Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» (надалі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року в розмірі 25058,35 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 26.07.2024 року [PERSON] уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі ТОВ «Мілоан») кредитний договір № 102343771, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. 24.12.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 115-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року. Розмір заборгованості за кредитним договором становить 25058,35 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3840,00 грн.; заборгованість за відсотками 15857,71 грн.; комісія 800,00 грн., сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 4560,64. Зважаючи на вказане, оскільки відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал» вищевказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та 8000,00 грн. витрат на правову допомогу. Аргументи учасників справи. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за відсутності позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в порядку ст. 128 ЦПК України, належним чином, в судові засідання 10.11.2025 року, 22.12.2025 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, заяв та клопотань до суду не надіслав. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 26.07.2024 року [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали кредитний договір № 102343771, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 4000,00 грн., строком на 345 днів. Терміном повернення кредиту є 06.07.2025 року. Комісія за надання кредиту 920,00 грн., яка нараховується за ставкою 23,00% відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. Договору). Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду нараховуються за ставкою 511 % від фактичної заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за ставкою 511 % від фактичної заборгованості за кредитом починаючи з другого розрахункового періоду. Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним цифровим підписом шляхом з використання одноразового ідентифікатора 626581 позичальника. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувало на рахунок позичальника кошти в сумі 4000,00 грн., що підтверджується долученою до позовної заяви копією платіжного доручення 93394789 від 26.07.2024 року. 24.12.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 115-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 115-МЛ/Т від 24.12.2024 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, під номером 604 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 102343771. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року та виписки з особового рахунка за кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року, відповідач свої зобов`язання, передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, не виконав, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 20497,71 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3840,00 грн; заборгованість за відсотками 15587,71 грн; комісія 800,00 грн. Дані обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви, кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року; паспортом споживчого кредиту; довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН», копією платіжного доручення 93394789 від 26.07.2024 року; анкетою-заявою на кредит № 102343771 від 26.07.2024 року; розрахунком заборгованості; випискою з особового рахунка за кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року; копією договору відступлення права вимоги № 115-МЛ/Т від 24.12.2024 року; витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 115-МЛ/Т від 24.12.2024 року. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, § 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки кредитний договір підписаний [PERSON] , шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року належним чином не виконував, а тому суд доходить висновку, що позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід задовольнити частково, та з [PERSON] на користь правонаступника кредитора ТОВ «МІЛОАН» - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 102343771 від 26.07.2024 року в сумі 20497,71 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3840,00 грн., по процентам в розмірі 15857,71 грн., комісія 800,00 грн. Що стосується заборгованості по сплаті суми по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання в розмірі 4560,64 грн., суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і останнім Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 05.11.2025 року строком на 90 діб, - до 03.02.2026 року. З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідача суми по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено на 81,80% (20497,71 грн. х 100 : 25058,35 грн.), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1981 грн. 52 коп. (2422,40 грн х 81,80%). Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 8000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача, на підтвердження понесених ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрат на правничу допомогу долучив до матеріалів справи: копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладеного 01.07.2025 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі керуючого партнера - адвоката Усенко М.І., замовленням до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, детальним описом наданих послуг від 19.09.2025 року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.02.2023 у справі № 160/19098/21, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial