Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

КП "Харківводоканал" 22.09.2025 звернулось до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентське обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення в сумі 40764,97 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2016 року по 31.07.2025 року у розмірі 26671,14 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2019 року по 31.07.2025 року в розмірі 11759,49 грн.; за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 року по 31.07.2025 року в розмірі 1125,94 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 року по 31.07.2025 року в розмірі 631,56 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.07.2022 року по 31.07.2025 року в розмірі 576,84 грн. Поважність пропуску позовної давності позивач обґрунтовує тим, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ (чисельність юристів не перевищує 12 осіб), який здійснює претензійно-позовну роботу. Особливість ситуації КП «Харківводоканал» полягає в тому, що із врахуванням кількості боржників фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7 8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. У зв`язку з чим, просить суд вважати, що строк позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів пропущено з поважних причин. 17.10.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якій вона зазначає, що вона є пенсіонеркою, отримує тільки пенсію, має скрутне фінансове становище, а тому не має змоги оплачувати комунальні послуги у повному обсязі. Крім того зазначила, що її син, який був зареєстрований у цій квартирі та є співвідповідачем по справі, помер [INFO] . Також вказує на пропуск позивачем трирічного строку звернення до суду з цим позовом та просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Також зазначає, що в зв`язку з введеним воєнним станом, пошкодженням її житла, вона деякий час не проживала у своїй квартирі та комунальними послугами не користувалась. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 року провадження у справі за позовом КП "Харківводоканал" до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова № 630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2016 року по 31.07.2025 року у розмірі 26671,14 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2019 року по 31.07.2025 року в розмірі 11759,49 грн.; за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 року по 31.07.2025 року в розмірі 1125,94 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 року по 31.07.2025 року в розмірі 631,56 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.07.2022 року по 31.07.2025 року в розмірі 576,84 грн. При цьому, з розрахунку заборгованості судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , не обладнана приладами обліку водопостачання, а тому вартість наданих послуг розрахована позивачем з урахуванням кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 23.05.2025 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання двох осіб: [PERSON] та [PERSON] . Однак, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2024 року [PERSON] помер [INFO] . З огляду на викладене, незважаючи на реєстрацію місця проживання у квартирі двох осіб, з 15.04.2024 року фактичне споживання послуг КП "Харківводоканал" здійснювалось однією особою [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог КП "Харківводоканал" про стягнення комунальних послуг, нарахованих з 15.04.2024 року по 31.07.2025 року в зв`язку з реєстрацією за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Зокрема, за період з 15.04.2025 року по 31.07.2025 року нараховано на зареєстровану у житловому приміщенні померлу особу та пред`явлено до стягнення заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 2075,51 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 1098,35 грн.; за абонентське обслуговування в розмірі 214,84 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за в розмірі 120,50 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення в розмірі 110,08грн., а тому підстави для стягнення вказаного боргу відсутні. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] у відзиві на позов просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово продовжено до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У пункті 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 2120-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії воєнного, надзвичайного стану. Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", який набрав чинності 04.09.2025 року, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, з 05.09.2025 року перебіг строку позовної давності відновлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги водопостачання за період листопад 2016 року - березень 2017 року у сумі 750,31грн. задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. Наведені у позовній заяві доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть бути визнані судом обґрунтованими, а тому строк звернення до суду не може бути визнаний таким, що пропущений з поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП "Харківводоканал" заборгованості станом на 31.07.2025 року за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентського обслуговування в розмірі 36395,38 грн. Доводи відповідача про відсутність у неї фінансової можливості оплачувати комунальні послуги не можуть бути законною підставою для звільнення її від оплати боргу. Відносно доводів [PERSON] про тимчасове непроживання у квартирі, а тому відсутність обов`язку оплачувати комунальні послуги, то відповідач не позбавлена можливості звернутись до КП "Харківводоканал" з відповідною заявою про перерахунок наданих послуг. Таким чином, позовні вимоги КП "Харківводоканал" підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 89,27%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2162,56 грн. (2422,40, грн.*89,27/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивачем понесено витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 100 (50х2) грн. (направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів [PERSON] та [PERSON] ), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 50 грн.

Outcome: partial