Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

18.08.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов [PERSON] , згідно якого вона просила розірвати шлюб, укладений 17.08.2018 із відповідачем [PERSON] та зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. В обґрунтування позову зазначено, що сторони від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені, шлюб існує лише формально, оскільки сторони не ведуть спільного побуту та спільно не проживають з лютого 2023 року. Всі можливі заходи спрямовані на примирення та збереження їх шлюбу вже вичерпано, у зв`язку з чим, звернулась до суду із даним позовом та просила розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, натомість до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просить його задовольнити, термін на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки бути присутнім у судовому засіданні він не має змоги через проходження військової служби у лавах ЗСУ, заперечень щодо позову відповідачем у вказаній заяві не висловлено. Водночас просить не надавати строк на примирення, оскільки він має від іншої жінки дитину 2023 року народження, про що надав відповідне свідоцтво про народження сина. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 17.08.2018 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №34, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 17.08.2018 (а. с. 6 на звороті). Від шлюбу сторони дітей не мають. У відповідача створена інша сім`я у якій народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, а мати вказана [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.06.2023. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України\~передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8\~ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9\~ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивачкою заявлено вимогу щодо залишення їй шлюбного прізвища після розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про необхідність залишення позивачці їй шлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Так позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судового збору з відповідача на її користь, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору стягнути із відповідача на користь позивача у розмірі 968,96 грн, сплачений нею при зверненні до суду, згідно квитанції № 2585539187 від 18.08.2025.

Outcome: approved