Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою в якій просить визнати укладеною між Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області та [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі від 15.05.2015 року, укладену між позивачем та Головним управлінням Держземагентва у Кіровоградській області, рішення про державну реєстрацію прав та 'їх обмежень, індексний номер: 21340889 від 15.05.2015, щодо земельної ділянки площею 22,5902 га - ріллі, кадастровий номер 3520585000:02:000:9009, строком на 10 (десять) років та орендною платою на рівні 12% від нормативної грошової земельної ділянки, в редакції викладеній в прохальній частині позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2015 року між [PERSON] та Головним управлінням Держземагентва у Кіровоградській області укладено договір оренди землі, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права прийнято рішення від 15.05.2015 року №21340889. Відповідно до п.2.1. Договору в оренду передана земельна ділянка площею 22,5902 га-ріллі. Кадастровий номер земельної ділянки 3520585000:02:000:9009. Пунктом 3.1. Договору сторони визначили, що строк дії договірних відносин триває 10 (десять) років. Станом на день подачі позову [PERSON] використовує земельну ділянку будь-які заперечення щодо поновлення договору на адресу позивача не надходило. Для продовження терміну дії договору, орендар зобов`язаний повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору. Нормами ч. 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Положеннями статті 770 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Як випливає з поданих разом з позовом документів земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відносяться до компетенції Олександрівської селищної ради, що не оспорюється сторонами. За змістом п.3.3. Договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. До закінчення дії Договору оренди, позивач звернувся до відповідача з листом- повідомленням, у якому на підставі ч. 1-5 ст. 33 Закону просив укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі на новий строк на тих же умовах (поновити договір оренди землі). До вказаного листа було додано проект додаткової угоди у двох примірниках за підписом позивача, якою пропонувалось поновити договір оренди на новий строк. Водночас, позивач зазначив, що готовий узгоджувати з Олександрівською селищною радою істотні умови договору при його поновленні на новий строк. Проте, відповідач в місячний термін та на момент подачі позову не розглянув лист-повідомлення позивача. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що на думку позивача, наявні всі умови для поновлення терміну дії Договору оренди на новий строк на підставі ч.ч 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", однак відповідач перешкоджає позивачу в реалізації його прав землекористувача. Таким чином, просить визнати укладеною додаткову угоду між позивачем та відповідачем в редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви. Ухвалою суду від 27.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого розгляду на 17.09.2025 року. 10.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що згідно пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом (згідно з із Законом № 1423-IX від 28.04.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Отже, позивач, як орендар, повинен був діяти послідовно: спочатку замінити сторону орендодавця з Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області на Олександрівську селищну раду, а потім вирішувати питання продовження Договору від 15.05.2015 року. Згідно пунктом 8.1 Договору від 15.05.2015 року після закінчення строку дії договору Орендар, за умови належного виконання обов`язків, відповідно до умов цього договору та вимогою законодавства України, має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар зобов`язаний письмово (листомповідомленням) повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору. Лист-повідомлення від позивача про поновлення договору оренди землі від 15.05.2015 року зареєстрований Олександрівською селищною радою 22.04.2025 року (а не до 15.04.2025 року, як передбачено Договором від 15.05.2015 року). Тобто, строк пропущений. Отже, Олександрівська селищна рада не є належним відповідачем по даній справі. Просить відмовити в задоволенні позову. 24.09.2025 до суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача зазначає, що 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин". Підпунктом 58 пункту 4 розділу 1 вказаного Закону, внесено зміни до розділу X Перехідні положення ЗК України, зокрема, доповнено пунктом 24, згідно з яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Також підпунктом 20 пункту 4 розділу І вищевказаного Закону внесено зміни до ст. 83 ЗК України, зокрема частину другу цієї статті доповнено пунктом, відповідно до якого у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Відповідно до зазначених положень розпорядником спірної земельної ділянки з часу набрання чинності таким є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області. Крім того, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час(укладення спірного договору).Орендар добросовісно виконав свій обов`язок, повідомивши про намір продовжити орендні правовідносини і звернувся до орендодавця з проектом додаткової угоди. Згідно цієї пропозиції рішення не прийнято, а відтак клопотання орендаря не вирішено в місячний строк. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представник позивача надала заяву до суду про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судові засідання 16.09.2025, 22.10.2025, 11.11.2025, 02.12.2025 та 09.12.2025 не з`явився, про час, дату та .місце .розгляду справи був належним чином повідомлений. В судові засідання 22.10.2025, 11.11.2025 відповідач не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. 02.12.2025 надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи, призначену на 02.12.2025 у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному з 28.11.2025 року, доказів існування вказаних обставин суду відповідач не надав. 08.12.2025 до суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення судового засідання, призначеного на 09.12.2025 року, у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному вже з 01.12.2025 року, разом з тим доказів існування вказаних обставин відповідач суду не надав. Крім того, у вказаних клопотаннях відповідачем зазначені різні дати перебування представника на лікарняному. Суд зауважує, що відповідач тричі надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи (16.09.2025, 02.12.2025, 08.12.2025), таким чином, подача неодноразових клопотань про відкладення розгляду справи оцінюється судом як затягування розгляду справи, тому з огляду на п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України відсутні підстави для відкладення судового засідання і суд продовжив судовий розгляд у вказаній справі. Судом також враховано те, що відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 15.05.2015 року між [PERSON] та Головним управлінням Держземагентва у Кіровоградській області укладено договір оренди землі. Предметом договору є передача в строкове платне користування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520585000:02:000:9009, загальною площею 22,5902 га. яка знаходиться на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області за межами населеного пункту. Договір оренди укладено на 10 років. Договір набирає чинності з дня його державної реєстрації. Пунктом 38 Договору визначено, що дія договору припиняється у разі, в тому числі, закінчення строку, на який його було укладено. З витягу сформованого 04.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3520585000:02:000:9009, загальною площею 22,5902 га 15.05.2015 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 15.05.2015, видавник: Головне управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області та [PERSON] , строк дії терміном 10 років. Згідно цього ж витягу право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3520585000:02:000:9009 14.07.2021 року зареєстровано за Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області на підставі наказу серії та номер 29-ОТГ, виданого 09.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області; рішення органу місцевого самоврядування №269 від 12.03.2021, виданого Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області; актом приймання-передачі земельних ділянок від 09.12.2020 року. Сторонами правочину вказано начальника Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області та голову Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. Згідно з долученого листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 22.10.2025 за даними ДПС станом на 22.10.2025 року у позивача [PERSON] податковий борг з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, відсутній. Згідно листа-повідомлення від 10.04.2025 року позивач [PERSON] звернувся до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про намір поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.05.2015 року на новий строк з пропозицією підписати відповідну додаткову угоду до договору, долучив проєкт додаткової угоди. З доданого фіскального чека Укрпошти вбачається, що лист направлено на адресу відповідача 15.04.2025 року. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує факту отримання зазначеного листа-повідомлення від позивача та зазначає, що лист зареєстровано в Олександрівській селищній раді 22.04.2025 року. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Приписами ст. 125 ЗК України унормовано, що право власності на земельну ділянку, а також і право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з нормами статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин". Підпунктом 58 пункту 4 розділу 1 вказаного Закону, внесено зміни до розділу X Перехідні положення ЗК України, зокрема, доповнено пунктом 24, згідно з яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ| міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Також підпунктом 20 пункту 4 розділу І вищевказаного Закону внесено зміни до ст. 83 ЗК України, зокрема частину другу цієї статті доповнено пунктом, відповідно до якого у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Відповідно до зазначених положень розпорядником спірної земельної ділянки з часу набрання чинності таким є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області. Крім того, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.07.2025 вбачається, що власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3520585000:02:000:9009, загальною площею 22,5902 га є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області. Право власності на вказану ділянку зареєстровано на підставі наказу серії та номер 29-ОТГ, виданого 09.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області; рішення органу місцевого самоврядування №269 від 12.03.2021 виданого Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області; актом приймання-передачі земельних ділянок від 09.12.2020 року. Суд при цьому враховує правовий висновок ВС КГС, викладений у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 916/410/18, згідно із яким зміна розпорядника земельної ділянки державної форми власності не є підставою для припинення прав та обов`язків відповідача як орендодавця за цим договором. Законодавчі зміни в розподілі повноважень органів державної влади щодо розпорядження землями державної форми власності не впливають на чинність договорів оренди, укладених на підставі, зокрема, рішення органу виконавчої влади в межах повноважень, які існували до внесення відповідних змін, однак продовження строку таких договорів здійснюється вже на нових (загальних) засадах, передбачених чинним ЗК України. З огляду на викладене твердження відповідача про необхідність спочатку заміни позивачем сторони у договорі, а також те, що Олександрівська селищна рада не є належним відповідачем у справі є безпідставними. Матеріалами справи підтверджено, що Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області відповідно до інформаційної довідки №434116403 від 04.07.2025 є власником спірної земельної ділянки. Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте, саме Законом України "Про оренду землі" врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, |його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору. 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції. Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами третім і четвертим, відповідно до яких договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Отже, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час(укладення спірного договору). Згідно з абзацами першим - третім ст. 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендар [PERSON] добросовісно виконав свій обов`язок, повідомивши про намір продовжити орендні правовідносини і звернувся до Олександрівської селищної ради з проектом додаткової угоди, що підтверджується листом-повідомленням від 10.04.2025 року, який зареєстрований в Олександрівській селищній раді 22.04.2025 року що не заперечується відповідачем. Твердження відповідача про те, що позивач не звернувся з повідомленням про намір поновити строк дії договору оренди за 30 днів, як передбачено п. 8.1 Договору оренди від 15.05.2015 року, суд не бере до уваги, оскільки лист- повідомлення був надісланий відповідачу через Укрпошту 15.04.2025, тобто за 30 днів до закінчення строку дії договору, про що свідчить квитанція Укрпошти №215600426655, яка знаходиться в матеріалах справи. Дата реєстрації вказаного листа у відповідача (22.04.2025) не впливає на прийняття рішення у даній справі. Відповідач не вчинив дії по розгляду надісланої пропозиції, рішення не прийнято, а відтак клопотання орендаря не вирішено в місячний строк. Верховний Суд у постанові від 21.09.2022 по справі № 926/2720/21 підсумував, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) в контексті дій сторін договору виглядає наступним чином: - якщо орендар у строки встановлені договором або, за відсутності інших строків встановлених договором, у строки встановлені законом не звернувся до орендодавця взагалі або звернувся з їх порушенням та/або не надав проект договору, то суди повинні відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендарем в цьому випадку не дотримано вимоги договору та закону\ - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проекті договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився з запропонованими умовами та заперечив щодо г/оновлення договору, то в цьому випадку він діє в рамках своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі або відмовив з порушенням місячного терміну, однак при цьому протягом одного місяця, після закінчення строку договору надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, оскільки таке право орендодавця прямо передбачено частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі»; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах. Зазначену вже сталу позицію підтримав Верховний Суд також у постанові від 17.07.2024 по справі №911/1284/23. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи та посадові особи і місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є одними із фундаментальних засад цивільного права, спрямованими, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо укладення договору оренди землі на підставі Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Отже після направлення відповідачу клопотання з проектом додаткової угоди до договору оренди землі, відповідачем не вчинялись будь-які дії, які свідчили б про виявлення орендодавцем незгоди в укладенні договору оренди на новий строк. Зокрема не приймались рішення щодо відмови в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, та не скеровувалось листа-повідомлення орендодавця про заперечення в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі. В пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, констатовано, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Оскільки позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто може вважатись таким, що набув право "правомірного очікування". Предметом позову у справі є вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". Із встановлених судом обставин справи вбачається, що позивач дотримався процедури поновлення договору оренди на новий строк, завчасно повідомив теперішнього розпорядника земельної ділянки, орендодавця, про намір продовжити орендні правовідносини з додаванням проекту відповідної додаткової угоди, продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою, чого не заперечив відповідач, сплачує орендну плату, оскільки від відповідача ніяких претензій до орендаря за час оренди не було, а також орендодавець не направляв орендареві жодних листів про неможливість продовження договору оренди та не здійснив жодних юридично значущих дій спрямованих на припинення відносин, тому визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди є способом забезпечення прав позивача. Суд звертає увагу, що рішення про відмову в продовженні договору оренди селищною радою не приймалось, про наявність заперечень проти продовження строку оренди позивача Олександрівська селищна рада не повідомляла, а тому не бере до уваги аргументи викладені відповідачем у відзиві. Крім того, приймаючи до уваги вимоги ст. 83 ЦПК України щодо строків подання доказів, суд приходить до висновку, що у відповідача було достатньо часу для вчинення всіх процесуальних дій, передбачених главою 3 розділом 3 ЦПК України, які вони бажали вчинити для обгрунтування своєї позиції та надання відповідних доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved