Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить, з урахуванням уточнених вимог, визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємицею майна, що належало на праві приватної власності її чоловіку, [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: житловий будинок [ADDRESS] . Вона вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала зі спадкодавцем однією сім`єю. Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини їй було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не може оформити спадщину на своє ім`я, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 19.12.2025 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито, призначене підготовче судове засідання. Від позивача надійшла заява, згідно якої вона просила позовні вимоги задовольнити та слухати справу в її відсутності. Від відповідачів надійшли заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.. За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с-щі Введенка Чугуївського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] , про що 18 липня 2016 року Виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області складено відповідний актовий запис № 57, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2016 року Виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Введенської селради від 16.02.2000 р., згідно листа Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1829 від 29.08.2020, а також Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого Комунальним підприємством «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29.08.2020, інвентаризаційна справа № 1105. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою частина третя статті 46 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина позивач у справі [PERSON] та його діти - відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] . Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.11.1991 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.2001. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки зареєстрована та проживала разом з чоловіком, [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , до дня його смерті - [INFO] . Інших спадкоємців, окрім відповідачів, які визнали позовні вимоги, судом не встановлено. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно Відповіді № 1891/01-16 від 05.12.2025 наданої завідувачем Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Євгенією, після померлого [INFO] [PERSON] , в термін, передбачений ст.1270 Цивільного кодексу України (шість місяців), з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору звернулась дружина спадкодавця [PERSON] . Заведена спадкова справа № 688а/2016. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, яке належить померлому [INFO] [PERSON] . З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, позивач [PERSON] після смерті спадкодавця є єдиним спадкоємцем вищезазначеного спадкового нерухомого майна, яка прийняла спадщину фактично та протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не заявила про відмову від неї, однак, оформити спадщину на своє ім`я не змогла, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved