Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник, адвокат Володарського Вадима Леонідовича позивача [PERSON] у травні 2025 року через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . На цій же вулиці в будинку 1В, зареєстрована та фактично мешкає відповідач [PERSON] . [PERSON] систематично вчиняє цивільне правопорушення (делікт) відносно позивача, що призвело та продовжує призводити до погіршення її здоров`я. Вказане правопорушення полягає у перевищенні допустимих норм шуму внаслідок гавкоту утримуваних відповідачем собак (не менше трьох, великого розміру), зокрема, у нічний час. З приводу таких дій [PERSON] , позивач неодноразово зверталася до органів поліції та Макарівської селищної ради. За результатами звернення, представник старостинського округу разом з офіцером поліції здійснили виїзд на місце проживання відповідача та встановили наявність собак на території її домогосподарства, а також провели бесіду. Протиправними діями відповідача, які вчиняються протягом тривалого часу погіршують побутові умови проживання позивача, оскільки вона постійно потерпає від підвищеного рівня шуму , не має спокою у власному будинку, зазнає постійного порушення сну, що призвело до погіршення її стану здоров`я та встановлення діагнозу гіпертонія з ускладненнями, порушенням сну, відчуттям тривоги, нервуванням, напруженості. У зв`язку з погіршення стану здоров`я та усвідомлену протиправність дій [PERSON] , відмову їх припинити навіть після бесід з представниками поліції та місцевого самоврядування, тривалість негативних наслідків немайнового характеру, позивач змушена звернутися до суду щодо зобов`язання відповідача припинити порушення санітарного законодавства, а саме: перевищення допустимих норм шуму внаслідок гавкоту собак, які знаходяться у домоволодінні відповідача та стягнути з відповідача 2 080 грн матеріальної шкоди та 200 000 грн моральної шкоди. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 05 червня 2025 року відкрив провадження у справі, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача, адвокат Володарський В.Л. 10 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду клопотання про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд ухвалою від 11 липня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання представника позивача Володарського В.Л. про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копії ухвал суду від 05 червня 2025 року та від 11 липня 2025 року направлялися відповідачу за адресою її реєстрації, однак рекомендовані повідомлення № 0610268336675 та № 0610274434689 повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням особи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач не скористалась своїм правом подати до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим суд на підставі частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Позивач 28 грудня 2024 року звернулася до Відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із письмовою заявою про притягнення до відповідальності її сусідів з приводу того, що останні неналежно наглядають за своїми собаками, на зауваження не реагують та їй погрожують (копія заяви та письмово пояснення від 28 грудня 2024 року; довідка про розгляд звернення ЄО № 2876 від 07 квітня 2025 року; талон-повідомлення єдиного обліку № 4193 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 травня 2025 року). За результатами розгляду звернення, позивачу надано роз`яснення, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. Також відсутні ознаки адміністративного правопорушення. Із сторонами конфлікту проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення протиправної поведінки та дотримання добросусідських відносин, що підтверджується листами № СЕД-119346-2024 від 31 грудня 2024 року; № СЕД-10347-2025 від 16 січня 2025 року; № СЕД-48453-2025 від 12 березня 2025 року). Крім того, до матеріалів справи долучено інформацію старости Колонщинського старостинського округу від 13 січня 2025 року № 17.7-32/07 та від 26 березня 2025 року № 17.7-29/73, з якої вбачається, що представник органу місцевого самоврядування спільно з поліцейським офіцером громади здійснив виїзд до житлового будинку відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час зустрічі вияснили, що собаки утримуються на вільному вигулі, для ночівлі у них є буди. Крім того, із власниками зазначеного житлового будинку проведено роз`яснювальну роботу щодо дотримання тиші у нічний час та дотримання Правил утримання та поводження з домашніми тваринами. Як зазначила позивач, а відповідач не скористалася своїм правом заперечити, через постійний гавкіт собак відповідача протягом тривалого часу, у позивача погіршився сон, що вплинуло на стан її здоров`я. Відповідно до первинного прийому лікаря ТОВ «Медикал Сервіс» від 18 грудня 2024 року та консультативного висновку ТОВ «Медикал Сервіс» від 12 травня 2025 року позивачу встановлено діагноз: гіпертонія з ускладненням. Порушення сну. Відчуття тривоги/нервування/напруженості та призначено лікування. Між Бучанською районною філією Державна установа «Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» та [PERSON] 23 квітня 2025 року укладений договір № 88/13 на надання послуг, а саме: визначення еквівалентних та максимальних рівнів шуму у двох приміщеннях за адресою: вулиця Пальтонівка, будинок, 2-А, село Мар`янівка, Колонщинської сільської ради. Як вбачається з протоколу проведення вимірювання шуму від 02 травня 2025 року № 8/4, складеного Ворзельським підрозділом Бучанської районної філії Державної установи «Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», еквівалентний рівень звуку та максимальний рівень звуку в спальній кімнаті № 1 житлового будинку позивача за адресою: [ADDRESS] перевищують рівні допустимі для нічного часу на 31.3 дБА та 33.4 дБА відповідно. За результатами проведення визначення еквівалентних та максимальних рівнів шуму у двох приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , Колонщинської сільської ради між позивачем на виконавцем 03 травня 2025 року підписаний Акт здачі-прийняття наданих послуг за Договором № 88/13 від 23 квітня 2025 року, за яким вартість послуг склала 2 080 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами є деліктними та регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якого пред`явлено позов. Так, згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» визначено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані, зокрема вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти) як зокрема , жилих будинків і прибудинкових територіях. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. На захищених об`єктах із 22 години до 8 години забороняються гучний спів і гучні вигуки, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів (частини друга-третя статті 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я»). Приписами пункту 1 частини першої статті 15 Закону України «Про систему громадського здоров`я» встановлено, що кожен має право зокрема на відшкодування шкоди, завданої його здоров`ю внаслідок порушення вимог санітарного законодавства фізичними або юридичними особами, посадовими особами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Отже, суд встановив, що відповідач допустив порушення санітарних норм законодавства, а саме: перевищення допустимих норм шуму гавкоту собак на своїй прибудинковій території, внаслідок чого спричинена шкода здоров`ю позивача, розмір якої не був відшкодований, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди пов`язаної із витратами на визначення еквівалентних та максимальних рівнів шуму у розмірі 2 080 грн є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 200 000 грн суд зазначає таке. Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не пов`язана з її розміром. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. У пунктах 3,5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи завдання моральної шкоди позивач посилалась на те, що протягом тривалого часу потерпає від підвищеного рівня шуму, не має спокою у власному будинку, зазнає постійного порушення сну, що призвело до погіршення здоров`я. Ураховуючи характер, тривалості, глибину страждань, усвідомлення протиправних дії відповідачем, а також відмову останньої їх припинити після бесід з боку представників поліції та органу місцевого самоврядування, позивач оцінює спричинену їй моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, оскільки саме такий розмір, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) позивача, а тому в цій частині позов слід задовольнити частково. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з вимогами частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на викладене, з урахуванням того, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомоги позивач надала копію Договору № 2/05 про надання правової (правничої) допомоги від 14 травня 2025 року та копію платіжної інструкції № 2.132336175.1 про оплату 30 000 грн за надання адвокатом правової допомоги згідно з договором, суд вважає за можливе задовольнити позовні у цій частині. Оскільки позивач відповідно до пункту 2 частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial