Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у жовтні 2025 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, який мотивував тим, що після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу з питання оформлення своїх спадкових прав на вказаний будинок, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, який посвідчує належність спадкодавиці спадкового майна. Реєстрація на збудований жилий будинок відсутня, а також відсутній акт про здачу будинку в експлуатацію. Вказаний будинок [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку від 21.10.1981, зареєстрованого за № 1191. Також після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Дана земельна ділянка була надана [PERSON] згідно рішення Тростянецької міської ради від 30.07.1996 за № 252, але документа, який посвідчує право власності вона не отримала. Оскільки приватизація вказаної земельної ділянки не була завершена, приватний нотаріус також відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати у порядку спадкування за законом права та обов`язки забудовника за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», ґанком « а1», прибудовою «а2», навісом «а3», погребом «Б», гаражем -сараєм «В», огорожею «1, 2», який розташований за адресою: [ADDRESS] , право на який належало [PERSON] , яка померла [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання, а також за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 19.11.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з підстав указаних у позовній заяві, просив задовольнити вимоги. Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, але подала заяву в якій зазначила, що просить суд розглядати справу без її участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 4, 6, 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку від 21.10.1981, зареєстрованого в реєстрі за № 1191 (а.с. 7). Згідно матеріалів технічного паспорта та інформаційної довідки виданої КП ОМР «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 31.01.2025 за № 88, станом на 31.01.2025 за адресою: [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А-1», загальною площею 64,1 кв.м., жилою площею 36,7 кв.м.; прибудова «а»; ґанок «а1»; прибудова «а2»; навіс «а3»; погріб «Б»; гараж -сарай «В»; огорожа «1, 2». Рік будівництва будинку 1987 (а.с. 10-12). Також до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить земельна ділянка загальною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі рішення Тростянецької міської ради від 30.07.1996 за № 252 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» (а.с. 13). Відповідно до повідомлення наданого Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 28.10.2025 за № 2117/15-25 інформація щодо видачі державного акту на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , до відділу № 2 не надходила (а.с. 28). Згідно довідки виданої головою вуличного комітету від 10.02.2025 [PERSON] проживав зі своєю матір`ю [PERSON] в період з 1985 по 04.09.1999 (а.с. 33). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за № 83026721, 83026718 від 27.10.2025, наданих приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіником О.Д., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заведена, заповіти не посвідчувалися (а.с. 23-25). Отже позивач є єдиним спадкоємцем, що претендує на спадщину після смерті матері. Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіника О.Д. від 10.03.2025, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на жилий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 8). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що приватним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Як установлено судом, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Отже, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 8 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 за № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна» зазначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішуються в судовому порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 06.06.2018 у справі № 597/1070/15-ц положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законних підставах. Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд вважає, що мати позивача [PERSON] на день своєї смерті мала статус забудовника, оскільки завершила будівництво будинку у 1987 році, але не оформила право власності на цю нерухомість та не ввела в експлуатацію. Таким чином, позивач має право на успадкування прав та обов`язків забудовника на завершений будівництвом жилий будинок, у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Зважаючи на викладене, а також та на те, що до складу спадщини, на яку має право позивач, як спадкоємець першої черги за законом, входять усі права та обов`язки, що належали його матері [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, суд вважає, що [PERSON] набув право на завершення приватизації земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позбавлений можливості оформити свої права. Тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved