Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У липні 2025 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 16.06.2025 року о 13 год. 06 хв. надійшло повідомлення до спеціалістів служби у справах дітей сім`ї від працівників поліції про те, що випадкові перехожі повідомили про маленьку дитину, яка кричить на балконі першого поверху багатоповерхівки та кличе маму. По прибуттю поліції було виявлено дитину без нагляду дорослих в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Комісією у складі служби у справах дітей та сім`ї Української міської ради, сектору ювенальної превенції ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області, «Центру надання соціальних послуг» та представника охорони здоров`я 16.06.2025 року проведено обстеження умов проживання дитини за вказаною адресою та складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. З`ясовано, що малолітній [PERSON] знаходиться на обліку Служби як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, проживає разом з матір`ю, перебували під «соціальним супроводом», у зв`язку з ознаками ухиляння від виконання батьківських обов`язків та на момент виявлення [PERSON] більше ніж на дві години залишила малолітню дитину саму вдома, у темній квартирі, в антисанітарних умовах. Дитина була у брудному одязі та мала неприємний запах від себе та повідомила, що мама кудись пішла давно, йому було страшно і він хоче їсти. Також було з`ясовано від сусідів, що мати [PERSON] веде аморальний спосіб життя та неодноразово залишала дитину саму вдома. Відповідно до Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, малолітнього [PERSON] було вилучено з родини та направлено до дитячого відділення Обухівської БЛІЛ. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Української міської ради, на яке остання з`явилась з ознаками алкогольного похмілля та запевняла, що дитину залишила на годину, щоб сходити до магазину, а коли повернулася, була певна, що хлопчика забрала бабуся. Враховуючи вищевикладене, орган опіки вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою судді від 24.07.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що відповідач в полі зору органу опіки перебуває з народження [PERSON] . Батько хлопчика записаний зі слів матері. Мати не належно виконує батьківські обов`язки, залишає дитину без нагляду, веде аморальний спосіб життя, в квартирі відсутні належні умови для проживання дитини, брудно. 16.06.2025 року було виявлено факт залишення відповідачем сина самого вдома. Дитина плакала, була наляканою. Небайдужі викликали поліцію, дитина була вилучена. Відповідач позов заперечила, наполягала, що дуже любить сина і займається його вихованням і утриманням. Вона забрала дитину з пологового, піклувалася про нього. Поскільки сама виховує дитину, в червні 2025 року залишила його на деякий час, вибігла до магазину. Квартира в якій вони проживають дійсно потребує ремонту, однак матеріальне становище на разі не дозволяє зробити повноційнний ремонт, однак вона поклеїла нові шпалери. Заперечила ведення аморального способу життя, перебування на обліку у лікаря-нарколога. Зазначила, що дійсно не є ідеальною матір`ю, однак не заслуговує на позбавлення батьківських прав, просить надати шанс так як зробила для себе висновки. Свідок [PERSON] суду показала, що як директор Центру надання соціальних послуг Української міської ради знайома з відповідачкою та її малолітнім сином. Сім`я опинилася в складних життєвих обставинах, потребує соціального супроводу. [PERSON] не належно виконує батьківські обов`язки, на контакт з працівниками служби не йде, відмовилася від співпраці, при візитах не відкривала двері, що вказує на її небажання виправити ситуацію. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідно до наказу служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Української міської ради від 14.07.2022 року № 45 малолітнього [PERSON] взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. За рішенням виконавчого комітету Української міської ради від 19.06.2025 року № 229, відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] та затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Української міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається із висновку підставою для його затвердження стало те, що [PERSON] не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, залишає дитину без нагляду дорослих, веде аморальний спосіб життя. 16.06.2025 року було виявлено малолітнього [PERSON] самого вдома без нагляду дорослих. В цей день встановлено незадовільність умов проживання дитини та вилучено хлопчика до дитячого відділення Обухівської БЛІЛ. Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. На підтвердження підставності позову позивачем суду надано копію свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] , копію паспорта відповідача, картку платника податків останньої та довідку про зареєстроване місце проживання, акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.06.2025 року, акт про факт передачі дитини від 16.06.2025 року, інформацію Обухівського РУП ГУ НП від 19.06.2025 року №3928/109/1600/04/2025, інформацію Директора Центру надання соціальних послуг Української міської ради від 20.07.2022 року №01-20-139 «Щодо здійснення оцінювання потреб сім`ї [PERSON] », висновок оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 20.07.2022; Інформацію Директора Центру надання соціальних послуг Української міської ради від 04.08.2022 року №01-20-146 «Щодо сім`ї [PERSON] », доповідні записки фахівців із соціальної роботи від 31.08.2022 року, 21.09.2022 року, 28.09.2022 року, інформацію Директора Центру надання соціальних послуг виконкому Української міської ради від 06.06.2023 року №119/29/3-23 «Щодо надання інформації про сім`ю [PERSON] », висновок оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 03.05.2023 року, доповідні записки від 08.11.2023 року, від 14.11.2023 року, висновок оцінки потреб сім`ї від 16.09.2024 року, інфрмацію Директора Центру надання соціальних послуг Української міської ради щодо проведеної соціальної роботи з родиною [PERSON] №275/29/1-25від 18.06.2025, висновок оцінки потреб сім"ї від 04.02.2025 року, доповідна записка від 12.03.2025 року, акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Суд надаючи оцінку перерахованим вище доказам приходить до висновку, що вони констатують певні обставини життя сім`ї [PERSON] , деякі недоліки в поведінці матері, однак безумовно не підтверджують умисне ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов`язків (висновок оцінки потреб сім`ї, повідомлення щодо інформації про сім`ю [PERSON] , доповідні записки). При цьому суд звертає увагу на дату вказних документів, що складені задовго до дати подачі позову, доказово не підтверджені, деякі підтверджують задовільний стан дитини при її відвідуванні). Згідно з актами обстеження умов проживання, складеними спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Української міської ради 17.09.2024, 03.02.2025 та 14.03.2025 умови проживання для дитини задовільні, у квартирі відносно чисто, речі на місцях, наявні певні іграшки та одяг відповідно до віку. З двох долучених актів обстеження від 16.06.2025 року та 16.12.2025 року вбачається, що умови проживання незадовільні, в квартирі брудно та має місце неприємний запах. Позивачем на підтвердження позовних вимог подано суду повідомлення про постановку [PERSON] на облік уповноваженого органу з питань пробації, як засуджену 13.10.2022 року Обухівським районним судом за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Разом з тим, як вбачається з ухвали Обухівського районного суду від 12.02.2025 року [PERSON] звільнено від призначеного вироком Обухівського районного суду від 13.10.2022 року за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.2 ст.74 КК України, караність якого законом усунена. За наявною в матеріалах справи інформацією Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 19.06.2025 року вбачається, що неодноразово надходили звернення як [PERSON] так і щодо [PERSON] , однак результати розгляду вказаних звернень у наведеній інформації не зазначено, що позбавляє суд можливості прийти до висновків, які б мали значення для розгляду даної справи. За клопотанням представника позивача судом зроблено запит до Обхівської БЛІЛ з відповіді на який від 20.10.2025 року за № 1388, вбачається, що [PERSON] на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Таким чином, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем відносно дитини, які б були безумовною підставою для позбавлення її батьківських прав, в матеріалах справи відсутні. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав належить до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка не займається вихованням дитини, веде аморальний спосіб життя, залишення дитини без нагляду 16.06.2025 року не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних, допустимих та достатніх доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, не надано. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб, тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері стосовно дитини батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено саме на позивача. На думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав порушуватиме не відповідатиме інтересам самої дитини, яка залишилася без матері. Відсутність у дитини психологічного зв`язку з матір`ю судом не встановлено. Розрив правового зв`язку між дитиною та одним із батьків є вкрай негативним заходом, що може погано вплинути на стан здоров`я дитини, в тому числі психічного, подальше життя дитини, її самоусвідомлення. Отже, беручи до уваги, що відповідачка виявляє бажання піклуватися про свою дитину та судом не встановлено фактів умисного її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення нею будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення їй будь-якої моральної чи фізичної шкоди, суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд не вбчає підстав для задоволення похідних від вказаних вимог вимог про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: dismissed