Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Дідух Є.О., в інтересах ТОВ «Українські фінансові операції», через систему Електронний суд звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4596880 на суму 5000,00 грн., строком на 364 дні: з 26.04.2024 по 25.04.2025; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 28 днів. Так на пільговий строк 28 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте Позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5% у день. Кредитний договір укладений в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора «80284». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору про організацію переказу коштів між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна». ТОВ «Пейтек Україна» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Так, ТОВ «Пейтек Україна» відповідно до кредитного договору №4596880 від 26.04.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000,00 грн. на платіжну карту [NUMBER] . За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №4596880 від 26.04.2024 у період з 26.04.2024 по 25.11.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами на загальну суму 16050,00 грн. 25.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ « Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Представник позивача у позові зазначив, що перед позивачем у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024 загальною сумою 32300,00 грн. яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 5000,00 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором 16050,00 грн.; нарахованих процентів позивачем 11250,00 грн. та інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом цивільної справи, а саме: судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. ????Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строк, передбачений договором позики, в результаті чого представник ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу. Разом з позовною заявою представник позивача Дідух Є.О. надав клопотання про витребування з АТ «Пумб» наступної інформації: про підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] та витребувати у АТ «ПУМБ» 04070, м.Київ, вул. Андріївська, 4 інформації щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПІ [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 26.04.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «ПУМБ», у сумі 5000 за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Петейк Україна» (а.с.54-56). Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецьким О.Ю. від 03.09.2025 відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 06.10.2025, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачці п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Крім того, вищевказаною ухвалою вказане клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено (а.с.186-187). 05.09.2025 до суду надійшла заява представника відповідача Усатої Н.А., яка діє на підставі довіреності №711 від 12.08.2025, про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.188). 09.09.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів: реєстру боржників від 25.11.2024 по договору факторингу від 25.11.2024 №25/11/2024 (а.с.190, 193-195). 23.09.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача адвоката Матерборчук Ю.В., яка діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серія ВТ №1065152 від 23.09.2025, про надання доступу до електронної справи №512/688/25 для ознайомлення з її матеріалами (а.с.206). 30.09.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Матерборчук Ю.В., з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 32300,00 грн. інфляційних втрат і 3% річних, а також судових витрат в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Зокрема, [PERSON] вважає, що нарахування та стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024 є безпідставним та не припустимим і порушує права відповідача. Із заявленої суми до стягнення вбачається, що вона складається з тіла кредиту 5000,00 грн.; нарахованих первісним кредитором процентів за користування кредитом в сумі 16050,00 грн. за період з 26.04.2024 по 25.11.2024; процентів нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції» (після відступлення вимог первісним кредитором) в сум 1125,00 грн. за період з 26.11.2024 по 25.04.2025. Отже, проценти за користування кредитом були нараховані в сумі 16050,00 грн. ТОВ «Лінеура Україна» як первісним кредитором та в сумі 11250,00 грн. нараховані позивачем як особою, до якої перейшло право грошової вимоги заборгованості з 26.11.2024. Вказані проценти нараховані відповідно до пониженої відсоткової ставки кредитування у розмірі 0,01% у день за період з 26.04.2024 по 23.05.2024 та повної ставки в розмірі 1,5% за день, яка застосовувалась з 24.05.2024. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] являється військовослужбовцем учасником бойових дій та ветераном війни. Наразі перебуває на лікуванні та проходить реабілітацію в м.Одеса. Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заході із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов?язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання яке віднесено чи буде віднесено до об?єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об?єкта нерухомості, об?єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Тобто, на думку представника відповідача, для військовослужбовців даною нормою чинного законодавства передбачені зокрема щодо звільнення від сплати процентів за користування кредитом, а також від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Відтак, нарахування [PERSON] процентів за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024 р. на загальну суму 27300 грн. (первісним кредитором в сумі 16050 грн. та товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» в сумі 11250 грн.) є неправомірними, такими, що суперечать нормам чинного законодавства та порушують права та законні інтереси відповідача. З табличними розрахунками заборгованості, які долучені до позову, відповідач категорично не погоджується, вважає їх такими, які містять безпідставно нараховані суми процентів за користування кредитними коштами. Заборгованість в сумі 27300 грн., нарахована [PERSON] у вигляді відсотків за шоденне користування кредитом грубо суперечить нормам чинного законодавства та стягненню з відповідача не підлягає. Щодо заявлення позивачем у позові вимоги про нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, то представник відповідача вказала, що Законом України від 15.03.2022 №2120-IХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділом "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, пунктом 18 якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до Указу Президента України з 24.02.2022 р. на території України запроваджено воєнний стан. З урахуванням вишевказаного, в період дії військового стану суми інфляційних втрат та 3% річних не нараховуються та не стягуються з позичальника. А тому, вимога позивача про їх нарахування і стягнення з відповідача не має під собою відповідного правового підгрунтя та з цих підстав задоволенню не підлягає. Таким чином, представник відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення із [PERSON] заборгованість по відсоткам за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024 в розмірі 27300,00 грн., інфляційних втрат і 3% річних, а також судових витрат: сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу (а.с.208-210). Крім того, представник відповідача надала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.206). У зв`язку з відсутністю інформації з АТ «Перший український міжнародний банк» щодо даних про банківську карту відповідача, слухання справи відкладено на 10.11.2025. 07.10.2025, на виконання ухвали суду від 03.09.2025, надійшла відповідь представника АТ «Перший український міжнародний банк» (а.с.223). У зв`язку з відсутністю у суду про належне сповіщення відповідача слухання справи відкладено на 09.12.2025. 09.12.2025 представник відповідача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) заявила клопотання про відкладення розгляду справи. Слухання справи відкладено на 25.12.2025. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Представник позивача зазначив у позовній заяві щодо розгляду справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві (а.с.15). Крім того, матеріали справи містять довідку про доставку електронного документу (судової повістки) до електронного кабінету позивача та його представника у підсистемі ЄСІТС (а.с.226, 227). 25.12.2025 відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.225). Представник відповідача адвокат Матерборчук Ю.В. в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) 25.12.2025 заперечила проти позовних вимог в частині стягнення відсотків, що були нараховані первісним кредитором та ТОТ «Українські фінансові операції». Щодо стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом в сумі 5000,00 грн. - не заперечувала. Клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4596880 (а.с.24-44). Згідно пунктів 1.2 та 1.3 договору сума кредиту становить 5000,00 грн.; строк кредитування 364 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 28 днів. Пунктом 1.4.2 договору встановлено, що знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких мовах: якщо Клієнт до 23.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить коти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. З пункту 4.1. договору вбачається, що стандартна процентна ставка за кожен день користування кредитом становить 1,50%. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами про що засвідчив одноразовим ідентифікатором 80284. З паспорту споживчого кредиту вбачається, що стандартна процентна ставка відсотків річних становить 547,50% (або 1,50% в день); загальні витрати за кредитом, за стандартною процентною ставкою становлять 27300,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч.тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 32300,00 грн.; загальні витрати за кредитом з урахуванням зниженої процентної ставки 25214,00 грн. Разом з тим з вказаного паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] ознайомлений з умовами та засвідчив власним електронним підписом одноразовим ідентифікатором 65055 (а.с.19-23). Матеріали справи містять інформаційне повідомлення згідно якого вбачається, що [PERSON] надав згоду на збір персональних даних відносно нього (а.с.45). З додатку №1 до договору вбачається, що сума кредиту становить 5000,00 грн. та проценти за користування кредитом 25214,00 грн. (а.с.46). Крім того, матеріали справи містять лист повідомлення боржників щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами (а.с.57-58). З листа АТ «Пумб» №КНО-56.3.2/10043 від 16.07.2025 вбачається про неможливість надання інформації адвокату Дідух Є.О., що містить банківську таємницю (а.с.60-61). Згідно листа ТОВ «Пейтек» №20241219-1730 від 19.12.2024 вбачається, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 26.04.2024 об 11 годині20 хвилин 15 секунд (а.с.62). Матеріали справи містять інформацію про надсилання поштової кореспонденції відповідачу (а.с.64-69, 70). Окрім того, матеріали справи містять правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.71-86). З реєстру боржників до договору факторингу №31-1/03/2025 від 31.03.2025 вбачається, що у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції за основною сумою боргу 5000,00 грн.; сумою заборгованості за відсотками 16050,00 грн.; сума заборгованості за пенею, штрафами 2500,00 грн.; сума заборгованоті разом 23550,00 грн. (а.с.87-89). Також, матеріали справи містять розрахунок заборгованості первісного кредитора з якого вбачається, що станом на 25.11.2024 у [PERSON] утворилась заборгованість у сумі 23550,00 грн. (а.с.90-98). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» вбачається що у відповідача існує заборгованість перед позивачем за 150 календарних днів (26.11.2024 24.04.2025) в сумі 11250,00 грн. (а.с.99-102). Матеріали справи містять договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022 укладений між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.103-113). Відповідно до договору факторингу №25/11/2024 вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» відступає, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає право вимоги до боржників (а.с.115-134). Матеріали справи містять лист Національного банку України №14-0004/12907 від 19.02.2024 щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування (а.с.144-150). Разом з тим, в матеріалах справи наявні платіжні інструкції (№512 від 06.12.2024; №511 від 05.12.2024; №510 від 05.12.2024) за відступлення права вимоги згідно договору факторингу (а.с.154,155,156). Матеріали справи містять статут ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.158-167). Як вбачається з посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.214). Згідно витягу з єдиного державного реєстру ветеранів війни №20250509-00032725 від 09.05.2025 вбачається, що відповідач має статус учасника бойових дій на підставі пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», строк дії статусу безтерміново (а.с.214 на звороті). 30.09.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Матерборчук Ю.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.217). Ухвалою суду від 03.10.2025 вищевказане клопотання представника відповідача задоволено (а.с. 220-221). 07.10.2025 до суду надійшла інформація №КНО-07.8.5/12969 БТ від 26.09.2025 з АТ «Перший український міжнародний банк» з якої вбачається, що операція на суму 5 000,00 грн. проведена 26.04.2024 об 11 годині 20 хвилин 14 секунд з використанням сервісу переказу коштів через АТ «Пумб». Між Банком та ТОВ "Пейтек Україна" було укладено договір відповідно до якого Банк надав послуги переказу коштів. В Банку наявна лише часткова інформація щодо операції, а саме що кошти направлені на карту № [NUMBER] яка випущена на ім?я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с.223). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами частини 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно статті 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Всупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей ні на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції» ні на рахунки попереднього кредитора. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно статті 548 ЦК виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті статей 546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Відповідно до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з пункту 1.4.2 договору знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на умовах: клієнт до 23.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (а.с.26). Крім того, матеріали справи містять розрахунок заборгованості первісного кредитора з якого вбачається, що станом на 25.11.2024 у [PERSON] утворилась заборгованість у сумі 23550,00 грн. (а.с.90-98). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» вбачається що у відповідача існує заборгованість перед позивачем за 150 календарних днів (26.11.2024 24.04.2025) в сумі 11250,00 грн. (а.с.99-102). Так, відповідачем та його представником не надано суду розрахунки щодо сплати кредитної заборгованості, не надано квитанцій про перерахування коштів у рахунок погашення заборгованості та не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. На підставі частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вимоги частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошові зобов`язання за кредитними договорами, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4596880 від 26.04.2024 у сумі 32300,00 грн. з яких 5000,00 грн. заборгованість за основним боргом (що не оспорюються відповідачем та його представником); 16050,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором; 11250,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими позивачем. Щодо твердження представника відповідача про неправомірність нарахування процентів за кредитним договором у зв`язку з тим, що відповідач являється військовослужбовцем. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заначила, що [PERSON] на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на пільги, зокрема щодо звільнення від сплати процентів за користування кредитом. Суд, не погоджується з таким твердженням представника відповідача з огляду на таке. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. На підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» [PERSON] надав суду копію витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, згідно з яким він має статус учасника бойових дій з 19.10.2017 згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та копію посвідчення Учасника бойових дій № [NUMBER] видане безстроково (а.с.214, 214 на звороті). У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення [PERSON] від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Надана відповідачем копія витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни №20250509-00032725 від 09.05.2025 та посвідчення Учасника бойових дій № [NUMBER] є документами, що може підтверджувати наявність у [PERSON] статусу учасника бойових дій та права на пільги (з 19.10.2017) відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій. Таким чином, застосування в цій справі частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення зазначеного закону стосуються виключно мобілізованих позичальників та на спірні правовідносини не поширюються. Щодо вимог представника позивача про нараховування інфляційних втрат і 3% річних органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суд зазначає наступне. В позовній заяві представник позивача зазначив, що в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3:100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача. Згідно із частиною 10 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до частини 11 статті 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При цьому, наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження №12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. З огляду на викладене, враховуючи, що в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває на момент вирішення даного спору, а також те, що ухвалення рішення в цій частині є правом суду та позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення. Щодо витрат на правову допомогу. Представник позивача Дідух Є.О. у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Разом з тим, в матеріалах справи міститься відзив представника відповідача [PERSON] в якому остання зазначила, що даний спір є спором незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, позовні заяви типовими, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. є завищеною та неспівмірною в даному випадку. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії наступних документів: договору про надання юридичних послуг допомоги №01/08//2024-А від 01.08.2024, укладеного між адвокатом Дідух Є.О. та ТОВ «Українські фінансові операції», за умовами якого виконавець має надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (а.с.179-182). Матеріали справи містять свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №5972/10 видане на ім`я Дідух Є.О. (а.с.157). В матеріалах справ наявний акт прийому-передачі послуг №4596880 від 20.07.2025, а саме за: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства на що адвокатом було затрачено 0,5 години, що еквівалентно 440,00 грн.; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи на що адвокатом було затрачено 1 години, що еквівалентно 840,00 грн.; аналіз чинного законодавства судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства на що адвокатом було затрачено 0,5 години, що еквівалентно 440,00 грн.; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом що адвокатом було затрачено 1 годину, що еквівалентно 840,00 грн.; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів на що адвокатом було затрачено 1 годину, що еквівалентно 840,00 грн.; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів на що адвокатом було затрачено 1 години, що еквівалентно 840,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] до суду Савранський районний суд Одеської області на що адвокатом було затрачено 2 години, що еквівалентно 1640,00 грн.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) на що адвокатом було затрачено 1 годину, що еквівалентно 840,00 грн.; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів на що адвокатом було затрачено 2 години, що еквівалентно 1640,00 грн.; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №4596880 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в тому числі участь у судових засіданнях на що адвокатом було затрачено 2 години, що еквівалентно 1640,00 грн. (а.с.47-48). Згідно листа Ради адвокатів Київської області вбачається про детальний опис робіт виконаний адвокатом Дідух Є.О. (а.с.49-50). Матеріали справи містять заявку №4596880 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 з якої вбачається перелік послуг з професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024, які пропонує надати адвокат Дідух Є.О., а також розмір їх оплати (а.с.51-53). Крім того, матеріали справи містять рахунок на оплату №4596880-2025 від 20.07.2025 що здійснено ТОВ «Українські фінансові операції» за надання правової допомоги адвокатом Дідух Є.О. в розмірі 10000,00 грн. З розділу 3 договору про надання правничої допомоги вбачається, що загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг вказану в усіх актах наданих послуг. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом частин 4, 5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства на що адвокатом було затрачено 0,5 години, що еквівалентно 440,00 грн.; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи на що адвокатом було затрачено 1 години, що еквівалентно 840,00 грн.; аналіз чинного законодавства судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства на що адвокатом було затрачено 0,5 години, що еквівалентно 440,00 грн.; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом що адвокатом було затрачено 1 годину, що еквівалентно 840,00 грн.; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів на що адвокатом було затрачено 1 годину, що еквівалентно 840,00 грн.; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів на що адвокатом було затрачено 1 години, що еквівалентно 840,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4596880 від 26.04.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] до суду Савранський районний суд Одеської області на що адвокатом було затрачено 2 години, що еквівалентно 1640,00 грн.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) на що адвокатом було затрачено 1 годину, що еквівалентно 840,00 грн.; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів на що адвокатом було затрачено 2 години, що еквівалентно 1640,00 грн.; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №4596880 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в тому числі участь у судових засіданнях на що адвокатом було затрачено 2 години, що еквівалентно 1640,00 грн. Всього витрачено 12 (дванадцять) годин, що становить 10000,00 грн. 00 коп. Слід зауважити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial