Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Новий колектор» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 130923-9 від 13.09.2023, відповідно до п. 5.1.1. якого фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору. Позивач зазначав, на виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 20.10.2018-100004055 від 20.10.2018 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Представник позивача зазначив, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 20.10.2018 укладено кредитний договір (оферти) № 20.10.2018-100004055 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 17 800.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10 000.00 грн. та за відсотками 2800.00 грн., а також штраф у розмірі 5000 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 кредитного договору №20.10.2018-100004055 від 20.10.2018). Таким чином позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 20.10.2018-100004055 від 20.10.2018 у сумі 17 800 грн та понесені судові витрати в сумі 2422.40 грн. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 22.07.2025 відкрито провадження в справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою останнього відомого місця свого проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд та звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач відзиву не надав, із жодними клопотаннями до суду не звертався, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними доказами, які містяться в матеріалах справи. Ураховуючи викладене, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] 20.10.2018 укладено кредитний договір (оферти) №20.10.2018-100004055 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000.00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Встановлено, що кредитором ТОВ «Споживчий Центр» виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі, що підтверджено наданою до суду карткою з даними бухгалтерського обліку по договору № 20.10.2018-100004055. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач визначає в сумі 17 800.00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 10 000.00 грн, заборгованість за відсотками 2800.00 грн., а також штраф у розмірі 5000.00 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 кредитного договору № 20.10.2018-100004055 від 20.10.2018). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 130923-9 від 13.09.2023, відповідно до п. 5.1.1. якого фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору. На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 20.10.2018-100004055 від 20.10.2018 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Додані до позовної заяви докази свідчать, що відповідач вчинив дії для отримання кредиту та отримав кредитні кошти, свої зобов`язання не виконав та у строки, які були обумовлені сторонами кошти не повернув. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не нараховувались жодні суми заборгованості за кредитним договором відносно відповідача, сума боргу є незмінною з моменту укладення договору факторингу. Таким чином, на підставі вказаного договору факторингу позивач одержав право вимоги по заборгованості відповідача за Договором № 20.10.2018-100004055 від 20.10.2018 року. Отже позивачем доведені факти укладення кредитного договору із первісним кредитором, наявності за відповідачем заборгованості за договором та відступлення права вимоги, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими та такими, що мають бути задоволені. З відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 20.10.2018-100004055 від 20.10.2018 року у сумі 17 800.00 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку задоволенням позовних вимог понесенні позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422.40 грн підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved