Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості договором позики, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 30.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №7123116 про надання споживчого кредиту. За умовами кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надано [PERSON] кредит у сумі 4 000,00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі перерахувавши на картковий рахунок відповідача обумовлену умовами договору суму споживчого кредиту. Відповідач період з 30.09.2023 по 26.05.2024 здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі 8,00 грн., які зараховані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,4 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 7,6 грн. Таким чином, відповідач взяті на себе зобов`язання перед кредитором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, суму нарахованих процентів за користування кредитом не сплатив. 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 7123116 від 30.09.2023 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Заборгованість відповідача за Кредитним договором становила: сума кредиту - 3 999,60 грн, сума процентів за користування кредитом 6 367,76 грн, всього 10 367,36 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 7123116 від 30.09.2023 яка на дату звернення до суду становить 19 918,16 грн. та складається з: 3 999,60 грн. тіло кредиту, 6 367,76 грн. нараховані проценти, 9 550,80 проценти за 120 днів, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді від 05 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду, учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи. 17.11.2025 до суду від відповідача у справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору №7123116 від 30 вересня 2023 року з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та отримання кредитних коштів у розмірі 4 000,00 грн, які були перераховані на її картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» із використанням банківської картки № [NUMBER] . Разом з цим, вважає, що нарахований розмір відсотків за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та суперечить положенням ст.18, 21 Закону України «Про споживче кредитування». Також зауважує, що позивачем не надано доказів правонаступництва права вимоги зважаючи на те, що поданий до позову договір факторингу №27.05/24-Ф не містить конкретного переліку боржників, а наданий позивачем реєстр боржників складений односторонньо позивачем та нотаріально не посвідчений. При цьому повідомлення про відступлення прав вимоги відповідачем не отримувалось та факт належного повідомлення відповідача належними доказами не доведений. З огляду на викладені обставини позовні вимоги визнає частково в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 4 000,00 грн. в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Також вважає заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. завищеним та не співмірним зі складністю справи у зв`язку із чим просить зменшити витрати на правничу допомогу до 1 000,00 грн. 20 листопада 2025 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Столітнього М.М. надійшла відповідь на відзив у якій зазначено про те, що сторона позивача підтримує заявлені позовні вимоги та вважає доводи відповідача такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Зауважує, що при укладанні Договору №7123116 про надання споживчого кредитування сторонами було погоджено усі суттєві умови договору, зокрема нарахування процентів за користування кредитом. Відповідачем здійснено нарахування процентів в межах строку договору та на підставі умов Кредитного договору. Також позивачем долучено до позовної заяви належним чином оформлені докази переходу прав вимоги за кредитним договором та докази направлення повідомлення про відступлення прав вимоги на електрону адресу відповідача. Вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу співмірним зі складністю справи та враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг просить у задоволенні клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу відмовити та задовольнити позов у повному обсязі. 24.11.2025 та 25.11.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких посилаючись на не доведення позивачем належними доказами переходу права вимоги за кредитним договором та належного повідомлення відповідача про зміну кредитора, а також враховуючи те, що надмірні проценти та фінансові вимоги, які призводять до істотного дисбалансу є несправедливими умовами договору просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами та зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача до 1000,00 грн. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, разом з цим у відповіді на відзив просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився разом з тим подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 30.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 7123116 про надання споживчого кредиту. За умовами договору укладання договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Підписання договору сторони погодили, що Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3, 1.4 Договору сума кредиту становить 4000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. У п.1.5.1. Договору сторони погодили, що за користування кредитом нараховуються проценти, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 Договору. Згідно із п.1.7.1 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 45 138,26% річних. Підписанням вказаного Договору відповідач підтвердив, що перед укладанням цього договору він ознайомився з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.9.8 Договору). Також сторонами договору погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у якій міститься детальна інформація про графік платежів та розмір процентів за користування кредитом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови ,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10. 2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №7123116 від 30.09.2023 в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Підписанням вказаного Договору сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати процентів за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки. Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», інформацією наданою АТ «Державний ощадний банк України» на виконання ухвали суду від 05.11.2025 про витребування доказів та визнається відповідачем. В свою чергу відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Судом досліджено розрахунок заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з якого вбачається, що станом на 26.05.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором №7123116 від 30.09.2023 становила 10 367,36 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3999, 60 грн., заборгованість зі сплати процентів у розмірі 6367,36 грн. Як вбачається з матеріалів справи 27 травня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступити за плату Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На підтвердження факту переходу до позивача прав вимоги заборгованості до відповідача за кредитним договором №7123116 від 30.09.2023 надано копію Акту за Договором Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року відповідно до якого на виконання Договору Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року клієнт сплатив, а фактор отримав оплату, копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №27 від 19.07.2024 року за Договором Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, копію Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за Договором Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року. Відповідно до Реєстру боржників до Договору Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7123116 від 30.09.2023 в сумі 10 367,36 грн., з яких: 3 999,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 367,76 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за Договором №7123116 від 30.09.2023 за період з 28.05.2024 року по 24.09.2024 нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 9 550,80 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Таким чином, суд доходить до висновку, що позивачем додано до позовної заяви належні докази переходу прав вимоги до [PERSON] за Договором №7123116 від 30.09.2023, зокрема витяг з Реєстру боржників, підписаний сторонами та скріплений печатками Товариств. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо доводів відповідача стосовно нарахування позивачем надмірного розміру відсотків за користування кредитними коштами, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 333/7121/18 (провадження № 61-9581св21) зазначено, що: «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пунктів 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору». За змістом ст.9 Закону України «Про споживче крежитування» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Відповідно до п.9.8 Договору про надання споживчого кредиту №7123116 від 30.09.2023 відповідач підписуючи договір підтвердила, що перед укладанням договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспортом споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-Сайті. Також відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених судом матеріалів справи судом встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов за кредитним договором, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення договору позивач не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, була проінформована про всі істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів. Відповідачем умови кредитного договору не оскаржувалися. При цьому, слід зазначити, що проценти за користування грошовими коштами нараховані за процентною ставкою, передбаченою умовами договору у розмірі 1,99 % в день та в межах строку кредитного договору. З огляну на встановлені обставини на переконання суду твердження сторони відповідача, що договором передбачено нарахування неправомірно великої суми процентів за договором не заслуговують на увагу, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до вимог ст.1048, 1051, 1054 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач має законне право на нарахування процентів згідно з п.1.5.1 Договору протягом строку договору, що визначений в п.1.4 Договору. При цьому суд також відхиляє доводи відповідача щодо недоведеності позивачем належними доказами розміру заборгованості за кредитним договором оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості позивачем не спростований, жодного контр розрахунку відповідачем не наведено. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту та відсотків за користування кредитом, застосована в межах погодженого сторонами строку кредитування, є доведеною та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено договором про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеним між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М., ордером на надання правничої допомоги серії АІ 2029108, Актом №11747 від 20.10.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 у якому міститься детальний опис наданих адвокатом послуг та їх вартість. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву посилаючись на неспіввісний розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу складності справи просила зменшити розмір компенсації на правову допомогу до 1 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Дослідивши надані докази, з огляду на заперечення сторони відповідача, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved