Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

23.10.2025 позивач [PERSON] звернулася до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення безпідставно набутих коштів, в обґрунтування якого зазначила наступне. 30 липня 2025 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» суми заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирного будинку за період з 01.07.2023 по 30.06.2025 в сумі 7193,52 грн та судових витрат зі сплати судового збору у сумі 302,80 грн. 07 серпня 2025 позивачка здійснила оплату на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» суми судових витрат по справі № 3374/3621/25 (вул. Маршала Судця, буд. 3, кв. 77) в розмірі 302,80 грн та суми в розмірі 1800,00 грн за утримання будинку (о/р [NUMBER] , [ADDRESS] ). 26 серпня 2025 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя судовий наказ від 30 липня 2025 у справі № 337/3621/25 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» скасовано. 27 серпня 2025 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про повернення сплачених 07.08.2025 [PERSON] на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» грошових коштів, а саме: суми судового збору в розмірі 302,80 грн та суми в розмірі 1800,00 грн., однак листом від 16.09.2025 № 977922 ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» відмовило у поверненні сплачених позивачем грошових коштів. Свою відмову обґрунтовувало тим, що скасування судового наказу не дорівнює скасування боргу. Проте заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» по оплаті послуг з управління багатоквартирного будинку за період з 01.07.2023 по 30.06.2025 в сумі 7193,52 грн відсутня на підставі такого. 06 вересня 2017 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ), від імені яких діяв заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М (замовник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (управитель) укладено договір № 06/09/17- 324 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно п. 18 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 05.09.2018 року. Згідно протоколу від 15.10.2021 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , вирішено: відкликати управителя ТОВ «Місто для людей Запоріжжя»; обрати уповноваженою особою на розірвання договору управління від 06.09.2017 з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та укладення договору управління з ТОВ «Місто комфорту» співвласника [PERSON] ; визначити управителем ТОВ «Місто комфорту» і укласти договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. 01.08.2023 між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в особі уповноваженого [PERSON] та ТОВ «БК «Місто комфорту» (управитель) укладено договір № 5 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, згідно якого управитель зобов`язався надавати споживачу послуги управління багатоквартирним будинком (п. 3-4) за адресою: [ADDRESS] для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей (п. 1.1). Отже враховуючи вищезазначене, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017, який укладено між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» припинив свою дію, а отже заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» по оплаті послуг з управління багатоквартирного будинку за період з 01.07.2023 по 30.06.2025 відсутня. Враховуючи викладене, посилаючись на ст.1212 ЦК України, просить суд, стягнути з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» на користь [PERSON] сплачені грошові кошти у сумі 302,80 грн судового збору та 1800,00 грн за утримання будинку. Відповідно до відзиву на позовну заяву представника ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» Ісмайлової Л.О., поданого через систему «Електронний суд» 18.11.2025, просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, зазначивши наступне. У позивача [PERSON] , як у власника кв. [ADDRESS] , відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, виникла заборгованість за житлову послугу, яку надає відповідач, відповідно до діючого договору управління багатоквартирним будинком. Відповідачем, маючи право на ведення претензійно-позовну роботу було подано заяву про видачу судового наказу до суду. 30.07.2025 було видано судовий наказ по справі 337/3621/25, а 07.08.2025 позивачем було проведено добровільно сплату судового збору у розмірі 302,80 грн. платіжною інструкцією № 0.0.4486243529.1 (вказано призначення платежу: оплата судових витрат по справі 337/3621/25). Також, 07.08.2025 позивачем було сплачено добровільно заборгованість у розмірі 1800 грн. платіжною інструкцією № 0.0.4486259918.1 (вказано призначення платежу: утримання будинку, о/р [NUMBER] , [ADDRESS] ). У подальшому, позивач скористалась своїм правом та подала заяву про скасування судового наказу, але це не скасовує заборгованість, яка склалася у позивача по особовому рахунку. Відповідно до ухвали суду, було надано право Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. Щодо повернення судового збору зазначено, що позивач здійснив це добровільно, також було сплачено часткову заборгованість по особовому рахунку про що було зазначено в призначені платежу. Відповідно до цього у відповідача не виникає обов`язку повертати зазначені кошти, оскільки скасування судового наказу не є підставою повернення зазначених коштів та не робить отримання коштів безпідставно набутими. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України, якщо особа, знаючи про відсутність у неї такого обов`язку, все-таки здійснила їх сплату. Це акцентував Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22. Щодо законності вимог відповідача та продовжені дії Договору, зазначено, що 06 вересня 2017 року Співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] - від ім`я яких діє Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай Олексій Миколайович, який уповноважений на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520, згідно із Законом України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані «Замовник», з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», яке надалі іменується «Управитель», з іншої сторони, уклали договір № 06/09/17- 324 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, та в силу п.6 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Факт того, що договір є діючим, є доказ, який міститься в матеріалах справи, а саме лист ДЖКХ від 29.01.2024 №Ел-0012, в якому зазначено, що протокол від 15.10.2021 знаходиться лише на зберіганні в Департаменті з управління житлово-комунальним господарством. Контроль за виконанням рішень, прийнятих зборами співвласників не належить до повноважень Департаменту. Моніторинг руху житлового фонду здійснюється у Департаменті згідно наданої інформації керуючих компаній, в управлінні яких знаходиться житлові будинки. КК ТОВ «Місто комфорту» інформація про прийняття в управління будинку за адресою : [ADDRESS] не надавалася. За інформацією ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» на даний час Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] є діючим, в зв`яку з відсутністю передбачених законом підстав для його розірвання. Також це підтверджується відповіддю від 11.08.2025 № 971605, яка також міститься в матеріалах справи.Також на підтвердження цього факту додано копію постанов по справі 908/41/24. Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» продовжує виконувати зобов`язання за вказаним Договором № 06/09/17-324 та співвласники здійснюють оплату за надані послуги на рахунок ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» у відповідності до умов Договору. Також зазначено, що ні діючим законодавством, ні договором не передбачено обов`язок управителя надавати співвласникам багатоквартирного будинку докази надання послуг. Отже належним доказом ненадання послуги або надання неякісної послуги є претензія замовника. За її відсутності послуга вважається наданою і належної якості. Наголошено, що факти невідповідності якості надання послуги з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором, фіксуються під час проведення перевірки, у відповідності до вимог Постанови КМУ № 1145 від 27.12.2018 «Про затвердження Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг». З огляду на викладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 27.10.2025, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення безпідставно набутих коштів залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків позову терміном 5 (п`ять) календарних днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху. 04.11.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків, та додано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05.11.2025, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення безпідставно набутих коштів в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено перше судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення даної ухвали. 18.11.2025, через систему «Електронний суд», представником ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» Ісмайлової Л.О. подано відзив на позовну заяву з додатками. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити, за підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Хортицьким районним судом м. Запоріжжя від 30.07.2025 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» суми заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирного будинку за період з 01.07.2023 по 30.06.2025 в сумі 7193,52 грн та судових витрат зі сплати судового збору у сумі 302,80 грн. У подальшому, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2025 вказаний судовий наказ від 30.07.2025 у справі ЄУН 337/3621/25 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» - скасовано. Разом з тим, встановлено, що 07.08.2025 позивачка здійснила оплату на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», на виконання вищевказаного судового наказу від 30.07.2025, у розмірі 1800,00 грн за утримання будинку (о/р [NUMBER] , [ADDRESS] ), та у розмірі 302,80 грн судового збору, що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 0.0.4486243529.1 та № 0.0.4486259918.1. 27.08.2025 позивачка звернулася до відповідача із заявою про повернення сплачених 07.08.2025 на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» грошових коштів, а саме: суми судового збору в розмірі 302,80 грн та суми в розмірі 1800,00грн. Листом від 16.09.2025 ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» відмовлено у поверненні сплачених позивачем грошових коштів. Відмову обґрунтовувано тим, що скасування судового наказу не дорівнює скасуванню боргу. Водночас встановлено, що 06.09.2017 співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] - від ім`я яких діє заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай Олексій Миколайович, який уповноважений на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520, згідно із Законом України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», уклали договір № 06/09/17- 324 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, та в силу п.6 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Отже, на даний час Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] є діючим, що підтверджено матеріалами справи, зокрема наданими судовими рішеннями (справа №908/41/24). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 30.11.2024, позивач [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] . На думку позивачки, оскільки судовий наказ від 30.07.2025 скасовано, стягнуті на підставі вказаного судового наказу кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки відповідач безпідставно утримує грошові кошти, які перераховані позивачем. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі №910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі №918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі №904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15. Положення цієї статті застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина третя вказаної статті). Як зазначає позивач, нею на виконання скасованого судового наказу було сплачено суму у розмірі 1800,00 грн та 302,80 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. Отже, відповідач отримав грошові кошти за судовим рішенням, які добровільно сплачені позивачем. Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права. Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу. Згідно ч.9 ст.444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно ч.ч.5, 10 ст.444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Отже, чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає спеціальну процедуру повернення коштів, стягнутих на підставі судового наказу, який в подальшому було скасовано. Ця процедура полягає у здійсненні повороту виконання судового наказу. Верховний Суд у справі № 592/12956/21 від 22 березня 2023 року щодо повернення грошових коштів на підставі судового рішення, яке в подальшому було змінене/скасоване, дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що стаття 1212 ЦК України є нормою матеріального права і не може бути застосована для повернення коштів стягнутих за судовим наказом, який в подальшому був скасований, оскільки в такому випадку чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено процедуру повороту виконання судового наказу. За таких обставин, у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed