Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за угодою про надання кредиту № 591045532 від 24.10.2018 року у розмірі 30594,67 грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24.10.2018 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено угоду про надання кредиту № 591045532, згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 25280 грн, строком 36 місяців, зі сплатою процентів 19.99% річних, тип процентної ставки фіксований. 17.05.2021 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс». 18.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 10.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до позивача. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором та не погашає заборгованість за грошовим зобов`язанням. Загальний розмір заборгованості відповідача за угодою про надання кредиту № 591045532 від 24.10.2018 року становить 30594,67 грн, яка складається з: 14380,06 грн заборгованість за тілом кредиту; 15041,32 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 400 грн заборгованість за пенею та/або штрафами; 627,92 грн інфляційні збитки; 145,37 грн нараховані 3% річних. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Відзив до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 24.10.2018 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено угоду про надання кредиту № 591045532, згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 25280 грн, строком 36 місяців, зі сплатою процентів 19.99% річних, тип процентної ставки фіксований. 17.05.2021 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс». 18.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 10.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до позивача. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором та не погашає заборгованість за грошовим зобов`язанням. Загальний розмір заборгованості відповідача за угодою про надання кредиту № 591045532 від 24.10.2018 року згідно розрахунку позивача становить 30594,67 грн, яка складається з: 14380,06 грн заборгованість за тілом кредиту; 15041,32 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 400 грн заборгованість за пенею та/або штрафами; 627,92 грн інфляційні збитки;145,37 грн нараховані 3% річних, з якою суд не може погодитися у повному обсязі, виходячи з такого. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та за умовами, встановленими договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст.617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14380,06 грн, та заборгованості за процентами 15041,32 грн, що у сумі становить 29421,38 грн. Щодо стягнення заборгованості за пенею та/або штрафами у розмірі 400 грн, виходжу з такого. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нараховано пеню та/або штрафи у розмірі 400грн, а відтак, позовні вимоги до відповідача у цій частині є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Щодо стягнення інфляційних збитків у розмірі 627,92 грн та 3% річних у розмірі 145,37 грн, виходжу з такого. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що умовами договору факторингу не передбачено набуття позивачем права на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд відмовляє у цій частині позову. Що ж стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн, виходжу з такого. Так, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України). За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано докази на підтвердження витрат на професійну правову допомогу, разом з тим, оскільки позов майнового характеру задоволено на 96,17%, за відсутності клопотань відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, понесені витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 12502,10 грн. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2329,50 грн пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial