Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач, ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договорами №3205704 від 08.01.2022, №1202856036951 від 28.01.2022, №2394108348193858 від 27.02.2022 в розмірі 23830,50 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 08.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 3205704. Крім того, 28.01.2022 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір № 1202856036951. Також 07.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір № 2394108348-193858. Відповідачка зобов`язання за даними договорами не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за вищевказаними кредитними договорами у відповідності до договорів факторингу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.09.2025 представник відповідача надіслала до суду відзив, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позову та стягнути на користь відповідача понесені судові витрати. Вказала, що [PERSON] не визнає позовні вимоги повністю. Позивачем не надано жодних письмових доказів, а саме первинних документів на підтвердження факту виникнення заборгованості за вказаними кредитними договорами у відповідача перед первісними кредиторами, а саме факту надання кредитних коштів відповідачці. Незаконнонараховано проценти поза межами строку дії договору, а саме проценти за Кредитним договором №1202856036951 від 28.01.2022 поза межами строку на який надано кредитні кошти, тобто після 12.02.2022 у розмірі 2935,50 грн. -2,40 грн.= 2933,10 грн. Проценти за Кредитним договором № 3205704 від 08.01.2022 поза межами строку на який надано кредитні кошти, тобто після 07.02.2022 у розмірі 6825,00 грн.-2625,00 грн.= 4200,00 грн. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 770,00 грн. за Кредитним договором № 3205704 від 08.01.2022 є протиправними, оскільки така нарахована незаконно. 06.10.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просить врахувати, що первісні кредитори не є банком, а тому відповідні операції щодо перерахування коштів відповідачці були здійснені операторами платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується: - За договором № 2394108348-193858 - квитанцією та листом ТОВ «ПрофітГід, відповідно до яких 07.02.2022 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3500,00 грн на картку № [NUMBER] . - За договором № 1202856036951 - квитанцією та листом ТОВ «ПрофітГід, відповідно до яких 28.01.2022 року було перераховано грошові кошти у розмірі 1500,00 грн на картку № [NUMBER] . - За договором № 3205704- листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», відповідно до якого 08.01.2022 року було перераховано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн на картку № [NUMBER] . Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні ЗУ "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до ЗУ "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладених договорів. Крім того, спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від Відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу, заявлених відповідачем, то такі є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2025 року, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Зобов`язано АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» надати Борщівському районному суду інформацію, яка становить банківську таємницю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Дейнюк М.П. подала додаткові пояснення, в яких просить справу слухати у її та відповідача відсутності. Вказала, що [PERSON] визнає позовні вимоги Позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів, нарахованих у межах строку дії кредитних договорів. Водночас, [PERSON] , вважає незаконним нарахування процентів за кредитним договором № 1202856036951 від 28.01.2022 у розмірі 2933,10 грн. та за кредитним договором № 3205704 від 08.01.2022 у розмірі 4200,00 грн, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. А також, [PERSON] , вважає незаконним нарахування комісії за Кредитним договором № 3205704 від 08.01.2022 у розмірі 770,00 грн, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 08.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №3205704, який підписаний електронними підписами. Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3 Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000.00 грн. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 08.01.2022 (строк кредитування). Відповідно до п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07.02.2022. Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 2625.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Додатком №1 до Договору є Графік платежів за Договором про споживчий кредит №3205704 від 08.01.2022. Додатком №2 до Договору є Паспорт споживчого кредиту №3205704. Матеріали справи містять Анкету-заяву на кредит №3205704 від Позичальника [PERSON] , дата створення якої зазначена 08.01.2022, за умовами якої погоджені умови кредитування на суму 7000.00 грн у валюті Українська гривня, строк кредиту: 30 днів з 08.01.2022, дата повернення - 07.02.2022, сума повернення - 10395 грн., комісія за надання кредиту: 770 грн., процентів: 2625.00 грн. З копії довідки про ідентифікацію вбачається, кредитний договір №3205704 позичальником підписаний із застосуванням ЕЦП, одноразовим ідентифікатором: U83512; дата відправки ідентифікатора позичальнику: 08.01.2022; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3205704, заборгованість [PERSON] становить: 14595грн, яка складається з: 7000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 6825 грн заборгованості за відсотками та 770 грн комісія. 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення права вимоги №26-07/2024 згідно з яким ТОВ «МІЛОАН» відступив ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 3205704 від 08.01.2022, загальна сума заборгованості по якому становить 14595 грн. Також, 28.01.2022 року між ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1202856036951. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі 1500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику. Кредитодавець надає Позичальнику кошти за Договором в сумі 1500.00 грн, які мають бути повернені до 12.02.2022. Також, відповідно до графіку платежів, який є додатком до договору, 12.02.2022 [PERSON] зобов`язана була повернути 1502,25 грн, в тому числі 1500 грн тіла кредиту та 2,25 грн - відсотки. Договір підписано одноразовим ідентифікатором V1V5S3, який 28.01.2022 відправлено на номер телефону [NUMBER] . Позивачем надано паспорт кредиту та правила про надання коштів у позику. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» та ТОВ «Профіт Гід» на сайті торговця «Platon» 05.02.2022 була проведена успішна операція по перерахунку коштів в сумі 1500 грн. на карту [NUMBER] емітовану в Ощад Банк. 29.05.2023 укладено договір №29-05/23 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до Боржників (п.6.1.4). Відповідно до платіжної інструкції від 30.05.2023 ТОВ «Коллект Центр перерахувало «ТОВ «ФК ВІВА ФІНАНС» 105876,79 грн фінансування за договором факторингу. Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 30.05.2023, реєстру боржників, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором № 1202856036951 до відповідачки. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 18.02.2023, реєстру боржників, ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальника [PERSON] за договором № 1202856036951. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором загальний розмір заборгованості за Договором 1202856036951 становить 4435,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2935,50 грн. Крім того, 07.02.2022 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у позику №2394108348-193858. Згідно умов договору позичальник надає відповідачу кредит у розмірі 3500 гривень 07.02.2022, дата повернення кредиту 27.02.2022 (включно), строк користування кредитом 20 днів. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором S6EVU9VK, який був відправлений 07.02.2022 17:52:52 та введено 07.02.2022 17:53:34. Сторони погодили графік розрахунків, який є додатком №1 до договору, відповідно до якого 27.02.2022 [PERSON] зобов`язувався повернути 4800 грн кредиту, в тому числі 3500 грн - тіло та 1300 грн - відсотки. Позивачем надано паспорт кредиту та правила про надання коштів у позику. Відповідно до листа ТОВ ФК «Профітгід», 07.01.2022 було перераховано грошові кошти у розмірі 3500,00 грн. на картку № [NUMBER] , призначення: кошти згідно договору №2394108348-193858. ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 07.03.2023 уклали договір №07/03/23 відповідно до якого відступлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників Право вимоги вважається відступленим (переданим) Кредитором та набутим (прийнятим) Новим Кредитом в день підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п.5.2). Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 07.03.2023, реєстру боржників, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги, в тому числі за договором №2394108348-193858 до відповідача. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Право вимоги вважається відступленим (переданим) Кредитором та набутим (прийнятим) Новим Кредитом в день підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п.5.2). Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 18.02.2023, реєстру боржників, ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальника [PERSON] за договором №2394108348-193858. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2394108348-193858, заборгованість становить 4800 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 1300 грн. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Встановлені фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконала, допустила прострочення виконання зобов`язання, унаслідок чого виникла заборгованість. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем вимог та наданих на їх підтвердження доказів. В тому числі на спростування розміру заборгованості за кредитним договором № 2394108348-193858 від 07.02.2022 року в сумі 4800 грн., а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2394108348-193858 укладеного між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] підлягають до задоволення. Також, судом встановлено, що ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та [PERSON] 28.01.2022 уклали Договір про надання фінансового кредиту № 1202856036951 на суму 1500 гривень строком до 12.02.2022. Факт одержання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «Платежі Онлайн» та ТОВ «Профіт Гід», а також випискою по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] . Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором № 1202856036951 на підставі договорів факторингу 29.05.2023 №29-05/23 та 18.02.2025 №18-02/25. Разом із тим, як видно із розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, ним нараховувалися відсотки і після закінчення строку кредитування, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування. Також, підтвердженим розміром відсотків, за кредитним договором суд вважає, розмір відсотків, який погоджений сторонами у графіку розрахунків, який є додатком №1 до договору 2,25 грн. Суд зазначає, що пунктом 1.10 договору передбачено, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків. Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору). Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні. Як уже зазначалося вище, поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною. Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту. У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою. При цьому, суд враховує і принцип тлумачення договору на шкоду тому, хто його складав, і враховує, що умова договору про автоматичну пролонгацію пов`язану із самим фактом невиконання договору, суперечить іншій умові, яка передбачає для пролонгації вчинення певних дій позичальником та визначеного пунктами 1.6 строку кредитування, адже кредитний договір є строковим договором. У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, а не продовження строку кредитування. Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації є неправомірним. Відтак, позов підлягає до задоволенні в частині стягнення 1502,25 грн, в тому числі 1500 грн тіла кредиту та 2,25 грн - відсотків. Також, судом встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] 08.01.2022 уклали Договір про споживчий кредит № 3205704 на суму 7000 грн, строком на 30 днів до 07.02.2022. Факт одержання коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім від 16.06.2025, а також випискою по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] , наданою АТ «Ощадбанк». Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором № 3205704 на підставі договорів факторингу від 26.07.2024 №26-07/2024. У пункті 1.3, 1.5.2 договору встановлено, що строк кредитування становить 30 днів, проценти за користування кредитом становлять за весь період 2625 грн. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування в прядку пункту 2.3.1.1 договору, та строк такого продовження. Тому, суд вважає, що позивач мав нараховувати відсотки протягом строку кредитування, встановленого пунктом 1.3, 1.4 договору - 30 днів на суму 2625 грн. Суд враховує, що пунктом 2.3.1.2 договорів передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків. Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору). У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, а не продовження строку кредитування. Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації є неправомірним. Крім того, ТОВ «Мілоан» нараховувалася та стягувалася за рахунок платежів позивача комісія за надання та обслуговування кредиту. Разом із тим, позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту та обслуговування, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21). Отже, позов в частині стягнення комісії в розмірі 770 грн за надання кредиту слід відмовити. А відтак, позов за кредитним договором 3205704 підлягає до задоволення в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 7000 грн та відсотків у розмірі 2625 грн, разом - 9625 грн. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Отже, оскільки відповідачем не спростовано загальний розмір заборгованості за Договорами № 3205704 від 08.01.2022, № 1202856036951 від 28.01.2022, №2394108348-193858 від 07.02.2022, у розмірі 15927,25 (1502,25+4800+9625) вказану суму слід стягнути із відповідача в користь позивача. Згідно з статтею 81 Цивільним процесуальним кодексом України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, реалізуючи принцип змагальності сторін. Щодо судових витрат суд зазначає наступне Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позивач стверджує що поніс витрати на правову допомогу у розмірі 13000 гривень, на підтвердження яких надає: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, заявку №547 від 01.07.2025, витяг з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 та види Прайс - листу АО «Лігал Ассістанс». Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін. Згідно додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial