Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , визнавши неповнолітню [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям її з реєстрації за зазначеної адресою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , окрім неї у спірній квартирі були зареєстровані її донька [PERSON] та її онука [PERSON] , [INFO] , та колишній чоловік [PERSON] . [INFO] померла її донька [PERSON] , на даний час в квартирі зареєстровані вона, [PERSON] та неповнолітня онука. В серпні 2022 року після смерті доньки, чоловік останньої забрав неповнолітню доньку [PERSON] та виїхали з належної їй квартири. Із зазначеного часу відповідач в квартирі не мешкає, особистих речей в квартирі не мають, житловою площею не цікавляться, витрати не несуть, комунальні послуги не оплачують. Перешкод в користуванні спірною квартирою відповідачу та онуці вона не чинить. Відповідач з дитиною добровільно залишили спірну квартиру, не проживають в ній більше трьох років, їх речей не має. Вона як власник квартири позбавлена можливості реалізувати права власника нерухомого майна, розпорядитися своєю власністю, а тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.05.2025 року відкрито провадження по справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.09.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 20.11.2025 року позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказавши, що [INFO] померла її донька, після початку повномасштабного вторгнення чоловік її доньки прийняв рішення виїхати до Нідерландів, вони виїхали всі разом наприкінці вересня 2022 року, в подальшому вона повернулась до України, а відповідач у справі та онука залишились за межами України. Вказала, що має намір продати спірну квартиру та переїхати до матері, якій 90 років, до м. Балаклія, Харківської області. В подальшому позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради 14.10.2025 року через систему «Електронний суд» надіслав письмові пояснення, відповідно до яких просив розглядати справу без участі представника Департаменту служб у справах дітей, у зв`язку з виробничою необхідністю; прийняти рішення на розсуд суду з врахуванням найкращих інтересів [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначили, що цивільна справа, яка розглядається не відноситься до цивільних справ, коли надається висновок органу опіки та піклування. Разом з цим повідомили, що Службою у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей, як структурним підрозділом Департаменту служб у справах дітей за територіальною належністю, 18.08.2025 було надіслано відповідачу запрошення на особистий прийом, для з`ясування думки щодо спору, [PERSON] на запрошення не відгукнувся. Третя особа [PERSON] засобами поштового зв`язку надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, обставини, викладені у позові підтвердив, просив позовні вимоги задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 19.11.2004 року, реєстрований № 6579, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківські міське бюро технічної інвентаризації» 02.12.2004, реєстраційний № 1546391. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2014 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 3406 від 21.02.2022 року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.02.2022 року. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до письмових пояснень Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Службою у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей, як структурним підрозділом Департаменту служб у справах дітей за територіальною належністю, 18.08.2025 надіслано відповідачу запрошення на особистий прийом, для з`ясування думки щодо спору, [PERSON] на запрошення не відгукнувся. В судовому засіданні 20.11.2025 року свідок [PERSON] вказала, що позивач у справі її сусідка, після смерті її сина та дочки позивача, вони почали частіше спілкуватися з метою підтримки один одного, Підтвердила факт того, що зять позивачки виїхав за кордон наприкінці 2022 року разом з донькою [PERSON] , більше з того часу вона їх не бачила. За правилами ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ч.1 ст.383 ЦК України закріплено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Серед іншого, норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідачем не надано суду відомостей про існування домовленості щодо збереження за неповнолітньою права користування належною позивачу квартирою, або укладення договору найму між сторонами, предметом якого є спірне нерухоме майно. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач з дитиною дійсно не проживають в спірній квартирі більше трьох років, тому відсутні підстави стверджувати про порушення житлових прав неповнолітньої дитини та її реєстрація створює надмірний тягар для власника житла, адже наявність в житлі зареєстрованої дитини, яка там не проживає, суттєво обтяжує правомочності власника житла. Вона не може не лише вільно користуватись, але й розпорядитись своєю власністю. Враховуючи вищенаведене суд констатує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, та дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. В той час вимога про зняття [PERSON] , [INFO] , з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягає, оскільки, визнання особи такою, що втратила право користування житлом тягне за собою підставу для звернення позивача до відповідного органу для зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial