволодіння [ADDRESS] , яка складається із житлових будинків літ. Б, И, та господарських споруд літ. М, П, С, громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 1 ціле. Також, новоутвореному домоволодіння присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] помер, про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний запис № 4893 від 9 вересня 2009 року. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON] належало 3/75 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на які відкрилася спадщина після його смерті. Згідно з довідкою про розрахунок часток у домоволодінні [ADDRESS] , наданою КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року: 1. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померлому) згідно договору міни, посвідченого Криворотенко Л.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, від 26.10.2005р., р№735 , належить 3/25 частин домоволодіння (квартира [ADDRESS] ); - у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померлому) знаходиться у житловому будинку літ. И: 2-1- коридор 6,9кв.м.; 2-2-кухня 13,6 кв.м.; 2-3- котельня 2,5 кв.м.; 2-4- санвузол 6,1 кв.м.; 2-5- житлова 13,6кв.м.; 2-6- житлова 8,0 кв.м. ; 2- 7- житлова 6,7 кв.м. , загальною площею 57,4 кв.м.; житловою площею 28,3 кв.м.; 1/2 сараю "П"; 1/3 сараю "Ю"; 1/3 огорожі № 1-4 ; 1/3 мостіння І, що складає 45/100 частин домоволодіння; 2. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно договору міни, посвідченого Криворотенко Л.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, від 26.10.2005р., р№735 , належить 9/100 частин домоволодіння (квартира [ADDRESS] ). - у фактичному користуванні знаходиться у житловому будинку літ. Б: 1-1- житлова 12,7 кв.м.; 1-2- санвузол 3,8 кв.м.; 1-3-коридор 2,9 кв.м.; 1-4- кухня 4,3 кв.м.; 1-5- житлова 5,6 кв.м.; 1-6- житлова 12,0 кв.м., загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., гараж "М"; сарай "С"; 1/3 сараю "Ю"; 1/3 огорожі №1-4 ; 1/3 мостіння І, що складає 29/100 частин домоволодіння. 3. [PERSON] , [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 27.04.1995р, р№ 4-8067, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, належить 6/100 частин домоволодіння (2/5 квартири [ADDRESS] ). - у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] знаходиться у житловому будинку літ. "Б": 1- 7- кухня 7,1 кв.м.; 1-8- туалет 1,9 кв.м.; 1-9- коридор 7,8 кв.м.; 1-10- житлова 9,6 кв.м.; 1-11- коридор 4,7 кв.м.; загальною площею 31,1 кв.м.; житловою площею 9,6 кв.м.; 1/2 сараю "П"; 1/3 сараю "Ю"; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, що складає 26/100 частин домоволодіння; 4. самочинна житлова прибудова Б1 II поверх, що знаходиться у користуванні [PERSON] , до розрахунку часток не ввійшла. Даний розрахунок часток був виконаний згідно ухвали Київського районного суду міста Одеси від 22.08.2012 року по справі №1512/8136/12. З урахуванням вищевказаних встановлених обставин, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по цивільній справі №1512/8136/2012, з урахуванням ухвал Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2013 року, від 15.01.2014, 30.04.2024 (про виправлення помилки) вирішено: Позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. - Визнано за [PERSON] право власності на 45/300 домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складає 1/3 частину в жилому будинку И, який складається з: 2-1 коридор 6,9 кв. м.; 2-2 кухня 13,6 кв. м.; 2-3 - котельна 2,5 кв. м.; 2-4 - санвузол 6,1 кв. м.; 2-5 - житлова 13,6 кв. м.; 2-6 житлова 8,0 кв. м; 2-7 житлова 6,7 кв. м, загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі ; 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . - Визнано за [PERSON] право власності на 45/300 домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складає 1/3 частину в жилому будинку И, який складається з: 2-1 коридор 6,9 кв. м.; 2-2 житлова 8,0 кв. м.; 2-3 - котельна 2,5 кв. м.; 2-4 - санвузол 6,1 кв. м.; 2-5 - житлова 13,6 кв. м.; 2-6 житлова 8,0 кв. м; 2-7 житлова 6,7 кв. м., загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток. - Позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задоволено в повному обсязі. - Визнано за [PERSON] право власності на 45/300 домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складає 1/3 частину в жилому будинку И, який складається з 2-1 коридор 6,9 кв. м.; 2-2 кухня 13,6 кв. м.; 2-3 котельня 2,5 кв. м.; 2-4 санвузол 6,1 кв. м.; 2-5 житлова 13,6 кв. м.; 2-6 житлова 8,0 кв. м.; 2-7 житлова 6,7 кв. м., загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток. - Визнано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках на 29/100 домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складаються з приміщень в жилому будинку Б: 1-1 житлова 12,7 кв. м.; 1-2 санвузол 3,8 кв. м.; 1-3 коридор 2,9 кв. м.; 1-4 кухня 4,3 кв. м.; 1-5 житлова 5,6 кв. м.; 1-6 житлова 12,0 кв. м., загальною площею 41,3 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., гараж М; сарай С; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток. - Визнано за [PERSON] , [PERSON] право власності в рівних частках на 26/100 домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складаються з приміщень в житловому будинку Б: 1-7 кухня 7,1 кв. м.; 1-8 туалет 1,9 кв. м.; 1-9 коридор 7,8 кв. м; 1-10 житлова 9,6 кв. м.; 1-11 коридор 4,7 кв. м.; загальною площею 31,1 кв. м.; житловою площею 9,6 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток. Вказане рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року у справі № 1512/8136/2012, з внесеними до нього виправленнями згідно з ухвалами Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2013 року, від 15.01.2014 року, 30.04.2024 року, набрало законної сили. Також вище вищезазначені судом обставини є встановленими вказаним рішенням суду. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. За наслідком чого, судом було перевірено та встановлено наявність оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень текстів вказаних судових рішень по справі №1512/8136/2012, які відповідають наданим до суду копіям цих судових рішень та набрання ними законної сили. Також судом в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи 1512/8136/2012 та встановлені вищезазначені обставини на підставі оригіналів відповідних текстів судових рішень. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.. Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. За наслідком викладеного, в силу положень процесуального законодавства, оскільки вищевказані судові рішення ухвалені по справі №1512/8136/2012, набрали законної сили, стосуються сторін в даній справі, суд не піддає сумніву встановлені в їх мотивувальній частині обставини, за наслідком чого вище встановлені судом обставини є доведеним обставини і додатковому доказуванню не підлягають. Оглядаючи матеріали цивільної справи №1512/8136/2012, судом встановлено, що [PERSON] зверталась до суду з заявою про роз`яснено рішення Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2012 року у справі №1512/8136/2012, за наслідком розгляду якої Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу суду від 12.12.2024 року, якою заяву задоволено. Також до даної ухвали суду, судом ухвалою суду від 04.02.2025 року внесені виправлення. Відповідно ухвали Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2024 року, з урахуванням внесених виправлень ухвалою суду від 04.02.2025 року, Роз`яснено рішення Київського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2012 року у справі №1512/8136/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння, в частині того, яку частку в надвірних спорудах отримали кожний з співвласників 45/100 домоволодіння [ADDRESS] ( [PERSON] - як спадкоємець після смерті [PERSON] та як власник згідно розрахунку часток за довідкою ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року; [PERSON] - як власник згідно розрахунку часток за довідкою ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року. У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27364503 від 26.09.2014 року, за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі вищевказаного рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по справі №1512/8136/2012, з урахуванням ухвал суду від 20.06.2013 року, від 15.01.2014 року, було зареєстровано право власності на 90/300 часток домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку - літ. «Б»; житловий будинок літ. «И»; сарай літ. «С».; гараж літ. «М»; сарай літ. «Ю»; «1-4 огорожа; І- мостіння. Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, виходячи з довідки про розрахунок часток у домоволодінні [ADDRESS] , наданою КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року, рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по цивільній справі №1512/8136/2012, з урахуванням ухвал Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2013 року, від 15.01.2014 року, 30.04.2024 року (про виправлення помилки), та ухвали Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2024 року про роз`яснення рішення суду, з внесеними до неї виправленнями ухвалою суду від 04.02.2025 року, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , належало на праві власності 90/300 часток домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І. [INFO] у віці 55 року помер [PERSON] , [INFO] , про що 10.11.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №15363, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Внаслідок смерті особи відкривається спадщина, часом відкриття якої є день смерті такої особи (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст. 1272 ЦК України). У відповідності до положень ч.ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Приймаючи викладені положення законодавства та встановлені обставини, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась спадщина на належне за час життя останньому майно, у тому числі на вище встановлену належну йому на праві спільної часткової власності частку домоволодіння [ADDRESS] . 11.01.2022 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса заведено спадкову справу №9/2022 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , номер у спадковому реєстрі №68960623. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №68050545 від 11.01.2022 року, станом на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні чинні заповіти чи спадкові договори складені від імені [PERSON] , померлого [INFO] ,. Отже, спадкування до майна [PERSON] , померлого [INFO] , здійснюється в порядку спадкування за законом. З витребуваних судом під час розгляду даної справи матеріалів спадкової справи №9/2022 заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається наступне: - 11.01.2022 року до державного нотаріуса звернулась [PERSON] , як матір померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про відмову від спадщини за законом після смерті померлого сина, на користь сестри померлого [PERSON] , [INFO] ; - 11.01.2022 року до державного нотаріуса звернулась [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата - [PERSON] , померлого [INFO] . Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як між сином та матір`ю, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1966 року щодо народження [PERSON] , [INFO] , яке містить інформації що його матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як між братом та сестрою, підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1966 року щодо народження [PERSON] , [INFO] , яке містить інформацію що його матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] , які в свою чергу, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.1959 року, також є батьками [PERSON] , [INFO] , яка у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.09.1982 року, за наслідком реєстрації шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». За наслідком чого, судом встановлено, що позивачка [PERSON] , є сестрою [PERSON] , померлого [INFO] , а відтак належить до спадкоємців другої черги по закону, на ім`я якої також від своєї черги відмовилась матір померлого - [PERSON] , як спадкоємець по закону першої черги. Також, приймаючи вказане вбачається, що [PERSON] належним чином у встановлені законом строки здійснила дії з прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом звернення в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини. Позивачем у даній справі визнано, що у [PERSON] , померлого [INFO] , є донька [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №9/2022 заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що державним нотаріусом у відповідності до паспорту громадянки України серії [NUMBER] , виданого 01.02.2012 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] встановлено, що остання починаючи 19.02.2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За наслідком чого, державним нотаріусом 11.10.2022 року було скеровано листа за вих. №3704/02-14, на ім`я [PERSON] , за її зареєстрованим місцем проживання, як спадкоємцю [PERSON] , померлого [INFO] , про право на частку у спадщині за законом та необхідність надання відповідних документів у разі її прийняття. 05.12.2023 року до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Заява датована [INFO] . В матеріалах спадкової справи також до вказаної заяви додана довіреність від 22.11.2023 року, складена [PERSON] , [INFO] , якою остання уповноважує діяти від її імені як представника [PERSON] . Наявний документ про посвідчення 22.11.2023 року нотаріусом нотаріальної контори Сасєя Маршала підпису вчиненого Сімон-Нікуліною В.О. на документі, переклад з польської на українську мови здійснено перекладачем [PERSON] , підпис якої посвідчено 28.11.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстровано в реєстрі за №11957. 05.12.2023 року державним нотаріусом було скеровано листа за вих. №6210/02-14, на ім`я [PERSON] , за її місцем проживання до міста Вроцлав, Польша, про реєстрацію її заяви в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі 05.12.2023 року за №3426, яку долучено до матеріалів спадкової справи №9/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Також повідомлено про необхідність надати необхідні документи в порядку одержання свідоцтва про право на спадщину. З матеріалів спадкової справи №9/2022, заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що 25.01.2024 року до державного нотаріуса в межах даної спадкової справи звернувся з заявою [PERSON] , як представник [PERSON] , в якій просив не видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки має намір на звернення до суду. Як вбачається, 28.02.2024 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Інших документів, на підтвердження вчинення [PERSON] дій з прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , як і наслідків розгляду вказаної заяви про встановлення факту подану до суду 28.02.2024 року, матеріали спадкової справи №9/2022, не містять. З поданих до суду позивачем доказів, судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку окремого провадження перебувала на розгляді цивільна справа № 947/7193/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про встановлення факту прийняття спадщини. За наслідком її розгляду, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2024 року вказану заяву залишено без розгляду, яка не оскаржувалась сторонами та набрала законної сили. Судом було перевірено та встановлено наявність оприлюдненого у Єдиному державному реєстрі судових рішень тексту вказаної ухвали Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2024 року по справі №947/7193/24, який відповідає наданій до суду копії цієї ухвали суду, яка набрала законної сили. Також, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, перевірки усіх обставин справи, в порядку ч.7 ст. 81 ЦПК України, за допомогою ЄДРСР та сайту Судова влада України, який перебуває у вільному доступі встановлено, що після постановлення ухвали Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2024 року по справі №947/7193/24, якою залишено заяву [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, без розгляду, остання з іншими заявами, у тому числі в порядку позовного провадження, не зверталась. Приймаючи вищевикладене, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка визнана стороною позивача як дочка померлого спадкодавця, а відтак належить до спадкоємців першої черги за законом, зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , однак у листопаді 2023 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку для вчинення відповідної дії. Доказів на підтвердження поновлення строку [PERSON] для вчинення дій з подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до суду не надано. Також, судом враховується, що з матеріалів цивільної справи №1512/8136/2012 та матеріалів спадкової справи №9/2022 вбачається, що [PERSON] , померлий [INFO] , станом на час смерті був зареєстрований починаючи з 15.12.2004 року за адресою: [ADDRESS] , що у тому числі підтверджується отриманою державним нотаріусом довідкою - відомостями №Д1-43679 ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданими 21.02.2022 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради. З вказаної довідки також вбачається, що станом на час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована з 15.12.2004 року [PERSON] , [INFO] , як є матір`ю, та як встановлено судом відмовилась від частки своєї спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на користь позивачки в цій справі [PERSON] , як сестри померлого. Також, як вже встановлено судом, у відповідності до паспорту громадянки України серії [NUMBER] , виданого 01.02.2012 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] , остання починаючи з 16.02.2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Місце реєстрації [PERSON] , починаючи з 16.02.2005 року за адресою: [ADDRESS] , також встановлено судом і підтверджується отриманою відповіддю №1818004 від 25.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Отже, зареєстроване місце проживання [PERSON] , померлого [INFO] , і [PERSON] , станом на час смерті [PERSON] і відкриття спадщини після його смерті, є різними. Також, виходячи з наявних в матеріалах цивільної справи №1512/8136/2012 обставин вбачається, що об`єкти нерухомого майна: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , були різними об`єктами нерухомого майна, які в подальшому були змінені, адресовані за єдиною адресою внаслідок виділу, однак складались з різних складових об`єкту. Будь-яких доказів на підтвердження спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , станом на час його смерті [INFO] , матеріали не містять і до суду не надано. Приймаючи викладене, судом встановлено, що [PERSON] не вважається у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України такою що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та не вчинила у встановлений законом дій з прийняття спадщини після його смерті. З матеріалів спадкової справи №9/2022, заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] , також відсутня інформація щодо інших осіб, крім вищевказаних, які входять до кола спадкоємців померлого спадкодавця - [PERSON] , як і спадкоємців , які мають обов`язку частку у спадщині. Приймаючи вищевикладене в цілому, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яким прийнято спадщину у передбачений законом і строк спосіб, є сестра спадкодавця - [PERSON] , на ім`я якої також відмовилась від своєї частки матір спадкодавця - [PERSON] . Як вбачається, 18 березня 2025 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Білик О.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 90/300 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] . Вказана відмова мотивована тим, що між спадкоємцями наявний спір та з поданих документів наявні розбіжності у місцях реєстрації спадкодавця та [PERSON] , а саме, як: квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] , а в деяких документах лише домоволодіння: [ADDRESS] . Вказані обставини зумовили звернення позивачки до суду з цим позовом. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом враховується, що статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що і заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності і встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Таким чином, відповідно до вимог статті 328 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності. Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав у відповідності до положень статті 16 ЦК України належить визнання права власності. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова ВС по справі 227/3750/19 від 22 вересня 2021 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене в цілому судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яким прийнято спадщину у передбачений законом і строк спосіб, є сестра спадкодавця - [PERSON] , на ім`я якої також відмовилась від своєї частки матір спадкодавця - [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] не вважається у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України такою що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та не вчинила у встановлений законом дій з прийняття спадщини після його смерті. З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає доводи позивачки доведеними належними, достовірними, достатніми і допустимими доказами, позовні вимоги є обґрунтованим, за наслідком чого суд вважає наявними підстави для задоволення позову [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на заявлене спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Одночасно судом враховується, що право на спадщину є майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає судовому захисту у разі відмови нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо. Ухвалюючи рішення суду по справі судом враховується, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає що, за наслідком обґрунтованості заявлених вимог, порушенні права позивача [PERSON] підлягають захисту, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved