Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом в якому просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка з ним проживала за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову позивач вказав, що з липня 2011 року він перебуває у стосунках з [PERSON] , [INFO] . У них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , актовий запис №59. Він разом з дитиною та співмешканкою проживають за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , особа з інвалідністю ІІІ групи та перебуває на обліку в КНП «Олександрівська лікарня» у лікаря психіатра. Останнім часом стан здоров`я його співмешканки почав погіршуватися, що проявлялося у безперервному мовному потоці, не пам`ятала що й навіть говорила, маренні, галюцінації, безсоння, параної, манії переслідування. 19.03.2025 його було призвано до Збройних Сил України, що остаточно вплинуло на її психічний стан здоров`я, та вона була госпіталізована на стаціонарне лікування у КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». В даний час [PERSON] , знаходиться на лікуванні в 17 відділенні КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» та фактично не бере участі у вихованні дитини. Виписка найближчим часом не передбачається. У зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , його співмешканка у лікарні, донька знаходиться у рідної баби з дідом. Він займався вихованням та утриманням дитини, не зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, веде здоровий спосіб життя, доброякісно виконує батьківські обов`язки по вихованню дитини, були створені усі умови для повноцінного та гармонійного розвитку, проживання, виховання дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що відповідає принципам найкращих інтересів дитини, але в один день дитина фактично залишилася без батьків. Згідно довідки КЗ «Олександрівський ліцей №1» зазначено, що батько бере активну участь у вихованні дитини, виконує свої батьківські обов`язки відповідно до ст. 150 СК України; виховує дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей; піклується про здоров`я доньки, її фізичний та моральний розвиток; виконує все для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Метою встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини та перебування доньки на його утриманні необхідно для захисту прав та інтересів дитини, виховання доньки її рідним батьком, а також реалізації права на звільнення як військовослужбовця. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 21-22). Ухвалою цього ж суду від 30.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті (а.с. 89-90). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 65, 66). Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Пояснила, що мають з позивачем спільну дитину. Вона сама не може здійснювати догляд та виховання дитини, оскільки хворіє, перебуває на обліку в психіатричній лікарні, потребує лікування. Дитина фактично знаходиться з її похилими батьками. До призову на військову службу вона з дитиною проживала спільно з позивачем, останній здійснював виховання та утримання дитини. Представники третьої особи Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без участі третьої особи за наявними документами (а.с. 44-45, 46-48, 84-87). Представник третьої особи Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника за наявними документами (а.с. 49-54). Також, у справі були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що спілкується з відповідачкою з дитинства. Відповідачка хворіє, їй потрібне лікування, знаходиться в такому стані, що не може доглядати за дитиною. Відповідачка перебуває в депресії, має манію переслідування, панічні атаки. Коли хвороба відповідачки загострюється, поміщується на стаціонарне лікування, орієнтовно на два тижні. До призову позивача на військову службу, останній займався вихованням їх спільною з відповідачкою дитиною. Батьки відповідачки в похилому віці, хворіють. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьками відповідачки, у судовому засіданні пояснили, що в доньки, після народження онучки [PERSON] розвинулася психічна хвороба та донька потребує лікування, перебуває на уколах. Коли [PERSON] має загострення у хворобі, поміщується на лікування (востаннє була на лікуванні з 19.03.2025 по 05.06.2025), хоча недієздатною не визнана. У зв`язку з хворобою доньки, фактичний догляд, після призову позивача на військову службу, догляд за онукою здійснюють вони. Донька фактичної участі у вихованні онуки не приймає. Вони вже у похилому віці, не можуть забезпечити належне виховання та догляд онуці. Позивач є цивільним чоловіком їх доньки та батьком онуки. До призову на військову службу, позивач здійснював догляд за донькою та її виховання. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (позивач у справі) є батьком [PERSON] , [INFO] ; матір`ю останньої є [PERSON] (відповідачка у справі), що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 15.05.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.11). Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області №798 від 20.03.2025, до складу сім`ї [PERSON] входять співмешканка [PERSON] , 1981 р.н., дочка [PERSON] , 2012 р.н.; проживають в [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 20.03.2025 №7/02.1-11, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] та приймає участь у вихованні своєї доньки (а.с. 10). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 28.03.2025 №5313, солдак [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 20.03.2025 по теперішній час (а.с. 12). Відповідно до довідки Комунального закладу «Олександрівський ліцей №1 Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.03.2025 №246, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 7-Б класі ліцею. Батько [PERSON] бере активну участь у вихованні дитини, виконує свої батьківські обов`язки відповідно до ст. 150 СК України; виховує дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей; піклується про здоров`я доньки, її фізичний та моральний розвиток; виконує все для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти (а.с. 13). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Олександрівської лікарні» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 27.03.2025 №47, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП «Олександрівська лікарня» з діагнозом: параноїдальна шизофренія, безперервний перебіг, емоційно-вольовий дефект. Інвалід 3 групи. В даний час знаходиться на лікуванні 17 відділення КНП «ОКПЛ КОР» (а.с. 14). Відповідно до Висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків №61, виданого 20.03.2025 Комунальним некомерційним підприємством «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (дійсний до 20.03.2026), [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с. 15). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 31.03.2025 №2461/33, [PERSON] , [INFO] , з 19.03.2025 по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні у даній лікарні у психіатричному відділенні №17; виписка найближчим часом не передбачається (а.с.16). Відповідно до довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №173596 від 06.06.2016, №622457 від 12.06.2018 та серія 12 ААБ №576752 від 02.06.2021, [PERSON] , [INFO] , встановлена третя група інвалідності безтерміново, загальне захворювання; висновок про умови та характер праці без емоційних навантажень, нічних змін (а.с. 17, 18). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У даній справі позивач просить встановити факт самостійного виховання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, 3 ст.15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. З огляду на зазначене, вбачається, що у даній справі, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час воєнного стану військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Диспозиція зазначеної норми містить імперативний припис стосовно того, що підстава звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду. Разом з тим, як зазначили судді Великої Палати Верховного Суду, викладаючи спільну окрему думку щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, з огляду на встановлений статтею 65 Конституції України конституційний обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, надаючи оцінку доводам і доказам у вказаній категорії справ стосовно самостійного виховання і утримання одним з батьків дитини, суди мали б обережно застосовувати таку процедуру, не допускаючи ситуацій, за яких виникав би сумнів у пред`явленні позовів військовозобов`язаних / військовослужбовців з метою штучного створення умов та обставин, які могли б бути підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та/або звільнення з військової служби на підставі частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Тому, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, суди мали б досліджувати обставини (події), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З`ясовуючи у межах заявлених вимог питання щодо необхідності встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд враховує ті встановлені судом обставини, згідно з котрими мати дитини має психічні захворювання та протягом тривалого часу перебуває на лікуванні, хоча й не визнавалася недієздатною/обмежено дієздатною, не позбавлялася батьківських прав щодо вказаної дитини, однак як мати не здійснює щодо вказаної дитини прав та не виконує обов`язків, пов`язаних з її вихованням та утриманням. Дитина фактично проживала з батьком, який власне й займається її розвитком, вихованням, а також повністю забезпечує усім необхідним. У зв`язку з призовом позивача на військову службу його донька фактично залишається одна без батьківського піклування, що спричинить для неї негативні наслідки. Відтак, позовна заява позивача про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні дитини підлягає задоволенню, зокрема, на переконання суду, задля якнайкращих інтересів дитини.

Outcome: approved