Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У серпні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідачка володіють трикімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа якої складає 67,8 м?, житлова площа 45,3 м?). Згідно договору купівлі-продажу частки квартири № 1141 від 08.05.2025 року та витягу з Державного реєстру речових прав № 426000604 від 08.05.2025 року, позивачем було придбано дві кімнати, що складають 16/25 частини вищезгаданої квартири (а саме 28,7 м? житлової площі, 42,8 м? загальної площі). Відповідач, в свою чергу, володіє однією кімнатою, що складає 9/25 частини квартири (а саме 16,6 м? житлової площі, 25 м2 загальної площі). Особовий рахунок на дану квартиру оформлений лише на одну особу (на Відповідача), що ускладнює виконання обов`язків по оплаті за комунальні послуги. Звернувшись до надавачів комунальних послуг, а саме до ДТЕК Київські регіональні електромережі, щодо розділу особових рахунків для сплати послуг та встановлення додаткового лічильника, було повідомлено, що це не є можливим без поділу житлового приміщення в натурі або визначення порядку користування. Позивач вважає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Проте, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитися про порядок користування квартирою. Тому, у зв`язку із тим, що позивач із відповідачкою не може знайти домовленості у користуванні квартирою, крім того, остання ще й періодично створює заборгованості по сплаті комунальних платежів, [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділити у користування [PERSON] дві кімнати площею 28,7 м2; виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 16,6 м?; в спільному користуванні співвласників залишити: кухню (5) - 10,1 м?, коридор (1) 4,1 м?, коридор (2) 2,8 м?, ванну кімнату (4) - 3,2 м?, вбиральню (3) - 1,4 м?, балкон 0,4 м?, а також стягнути судові витрати. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Ковалевської Л.М. Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою залишено без руху та надано термін для усунення вказаних недоліків. На виконання ухвали суду, позивачем надано уточнену позовну заяву та клопотання про залучення третьої особи. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2025 року провадження по даній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 10 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» представником третьої особи, ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Лещенко І.А. подано письмові пояснення, та зазначено, що для врегулювання питання приєднання власнику необхідно звернутися до центру обслуговування клієнтів із заявою про приєднання електроустановки певної потужності. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, підтримав, просив задовольнити Відповідач в судовому засіданні проти уточненого позову не заперечувала, щодо стягнення з неї судового збору заперечувала. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась, в заяві від 06.11.2025 року не заперечувала щодо розгляду справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та заява про зміну предмету позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка є співвласниками трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа якої складає 67,8 м?, житлова площа 45,3 м?. Відповідно до копії технічного паспорту, виданого Фастівським міжміським БТІ, квартира за адресою: [ADDRESS] , розташована на другому поверсі трьохповерхового будинку та складається з: двох кімнат житловою площею 28,7 м?. Кімната 1 16,9 м?, кімната 2 11,8 м?; кухні (в загальному користуванні); вбиральні (в загальному користуванні); ванної кімнати (в загальному користуванні); коридору (в загальному користуванні). Квартира обладнана балконом площею 0,4 м?. Загальна площа квартири 42,4 м?. Підсобна площа 13,7 м? (а.с.18-20). Згідно договору купівлі-продажу частки квартири № 1141 від 08.05.2025 року та витягу з Державного реєстру речових прав № 426000604 від 08.05.2025 року, позивачем було придбано дві кімнати, що складають 16/25 частини вищезгаданої квартири (а саме 28,7 м? житлової площі, 42,8 м? загальної площі) (а.с.51-53, 54). Згідно копії листа-дозволу від 06.05.2025 року, відповідачка [PERSON] , не заперечує про приєднання додаткового абонента, а саме [PERSON] , співвласнику квартири за адресою: [ADDRESS] до електромежері, що належить [PERSON] на підставі договору про приєднання до електричних мереж з встановленням додаткового лічильника обліку електроенергії (а.с. 55). Відповідно до копії довідки про заборгованість з оплати за послуги №15 від 29.05.2025 року, за адресою надання послуг з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення: [ADDRESS] станом на 01.05.2025 року є заборгованість з оплати за спожиті послуги, яка становить 5 927,96 грн. (а.с.56). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ззгідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також однокімнатний жилий будинок. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» - в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. 4 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 333/3048/16-ц, провадження № 61-3994св18 (ЄДРСРУ № 73368996) вказав, що відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Окремо необхідно зробити наголос на тому, що згідно з правовим висновком Верховного суду України, викладеного в Постанові від 03.04.2013 р. у справі № 6-12цс13 вбачається: «Виходячи з аналізу зазначеної правової норми (ст.358 ЦК України) слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування житлом (приміщенням квартири), то такий порядок встановляється судом. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення та положення чинного законодавства, суд вважає за доцільне та справедливе встановити такий порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділивши у користування: - позивача [PERSON] , дві кімнати загальною площею 28,7 м?, 16,9 м? та 11.8 м? відповідно, балкон площею 0,4 м?, - відповідачки, [PERSON] , ізольовану кімнату площею 16,6 м?, балкон площею 0,5 м?. Залишити у загальному користуванні позивача та відповідача: кухню площею 10,1 м?, коридор площею 4,1 м?, коридор площею 2,8 м?, ванну кімнату площею 3,2 м?, вбиральню площею 1,4 м?. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, зі відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211, 20 гривень.

Outcome: approved