Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

25 серпня 2025 року представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до Лебединського районного суду Сумської області через підсистему «Електронний суд» із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1569359 від 21.04.2024 року та судових витрат. Мотивує свої вимоги тим, що 21.04.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», первісний кредитор, та [PERSON] був укладений Договір № 1569359 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору, Відповідач отримав кредит у сумі 25000 грн, строком на 360 днів (з 21.04.2024 року по 16.04.2025 року), зі стандартною процентною ставкою 2,50% в день. Укладення Договору відбулося в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІКС) ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Веб-сайт), шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором (зокрема, Х046). Первісний кредитор виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти у сумі 25 000 грн шляхом їх перерахування на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Перерахування коштів відбулось через систему ТОВ «ПЕЙТЕК». Відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором. 24 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (Фактор, Позивач) та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 24122024 та Акт прийому-передачі Реєстру боржників. Згідно з умовами цього Договору, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (проценти) та інші платежі, право на одержання яких належало Первісному кредитору. Позивач належним чином повідомив Відповідача про відступлення права вимоги. Загальна сума заборгованості Відповідача на користь Позивача станом на дату подання позову становить 248 750,00 грн. Ця сума складається з: заборгованість за тілом кредиту (основний борг) - 25 000,00 грн., нараховані проценти Первісним кредитором (з 21.04.2024 по 24.12.2024) - 153125,00 грн., нараховані Позивачем проценти (з 25.12.2024 по 16.04.2025, 113 календарних днів, 2.5% на день) = 70 625,00 грн. Позивач відмовився від стягнення штрафних санкцій - 12500,00 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій наполягав на розгляді справи без його участі та просив ухвалити заочне рішення у разі неявки Відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить, зокрема, доказ направлення йому позовної заяви з додатками. Відзиву на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 та ст. 280 ЦПК України, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами, та ухвалює заочне рішення за письмовою заявою позивача. Суд, дослідивши письмові докази, надані Позивачем, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Суд встановив, що Договір № 1569359 від 21.04.2024 року був укладений в електронній формі. Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Підписання Договору Відповідачем відбулося за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «X046». Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором прирівнює електронний договір до договору, укладеного у письмовій формі. Факт, що Відповідач, приймаючи пропозицію - оферту Первісного кредитора, натиснув відповідну клавішу та ввів код (одноразовий ідентифікатор), підтверджує його згоду з умовами договору. Такий договір вважається укладеним з моменту одержання Первісним кредитором електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт), підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором ч. 3, 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 та від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредит вважається наданим у день перерахування суми кредиту. Факт перерахування кредитних коштів у сумі 25000 грн підтверджується повідомленням платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК», з яким Первісний кредитор мав укладений договір про організацію переказу грошових коштів. Переказ коштів здійснювався платіжним провайдером, оскільки Первісний кредитор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не є банківською установою та позбавлений можливості відкривати рахунки для клієнтів. Крім того, факт перерахування коштів стверджується довідкою ПАТ КБ "ПриватБанк" від 03.12.2025 р. в якій зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовану карту № [NUMBER] на яку 21.04.2024 року було зараховано кошти в розмірі 25000 грн. платник: Р2Р_SL_CR, \~ \~ \~ \~KYIV. Відповідно до пп. 3 п. 4.1 Договору, Первісний кредитор - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» мав право укладати договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача. На підставі Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, право вимоги заборгованості до Відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином (факторинг). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор зобов`язаний був повідомити Відповідача про відступлення права вимоги протягом 10 робочих днів, що було виконано. Згідно зі ст. 1082 ЦК України, боржник має бути письмово повідомлений про відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки Відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, у нього виникла заборгованість. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.1 Договору, проценти є платою за користування кредитом і нараховуються щоденно (2.50% на день) на залишок фактичної заборгованості. Сума заборгованості, яка стягується: основний борг - 25 000,00 грн., нараховані проценти Первісним кредитором: 153 125,00 грн., нраховані Позивачем проценти (з 25.12.2024 по 16.04.2025) - 70 625,00 грн. Суд враховує, що стягнуті проценти (153125,00 грн. + 70625,00 грн.) є процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, нарахованими в межах строку кредиту, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, постанова у справі № 910/1238/17. Позивач правомірно відмовився від стягнення штрафних санкцій - 12 500,00 грн. на підставі Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які звільняють позичальника від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період дії воєнного стану. Суд задовольняє вимогу Позивача про нарахування інфляційних втрат та 3% річних до моменту повного виконання рішення, що відповідає ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що 3% річних та інфляційні втрати мають компенсаційний, а не штрафний характер. Вони є особливою мірою відповідальності боржника та виступають способом захисту майнового права кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів. Правова мета приписів ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України полягає в наданні суду повноважень поширити дію рішення на майбутнє, щоб позбавити кредитора необхідності повторно звертатися до суду з позовами про стягнення процентів чи пені за наступні періоди невиконання зобов`язання. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Це було зроблено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки, оскільки позов подано в електронній формі, що передбачено ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позовні вимоги задовольняються повністю, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача у повному розмірі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Позивачем заявлено до стягнення 10000,00 грн витрат на правову допомогу. На підтвердження надано Договір № 10/12-2024, Заявку № 9623 та Акт № 9623, де детально описано виконані роботи загальною тривалістю 12 годин. Сума гонорару була розрахована на підставі постанови КМУ № 155 та ст. 137 ЦПК України, з урахуванням критеріїв співмірності. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, розмір витрат встановлюється судом на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості,

Outcome: approved