Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] , від імені та інтересах якої діє представник адвокат Миньо М.М., 24.11.2025 подала до Турківського районного суду Львівської області заяву, заінтересована особа: Турківська міська рада Самбірського району Львівської області, в якій просила встановити факт її постійного проживання, однією сім`єю разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період часу з 29.03.1996 по [INFO] , та на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті [PERSON] , [INFO] . Обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Із 15.08.1960 [PERSON] та [PERSON] працювали разом у Ластівківській ВШ, та 07.11.1963 вони уклали шлюб, що був зареєстрований у Ластівківській сільській раді Турківського району Львівської області. 01.04.1972\~шлюб між\~сторонами було\~розірвано,\~оскільки [PERSON] \~зловживав алкогольними\~напоями.\~Протягом двох\~років з\~часу розірвання\~шлюбу [PERSON] \~проживав у\~Закарпатській області\~у свого\~дядька,\~а заявник\~була переведена\~на роботу\~у відділ\~освіти до\~м.\~Турки.\~У серпні\~1974\~року [PERSON] \~повернувся до\~Турки та\~попросив у\~заявника,\~щоб вони\~проживали разом,\~оскільки він\~обіцяв змінити\~свою поведінку.\~Заявник повірила\~йому,\~і з\~того часу\~вони проживали\~разом без\~реєстрації шлюбу\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Рішенням Турківської міської ради від 29.03.1996 заявник [PERSON] та [PERSON] обміняли квартиру, у якій вони проживали, на квартиру по [ADDRESS] . З цього часу заявниця проживала разом з [PERSON] однією сім`єю за вказаною адресою. За час спільного проживання спільних дітей не мали. [INFO] [PERSON] помер. Похованням [PERSON] , а також питаннями державної реєстрації його смерті займалася заявник [PERSON] . Відповідно до довідки по формі спадкування № 287 від 31.10.2025, виданої виконавчим комітетом Туркіської міської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , до дня смерті був зареєстрований у будинку [ADDRESS] , який на той час належав заявнику [PERSON] , разом з ним був зареєстрований племінник [PERSON] із сім`єю. Заповіту [PERSON] не складав. Померлому [PERSON] належала частка квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 23.04.1998. Заявник [PERSON] , є спадкоємицею четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки проживала разом з ним однією сім`єю з 1974 року, зокрема з 1996 року, за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємці першої-третьої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні. 19.11.2025 заявник [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М. М. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки нею не підтверджено факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а також не надано підтверджуючих документів факту спільного проживання разом з [PERSON] однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини відповідно до ст.1264 ЦК України. За таких обставин, заявник [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, відтак, змушена звернутись до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського\~районного суду Львівської області від 26.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 10.12.2025 о 14:00 год., витребувано інформацію щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] та викликано в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 02.12.2025 на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2025 на адресу Турківського районного суду Львівської області приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. скерував до суду лист, в якому вказав, що спадкова справа на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника адвокат Миньо М.М. заяву підтримали та надали пояснення аналогічні викладеним у заяві. [PERSON] також доповнила, що у неї не було рідних дітей, тому вона прийняла до себе у квартиру і зареєструвала у ній племінницю [PERSON] та її доньку [PERSON] , оскільки вони проживали в селі, їй було шкода, що дитина у селі і з метою забезпечити належний розвиток дитини, щоб відвідувала школу у місті, вона дозволила їм проживати у квартирі в м. Турка. В подальшому племінниця [PERSON] померла, і відповідну частку у квартирі вона успадкувала. Іншу частку квартири вона відкупила у доньки племінниці [PERSON] , про що представила суду відповідні докази. Оскільки більшу частину життя проживала з [PERSON] і на час його смерті також, встановлення вказаного факту їй потрібне для оформлення права спадкування на усю квартиру. Представник заінтересованої особи Турківської міської ради Самбірського району Львівської області у судовому засіданні вказала, що вимоги заяви підтримує та не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] знає від того моменту, коли вони посилились проживати у будинок [ADDRESS] . Все життя знав, що [PERSON] та [PERSON] є сім`єю, йому невідомо було що вони були розлучені, оскільки їх поведінка, побут і все відповідало відносинам сім, дітей в них не було, завжди вони разом були, в магазин, будь-куди разом ходили. З [PERSON] у нього були дружні відносини, завжди спілкувались, іншої сім`ї чи дітей у [PERSON] не було. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] . [PERSON] знає з 1996 року, коли вона з чоловіком [PERSON] поселилися в будинок [ADDRESS] . Весь час [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] , ще з ними деякий час прожила дівчинка (донька племінниці), [PERSON] та [PERSON] завжди були разом, [PERSON] працювала, а [PERSON] займався побутовими справами, готував їжу, неодноразово в гості запрошував. У 2004 році [PERSON] помер, всі поховання здійснювала його дружина [PERSON] , інших членів сім`ї, окрім дружини [PERSON] не мав. [PERSON] тепер їй стало відомо, що [PERSON] і [PERSON] не були одружені, вона весь час знала що вони сім`я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] . [PERSON] є тіткою її батька, знає її дуже добре. [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] весь час, від коли вона її знає. Дуже часто приїжджали до них в гості, оскільки будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] , там був зареєстрований [PERSON] , але він ніколи не проживав у с. Розлуч, завжди проживав у м. Турка. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, жили добре, дітей не мали, завжди були разом. Вона обізнана, що вони не перебували у шлюбі, оскільки такий було розірвано, проте всі знали що вони одна сім`я, бо завжди все робили разом. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України, серії [NUMBER] та витягом з реєстру Турківської територіальної громади від 10.02.2025, дата реєстрації 29.03.1996. Згідно витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 07.11.1963 між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб, за актовим записом № 19, дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », 01.04.1973 рішенням Турківського народного суду шлюб розірвано. Згідно довідки № 287 від 31.10.2025, виданої т.в.о. старости села Розлуч виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області Г.Когут, відповідно до ст. 29 ЦК України [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований у будинку [ADDRESS] . На момент смерті за даною адресою згідно погосподарської книги №1 Розлуцької сільської ради на 2001-2005 р.р. у житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] племінник [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] дружина [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] дочка [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] син [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] зять [PERSON] та [PERSON] , [INFO] онук [PERSON] . Даних щодо складання та посвідчення заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , старостою села Розлуч немає. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2004, [PERSON] помер [INFO] . Заявником [PERSON] станом на 23.04.1998 виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 23.04.1998, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав ( №453536067, час формування 25.11.2025) [PERSON] на праві власності належить частки квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав ( №453523055, час формування 25.11.2025) [PERSON] на праві власності належить частки квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2025 (однієї четвертої) частки квартири, укладеного між сторонами [PERSON] та [PERSON] (до укладення шлюбу 22.12.2022 [PERSON] , до кладення шлюбу 11.02.2006 [PERSON] ). 19.11.2025 заявник [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного\~нотаріуса Самбірського\~районного нотаріального\~округу Федаша\~М.М.\~від 19.11.2025,заявнику\~ [PERSON] \~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~ після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , оскільки нею не підтверджено факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, а також не надано підтверджуючих документів факту спільного проживання разом з [PERSON] однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини відповідно до ст. 1264 ЦК України. Згідно відповіді\~приватного нотаріуса\~Самбірського районного\~нотаріального округу\~Федаша М.М.\~від 01.12.2025\~№ 259/01-16\~та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), номер інформаційної довідки 83442798 від 01.12.2025, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно з актом від 06.11.2025, який складений та підписаний комісією в складі [PERSON] , [PERSON] , членами комісії Сподарик О.В., Вовчанською С.Є. та Славич А.В., в присутності мешканців міста Турка (сусідами): [PERSON] та [PERSON] , встановлено та підтверджено, що [PERSON] постійно та безперервно проживала з громадянином [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , понад 5 років (орієнтовно з 1996 року) до дня його смерті [INFO] . Норми права,\~які\~застосував\~суд,\~та\~мотиви\~їх застосування. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). У ст.1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03.11.2025 у справі № 394/565/21 до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99) При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.03.2019 в справі № 461/4689/15-ц, від 30.09.2019 у справі № 554/14633/15-ц). Верховного Суду у постанові від 18.09.2023 у справі № 582/18/21 вказав, що про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16, від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 712/14547/16-ц, від 24.01.2020 у справі № 490/10757/16-ц, від 08.12.2021 в справі № 531/295/19. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини, згідно висновків Верховного Суду викладених у постанові від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17). У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заявник постійно проживала з [PERSON] однією сім`єю в період часу з 29.03.1996 по 01.06.2024 та на час відкриття спадщини а тому заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Миньо М. М. про встановлення факту, що має юридичне значення є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved