Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості,зазначивши в позові проте,що 30.07.2020 року між АТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0068/980/1507874/20. Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит в обумовленому розмірі,на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах,визначених цим договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Проте відповідач не виконала своїх зобов`язань за договором та припинила повернення наданого ъй кредиту. Законодавчо передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок (відступлення права вимоги). 24.03.2023 року між АТ «ОТП банк» та ТОВ «Брайт Інвестмен», відповідно до чинного законодавства було укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП банк» відступило, а ТОВ «Брайт Інвестмен» набуло права грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками АТ «ОТП банк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 0068/980/1507874/20 від 30.07.2020 року. Станом на день відступлення права вимоги, загальний розмір заборгованості [PERSON] за невиконання зобов`язань по кредитному договору № 0068/980/1507874/20 від 30.07.2020 року становить 20691,58 грн., з яких 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8691,58 грн. заборгованість за відсотками у розмірі. Представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в повному обсязі та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 30.07.2020 року між АТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0068/980/1507874/20, відповідно до умов якого клієнту в безготівковій формі надані кредитні кошти, строком на 36 місяців (з правом пролонгації). Реальна річна процентна ставка 79,58% річних. Заява-Анкета про надання банківських послуг, разом із паспортом споживчого кредиту є складовими частинами Кредитного договору № 0068/980/1507874/20 від 30.07.2020 року. Відповідно копії договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, укладеного між АТ «ОТП банк» та ТОВ «Брайт Інвестмен», АТ «ОТП банк» передає (відступає), а ТОВ «Брайт Інвестмен» приймає належні АТ «ОТП банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Згідно з Реєстром боржників №2 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмен» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 20691,58 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8691,58 грн. заборгованість за відсотками. З огляду на Виписку з особового рахунку, [PERSON] має заборгованість перед АТ «ОТП банк», яка виникла в зв`язку із невиконанням договору № 0068/980/1507874/20 від 30.07.2020 року , розмір якої складає 20691,58 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8691,58 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з моменту підписання Анкети-заяви. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного та розрахунку, наданого представником позивача, вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 0068/980/1507874/20 від 30.07.2020 року, розмір якої складає 20691,58 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8691,58 грн. заборгованість за відсотками. Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved