Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Сумського районного суду Сумської області із вказаним позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики №179911 від 27 серпня 2020 року в розмірі 21303,45 грн, судовий збір в розмірі 2423,00 грн. та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 27 серпня 2020 року між ТОВ "ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено договір позики №179911, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4500,00 грн на умовах строковості, поворотності, оплатності. Стандартна процентна ставка становить 0,01 % в день, розмір комісії 1,9%, підвищена комісійна винагорода у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання довготривалий строк, тому у нього утворилась заборгованість у розмірі 21303,45 грн, з яких: 4500,00 грн - заборгованість за позикою, 16803,45 грн - заборгованість за процентами та комісіями. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що подана позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки відповідач категорично заперечує факт укладення договору позики №179911 від 27 серпня 2020 року. Зазначив, що у 2019 році його батько тяжко захворів, у зв`язку з чим родина потребувала значних матеріальних ресурсів та він був вимушений звернутись до різних фінансових установ для отримання кредиту, які згодом повернув. Після 2019 року ніяких кредитів він не брав. Проте у середині 2020 року він дізнався про те, що невідома особа шахрайським шляхом оформила на нього кредити в різних фінансових установах, у тому числі і у ТОВ «ФК «Гелексі», що підтверджується ухвалою Ковпаківського районого суду м. Суми від 17 вересня 2020 року, довідкою про прийняття та реєстрацію заяви від 25 вересня 2020 року, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 вересня 2020 року, постановою про закриття кримінального провадження від 26 червня 2021 року, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 липня 2021 року. Відповідно до виписки по картці від 03 листопада 2025 року отримані нібито від позивача кошти були списані за 10 хвилин після надходження на рахунок шляхом переказу на невідому картку, що підтверджує шахрайські дії невстановлених осіб. Також відповідач не згоден не лише з фактом отримання коштів, але й з ціною позову та розміром заборгованості, яку безпідставно нарахував відповідач. Позовна заява та додані до неї матеріали не містять жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування нарахованої позивачем заборгованості. Вказаними документами, а саме договором передбачено, що строк повернення позики 07 вересня 2020 року, а паспортом позики визначено строк кредитування до 07 вересня 2020 року та загальну вартість кредиту у сумі 5049,45 грн. Матеріали справи не містять доказів отримання саме відповідачем грошових коштів, а тому він не має жодних зобов`язань перед ТОВ «ФК «Гелексі». Від представника позивача ТОВ «ФК «Гелексі» надійшла відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач у своєму відзиві зазначає, що договір не укладав та кошти не отримував, але жодних доказів того не надає. Договір було укладено шляхом його підписання електронним цифровим підписом, після чого кошти було перераховано в сумі 4500,00 грн на картку позичальника. Відповідач у своєму відзиві жодним чином не навів доказів, що картка належить іншій особі або що перерахування здійснено з інших підстав. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Із позовної заяви слідує, що 27 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено Договір позики №179911. Договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронним цифровим підписом w0f5f6w8. Предметом договору є надання коштів у сумі 4500 гривень, шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника. Процентна ставка складає 0,01% в день від поточного залишку позики; комісія складає 1,1% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору. Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування комісії за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк повернення позики (термін платежу): 07 вересня 2020 року. Строк дії Договору - до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором. Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті. У випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення. У випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості (матеріали в елек. вигляді). Відповідно до листа № 179911 від 01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» на підставі договору №04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04 серпня 2017 року надавало ТОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу грошових коштів фізичним особам, без відкриття рахунку. В результаті платіжної операції на картковий рахунок [NUMBER] було успішно перераховано кошти в сумі 4500,00 грн, отримувач [PERSON] (матеріали в елек. вигляді). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Гелексі», звертаючись до суду з позовом, посилається на те, що договір позики № 179911 від 27 серпня 2020 року підписаний позичальником [PERSON] електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатораw0f5f6w8. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». У спірному договорі відсутнє посилання на засіб зв`язку, на який повинно було надійти СМС повідомлення з кодом одноразового ідентифікатора, що ставить під сумнів введення одноразового ідентифікатора саме відповідачем. Також позивачем не додано будь-яких належних та допустимих доказів щодо підписання кредитного договору саме відповідачем [PERSON] , вказаний факт матеріалами позовної заяви не доведено. Доказів ідентифікації відповідача [PERSON] перед укладенням кредитного договору № 179911 від 27 серпня 2020 року, зокрема через систему BANK ID або іншу систему ідентифікації фізичної особи, позивачем суду не надано. Згідно з 9.6 договору сторони підтверджують, що примірники всіх укладених Договорів, а також змін і додатків до них вручаються Позичальнику шляхом їх розміщення (відображення) в Особистому кабінеті з моменту їх підписання Позичальником в порядку, встановлену Правилами. Але в реквізитах сторін, в графі 10 «Реквізити та підписи сторін» договору взагалі не зазначено, який номер телефону є фінансовим номером позичальника, та не вказано адресу електронної пошти, на яку мав би бути надісланий договір Адреса реєстрації відповідача зазначена с. Шпилёвка, хоча вірним є с. Шпилівка, номер паспорта відповідача № [NUMBER] , а в договорі зазначений №00083127419890506-04095, що спростовує факту укладення договору саме з відповідачем. Окрім цього, позивач стверджує, що відповідач отримав кредитні кошти в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , проте в договорі відсутня інформація щодо платіжного засобу та його номера, на який повинні бути перераховані кошти. З листа ТОВ «ФК «Елаєнс» № 17991 від 01 вересня 2025 року щодо перерахування коштів та з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 03 листопада 2025 року не можливо встановити, що кошти в сумі 4500,00 грн були перераховано саме за договором позики №179911 від 27 серпня 2020 року, а не за будь-яким іншим договором. Також, із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звертався до Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області із повідомленням про злочин, в якому зазначав, що 05 вересня 2020 року він дізнався про оформлення на нього понад 14 кредитів в різних фінансових організаціях, про що свідчить виписка з бюро кредитних історій України. Особисто він ніякого відношення до цих кредитів немає. Дізнався про них випадково, коли його родичам почали телефонувати невідомі з вимогами сплатити за нього борг. Звернувшись в бюро кредитних історій, виявилося, що протягом останніх шести місяців, на нього постійно бралися кредити в різних фінансових організаціях, за цей період часу на його телефон не надходило жодних дзвінків, повідомлень щодо оформлення кредитів чи заборгованості. Всі фінансові зобов`язання, що виникали раніше між ним та фінансовими організаціями були закриті. Зазначає, що свої персональні дані нікому не розголошував, документи не губив, і номер телефону не змінював. Більше того, до цього часу йому надходять дзвінки з різних фінансових організацій з вимогою сплатити неіснуючий борг, однак відомості щодо наявності таких кредитів до його кредитної історії не внесені (а.с. 18-23). З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 19 вересня 2020 року до реєстру внесено відомості за ч. 1 ст. 190 КК України про те, що, починаючи з 07 березня 2020 року невстановленою особою шахрайським шляхом в наступних кредитних фінансових установах: гроші ТОВ ІЗІ Кредит, E-cash, Гелексі, ФК Форза, Укрпозика, E-groshi.com, Alex credit, global credit, Credit, Creditplus (Лінеура Україна), Miloan, Maneyveo, Ccloan, Zaplatka, Verocach, Credit7 (Лінеура Україна), Ваша готівочка оформлено кредит на ім`я [PERSON] , 1989 року народження, чим завдано останньому матеріального збитку (а.с. 20). З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №12020205440000351 вбачається, що 24 вересня 2020 року до Сумського ВП ГУНП в Сумській області надійшла ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] за фактом оформлення шахрайським шляхом кредиту на його ім`я в різних фінансових організаціях (ЄО №62498,58824) (а.с. 46). Згідно з довідкою АТ КБ «Приват банк» від 12 грудня 2025 року клієнту [PERSON] картку № [NUMBER] було заблоковано 05 вересня 2020 року, наразі картка закрита у зв`язку з перевипуском (а.с. 47). Такі дії відповідача свідчать про своєчасне вжиття відповідачем заходів по інформуванню уповноважених державних органів про факти шахрайського заволодіння коштами кредитодавця. За приписами ч. 1 ст.1046, ч. 2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести як факт підписання договору, так і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2020 року в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «ФК «Гелексі» та отримання саме [PERSON] кредитних коштів за вказаним договором, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed