Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позиція позивача. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить зобов`язати [PERSON] , не перешкоджати [PERSON] брати участь у вільному спілкуванні з онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресами їх місця мешкання. Встановити [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресами їх місця мешкання, а саме: - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, кожні 1 та 3 суботи місяця з 12:00 години до 18:00 години, враховуючи стан здоров`я дітей та погодні умови, проводити прогулянки, спільний відпочинок, спілкування з правом відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, у перші два місяці з дня винесення рішення суду по справі у присутності матері, а у подальшому - без супроводу матері; - у разі неможливості спілкування з онуками у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з матір`ю; - забирати онуків на відпочинок та оздоровлення з виїздом за межі місця проживання матері у літній період в час, вільний від навчання та відвідування освітніх дошкільних закладів та зимовий період, враховуючи зайнятість дітей та можливість такого відпочинку поза межами місцезнаходження матері та за попередньою домовленістю з матір`ю дітей; - не вчиняти будь яких дій з боку матері, щодо можливості спілкування [PERSON] з онуками засобами телефонного та інше. Позов обґрунтований тим, що 18 жовтня 2014 року між сином позивача [PERSON] та [PERSON] (після одруження Божко) відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 78 від 18 жовтня 2014 року. Після реєстрації шлюбу син зі своєю дружиною проживали разом з позивачем у його домоволодінні за адресою [ADDRESS] . Вони мали свою окрему житлову площу та окремий вхід до свого житла. В шлюбі у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Весь цей час до 2025 року взаємовідносини між позивачем з дружиною та дітьми і онуками були нормальними, як у кожній сім`ї, інколи виникали побутові конфлікти, але все це відбувалося загалом не доходячи до значних конфліктних ситуацій чи сварок. За час проживання сім`ї сина разом з ними, [PERSON] зі своїх рідних весь час спілкувалася тільки зі своїм батьком, який розлучився з її матір`ю та проживав окремо від них в Сахновщинському районі. З матір`ю невістка майже не спілкувалася до 2024 року. В кінці 2024 року, до них почала приїжджати мати [PERSON] . Спочатку на недовгий період часу, а згодом почала залишатися у них на декілька днів та гостювати у своєї доньки. В ці періоди позивач не бачив, щоб позивача син сварився з дружиною, чи зі своєю тещою. Натомість, декілька разів між позивачем та свахою почали виникати розбіжності та мілкі сварки з побутових питань, пов`язаних з проживанням її в їх домоволодінні. Після однієї з таких розмов на підвищених тонах, в час, коли син був відсутній в будинку, [PERSON] разом з матір`ю зібрали свої речі та забравши дітей, поїхали в місто Берестин, де мешкає сваха. Дана подія сталася приблизно 7 чи 8 червня 2025 року. З цього часу [PERSON] більше додому не поверталася і тимчасово проживала з дітьми у своєї матері. Син постійно спілкувався з нею по телефону і прохав зберегти сім`ю та знову проживати однією сім`єю. Майже щосуботи чи щонеділі [PERSON] їздив до м. Берестин до своєї сім`ї та дітей і намагався покращити стосунки та зберегти сім`ю. Також, майже кожної неділі позивач, як разом з сином, так і окремо від нього приїздив в [PERSON] , щоб побачитися з онуками та провідати їх. [PERSON] дозволяла їм з сином бачитися та спілкуватися з онуками, але поступово спільно зі своєю матір`ю почала перешкоджати їм в цьому, не зважаючи на попередню домовленістю з нею про побачення, не випускала дітей для побачень, не відчиняла квартиру та відмовлялася взагалі спілкуватися з ним. Останнім часом дані дії невістки і його свахи почали переростати в постійні сварки, необґрунтовані звинувачення і неодноразові виклики поліції для з`ясування відносин між ними. Зазначає, що онуки зі свого народження і до 2025 року проживали разом з ними в їх будинку, як позивач, так і його дружина на протязі всіх цих років брали безпосередню участь у їх вихованні, приділяли їм значну увагу, допомагали їм та дітям в міру своїх можливостей. Відношення до онуків з боку позивача завжди було якнайкращим, багато часу приділяв їм свою увагу та любов і в даний час сильно страждає без них та без спілкування з ними. В даний час, зважаючи на розлад стосунків між сином та невісткою, позивач позбавлений можливості бачитися з онуками та вважає, що розлад стосунків між дітьми не є підставою для заборони їх матері на побачення дідуся з ними. Зважаючи на це, позивач звернувся до органів опіки та піклування Кегичівської селищної ради та Берестинської селищної ради з заявами у сприянні надання погодження на побачення з онуками та отримав відповідні роз`яснення з цього питання. Крім цього, звернувся з листом до своєї невістки про надання нею дозволу на побачення зі своїми онуками та спілкування з ними, погоджуючи умови та час такого спілкування. Лист [PERSON] було отримано, але будь якої відповіді до цього отримано не було. Треба зазначити, що між позивачем та невісткою і її матір`ю виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі у вихованні та спілкуванні зі своїми онуками я не можу, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення до суду. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з онуками баби, діда, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Отже, вважає, що у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні онуків та наявності спору між ними у спілкуванні з дітьми, на підставі ч. 2 ст. 159 СК України, необхідно визначити способи участі діда у вихованні онуків, місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Позиція відповідача. Представник відповідача подав письмові пояснення, в яких у задоволенні позову просив відмовити, у разі визначення порядку спілкування встановити, що спілкування позивача з онуками відбуватиметься під наглядом у присутності матері [PERSON] чи іншої довіреної особи. Пояснення обґрунтовані, тим, що відповідачка не заперечує проти спілкування позивача з онуками та визнає його право брати участь у їхньому вихованні. Водночас враховуючи, що поведінка позивача неодноразово суперечила нормам поведінки, безпечній та етично прийнятній поведінці щодо дітей (підвищував голос, допускав некоректні висловлювання тощо) відповідач вважає за необхідне, щоб таке спілкування відбувалося під наглядом (у присутності матері/відповідача чи іншої довіреної особи). На думку відповідачки, встановлення судом саме такого порядку контактів відповідає найкращим інтересам дітей, особливо враховуючи вік наймолодшої дитини [PERSON] , [INFO] . В свою чергу позивач [PERSON] разом із батьком дітей [PERSON] своїми діям, шкодять психо-емоційному стану дітей та здоров`ю оскільки вони не враховують, а ні погодні умови, а ні стан здоров`я дітей та бажання дітей, таким чином після останньої зустрічі та прогулянки молодша дитина [PERSON] , [INFO] , захворіла. Старший із дітей [PERSON] , [INFO] , заявляв про своє небажання спілкуватися із позивачем по справі, органам опіки, але дане не бажання було проігноровано. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 20 серпня 2025 року позивач в особі представника звернулась до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом. Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання на 16 вересня 2025 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13 листопада 2025 року. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість усі надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: представник позивача: - про підтримання позовних вимог, розгляд справи без його участі та позивача та судові витрати залишити за позивачем та відмовляється від раніше заявленого клопотання, щодо допиту свідків; представник відповідача: - про розгляд справи без його участі та відповідачки. Позиція третьої особи невідома. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач є дідусем [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовими записами про шлюб сина та невістки та народження дітей (а.с.9-11) та не заперечується відповідачкою. Згідно копій витягів з реєстру територіальної громади, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований разом із онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та невісткою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13 із зворотними сторінками). Відповідно до свідоцтва про право власності житловий будинок за вищевказаною адресою належить позивачу [PERSON] (копія, а.с.14). Згідно копії довідки-характеристики виданої Кегичівською селищною радою від 21 липня 2025 року № 10-08/166 [PERSON] за період з 01 грудня 2020 року по 21 липня 2025 року комісіями селищної ради не розглядався, протягом зазначеного періоду до органів місцевого самоврядування скарги або зауваження щодо поведінки [PERSON] не надходили. У громаді характеризується як відповідальна, порядна та законослухняна особа. Іншими відомостями ЦНАП не володіє (а.с.14 зворотної сторінки). Згідно копій довідок виданих КНП КСР «Кегичівською центральною лікарнею [PERSON] в лікаря психіатра та на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.15 із зворотною сторінкою). Відповідно до відповіді [PERSON] від служби у справах дітей Берестинської міської ради від 18 липня 2025 року № 01-37/371 на заяву [PERSON] від 11 липня 2025 року щодо обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , повідомляє, що 17 липня 2025 року було відвідано родину за зазначеною адресою та встановлено, що вищевказані діти разом із мамою та бабусею проживають у двокімнатній квартирі. У дітей є місце для відпочинку та дозвілля, одяг, продукти харчування, гігієнічні засоби та інші речі першої необхідності в наявності. Санітарно-гігієнічні вимоги дотримані, умови проживання задовільні (копія, а.с.16 зворотної сторінки). Згідно відповіді [PERSON] від служби у справах дітей Берестинської міської ради від 15 серпня 2025 року № 01-37/411 на заяву [PERSON] від 14 липня 2025 року щодо визначення днів та годин спілкування з онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомляє, що відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тобто питання визначення днів і годин спілкування діда з онуками вирішується виключно в судовому порядку (копія, а.с.17). Згідно копії листа від позивача на адресу відповідачки, вбачається, що [PERSON] прохав відповідачку надати йому дозвіл на зустріч з онуками та можливість спілкуватися з ними у визначений відповідачкою час та місце на її розсуд, також просив надати відповідь, із пропозицією відповідачки про можливість здійснення таких дій, а також направити письмову відповідь [PERSON] (копія, а.с.18). Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ч. 1ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів. За правилами ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Ч. 5,6 ст. 19 СК України передбачають, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За вимогами ч. 1 ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. За приписами ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Конструкція ст. 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті. Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда по відношенню до своїх внуків в першу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та внуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ бабусі, дідуся до внука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини. У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 вказано, що законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється у покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). У постанові Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. У даній справі спір стосується прав діда на спілкування зі своїм внуками та встановлення графіку спілкування з ним. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У позовній заяві, в тому числі, зазначалось, та підтверджується матеріалами справи, що раніше позивач проживав за одною адресою разом із невісткою, сином, онуками, в кінці 2024 року коли почала приїздити сваха до невістки, почалися сварки, після однією із таких розмов на підвищених тонах відповідачка зібрала свої речі та забравши дітей переїхала в м. Берестин до місця мешкання свахи. Посилання представника відповідача щодо заперечення наявність перешкод з боку відповідачки щодо участі діда у вихованні дітей та спілкуванні з ними, суд до уваги не бере, оскільки наявність спору із цього приводу свідчить про зворотне, та не надання своєчасної відповіді відповідачем на лист позивача від 28 липня 2025 року (а.с.18) є прямим і безпосереднім свідченням факту наявності спору, щодо порядку участі діда у вихованні онуків. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27 серпня 2024 року у справі № 757/26787/22. Щодо способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з онуками, суд зазначає наступне. Так матеріали справи не містять основного доказу письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, як того вимагає ст. 19 СК України. За наявними матеріалами справи, суд позбавлений можливості прийняти об`єктивне рішення, що відповідатиме найкращим інтересам дітей, оскільки враховуючи вік дітей дитина [PERSON] , 2015 року народження, вже у шкільному віці, а дитина [PERSON] , 2022 року дошкільного віку. Графік спілкування має бути розроблений з урахуванням вікових та фізіологічних особливостей дітей, їхнього розпорядку та потреб. Крім того, відсутність даних про навчальний процес, режим дітей, гуртки чи додаткове навчання у вихідні дні, перешкоджає суду встановити графік, щоб не порушувати режим і інтереси дітей. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з онуками є необґрунтований, та такий, що не підлягає до задоволення, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження саме такого способу як зазначив позивач матеріали справи не містять. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач просить судові витрати залишити за ним, тому суд не розглядає питання щодо їх розподілу. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Outcome: partial