Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

27 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла позовна заява, в якій вона просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у сторін народилась спільна дитина [PERSON] . Позивач самостійно в повному обсязі забезпечує дитину належним харчуванням, житлом, розвагами, надає сину захист та піклування, які необхідні для його благополуччя. Стверджує, що відповідач [PERSON] самоусунувся від обов`язку утримання дитини та добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання спільного сина, не дбає про його матеріальне забезпечення, вся відповідальність за фінансове благополуччя сина покладена на [PERSON] , а тому остання змушена звертатися до суду. Ухвалою судді від 28.11.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24.12.2025 року на 11.30 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. У судове засідання представник позивача [PERSON] з`явилася, звернуласьз заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 1991 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 01.02.1991 року Відділом РАЦСу Київського районного виконавчого комітету м. Одеси, актовий запис №128, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.02.1991. [INFO] у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1024, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2009. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2025 року по цивільній справі №947/19706/25 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Довідки, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Т4-60586-ф/л від 10.04.2023 про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахування вищевказаного суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Враховуючи те, що у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат покласти на відповідача.

Outcome: approved