Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У серпні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Ванжа Н.В. через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у сумі 156 357,83 грн. та судові витрати у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву № б/н від 08.08.2019 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. На підставі вказаної анкети відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 154 000,00 грн. [PERSON] після отримання кредитної картки, здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Зазначено, що банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем в повному обсязі, але в процесі користування кредитними коштами останній не наддав своєчасно банку грошові кошти для погашення наявної заборгованості. На момент звернення з позовом до суду [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». 15.09.2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 28.11.2025 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечила щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву, заяв, клопотань, суду не надавав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву № б/н від 08.08.2019 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Таким чином, з моменту підписання між банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 154 000,00 грн., що знайшло підтвердження в наданій позивачем довідці про видачу кредитних карток. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факт використання відповідачем кредитних грошей, а отже й отримання кредитної картки, крім того з виписки вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Отже, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі, щодо сплати відсотків. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості [PERSON] станом на 16.07.2025 року має непогашену заборгованість в розмірі 156 357,83 грн., яка складається з наступного: 129 020,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27 337,37 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Вказане підтверджується заявою відповідача та іншими матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Банк надав всю необхідну інформацію в письмову вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 156 357,83 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 2422,40 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved