Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування вимог позивач зазначила,\~що відповідач\~та третя\~особа у\~справі є\~її рідними\~батьками,\~шлюб між\~якими розірвано\~в судовому\~порядку.\~Її батько\~ [PERSON] \~проживає окремо\~від неї\~та третьої\~особи [PERSON] .\~Рішенням Бориславського\~міського суду\~Львівської області\~стягнуто з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~третьої особи\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання позивача\~ [PERSON] \~в розмірі\~1000,00\~грн щомісячно\~і до\~досягнення нею\~повноліття.\~Згодом за\~позовом [PERSON] \~до відповідача\~ [PERSON] \~було збільшено\~розмір аліментів\~на утримання\~неповнолітніх дітей,\~про що\~Бориславським міським\~судом Львівської\~області у\~справі №\~438/205/18,\~видано виконавчий\~лист про\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~неповнолітніх дітей\~аліменти у\~розмірі однієї\~третини заробітку\~(доходу)\~ [PERSON] ,\~але не\~менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку для\~кожної дитини,\~щомісячно,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням законної\~сили і\~до досягнення\~ними повноліття.\~На даний\~час позивачка\~досягла повноліття\~і сплата\~аліментів на\~її утримання\~припинилася.\~Після досягнення\~нею повноліття\~її рідний\~батько,\~відповідач у\~справі [PERSON] ,\~не надає\~жодних коштів\~на її\~утримання,\~хоча добре\~знає про\~те,\~що вона\~не працює,\~є студенткою\~першого курсу\~денного відділення\~філологічного факультету.\~Відповідно до\~довідки Львівського\~національного університету\~імені Івана\~Франка від\~1\~вересня 2025\~року №\~484/25\~позивач [PERSON] \~навчається у\~Львівському національному\~університеті імені\~Івана Франка\~на першому\~курсі денного\~відділення філологічного\~факультету за\~спеціальністю перська\~мова та\~література.\~Закінчує навчання\~30\~червня 2029\~року.\~Також,\~у зв`язку\~із навчанням\~мама [PERSON] \~змушена орендувати\~квартиру для неї для проживання, вартість якої становить 5000,00 грн на місяць. У зв`язку з тим, що позивач навчається на денні формі навчання, позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе матеріально. Усі витрати на її утримання змушена здійснювати самостійно мати, [PERSON] . Враховуючи наведене, просить ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх\~видів його заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи \~з дня\~подання позовної\~заяви до\~суду і\~до закінчення\~нею навчання,\~але не\~більше як\~до досягнення\~нею 23\~років, допустивши до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. Ухвалою судді від 9 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 18 грудня 2025 року. У судове засідання позивач не з`явилась. До позовної заяви додана заява, в якій просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась. До позовної заяви додана заява, в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до частухового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції 6 грудня 2007 року, актовий запис №\~432 (а. с.6). Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 22 березня 2013 року у справі №\~438/172/13-ц стягнуто з [PERSON] [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000,00 грн щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14 лютого 2013 року і до досягнення ними повноліття. Згідно з виконавчим листом від 29 травня 2018 року Бориславського міського суду Львівської області у справі №\~438/205/18, провадження №\~2/438/233/2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі однієї третини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. [PERSON] навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка у місті Львові на першому курсі денного відділення філологічного факультету та закінчує навчання 30 червня 2029 року, що підтверджується довідкою від 1 вересня 2025 року №\~484/25 (а.с. 7). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 5). Відповідно до договору оренди квартири від 7 серпня 2025 року [PERSON] наймає квартиру за адресою: [ADDRESS] , та сплачує орендну плату в розмірі 5000,00 грн (а.с. 8). Відповідно до частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З аналізу наведених норми вбачається, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов: дитина досягла повноліття, але їй ще не виповнилось 23 років; дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене проживанням разом із ним дитини, яка продовжує навчання. Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №\~644/3610/16 (провадження №\~61-12782св18) зробив висновок про те, що\~Сімейним Кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки судом встановлено, що повнолітня [PERSON] дійсно продовжує навчання на денній формі, що підтверджується належними доказами, вона позбавлена можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків. Ураховуючи викладене вище, та заяву відповідача, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки на час навчання, 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дати подачі позову підлягає задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину стосується визначення суми аліментів на дитину, у той час як позивач просить стягнути аліменти на час навчання повнолітньої дитини. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі №\~755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат\~(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №\~19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. У відповідності статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211,20 грн від якого була звільнена позивач при подачі позову покладаються на відповідача. При цьому, враховуючи визнання відповідачем позову та положення частини 1 статті 142, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави слід стягнути 50% судового збору та інших 50% судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial