Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] помер його брат, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на частину житлового будинку, земельні ділянки та грошові внески, яку він має намір прийняти. Іншими спадкоємцями, є відповідач по справі - дружина померлого. Після смерті [PERSON] позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, з позовними вимогами згодна. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , про було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25 листопада 1947 р., батьком та матір`ю [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00052709391 від 30.07.2025. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00049140428 від 31.01.2025 р., [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років, про що складено відповідний актовий запис № 823. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину № 2480 від 10 грудня 2003 р. [PERSON] належить 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] та грошового внеску в Ощадбанку № 2834/07 сел. Кочеток на рахунку [NUMBER] з відсотками та компенсаціями до нього. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 193664 від 14.11.2011 р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 193666 від 14.11.2011 р. [PERSON] належать земельні ділянки 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 6325455600:00:004:0097 та 0,0466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 6325455600:00:004:0098. Згідно довідки № С-18/470 ЦА від 12.02.2025 р. Чугуївської міської ради Харківської області, [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 11 листопада 2011 р. за адресою [ADDRESS] . Відповідно до листа Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області № 1893/01-16 від 05.12.2025 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину та пропонує звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній належним чином посвідчений правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності померлого на спадкове майно, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд приймає до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved