Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

До Теофіпольського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 22 092,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 466054-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», з використанням [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора UA-1896, надісланого на номер телефону [NUMBER] , за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальниці грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,0 процентів за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка за кредитом становить 1,15013537% на день. У пунктах 2, 3, 4 договору встановлено особливості нарахування процентів та встановлено графік платежів. 20.11.2023 між позивачкою та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору № 466054-КС-005 про надання кредиту, відповідно до умов якої відповідачці було додатково надано кредит у сумі 10 000,00 грн. Як стверджує позивач, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальниці грошові кошти в розмірі 33 000,00 грн та 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці № [NUMBER] , проте відповідачка [PERSON] , отримавши грошові кошти у позику, свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 04.09.2025 у неї виникла заборгованість перед позивачем на суму 22 092,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 997,37 грн та заборгованості за процентами у розмірі 6101,13 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Окрім цього, при поданні позовної заяви представник позивача Памірський М.А. подав до суду клопотання про витребування доказів та просив витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» письмовий доказ, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] на ім?я відповідачки та виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 11.09.2023 по 26.02.2025. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22.10.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 20.11.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи, клопотання представника позивача задоволено, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відповідні відомості. Представниця відповідачки адвокат Гуменюк А.П. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту та заперечила проти задоволення позовних вимог в частині заборгованості за нарахованими процентами, мотивуючи заперечення тим, що [PERSON] є матір?ю [PERSON] , який 21.05.2021 був призваний на військову службу та зник безвісти у 2022 році. Крім цього, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 14.02.2020. [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] . Відтак, представниця відповідачки зазначає, що на відповідачку як на дружину військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час проходження військової служби чоловіка, який є військовослужбовцем, тому стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 6101,13 грн не підлягає до задоволення. У судове засідання 20.11.2025 сторони не з`явилися, відомостей від АТ КБ «ПриватБанк» до суду не надійшло. Судове засідання відкладено на 08.12.2025. 24.11.2025 засобами поштового зв`язку від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом відомості. Представниця позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що дія ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на військовослужбовців та їх дружин (чоловіків), не поширюється на батьків військовослужбовців. Крім цього, представниця позивача зазначає, що зазначена норма законодавства набула чинності 18.05.2024, строк кредитного договору закінчився 26.02.2024, проценти було нараховано до набрання чинності цією нормою, списання нарахованих процентів законодавством не передбачено. Відтак, представниця позивача просить суд задовольнити позовні имоги в повному обсязі. У судове засідання, призначене на 18.12.2025 учасники справи не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надходило. Представниця відповідачки подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Із урахуванням поданого клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, клопотання представниці відповідача про розгляд справи у її відсутності, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 18.12.2025 незалежно від явки сторін за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів, оскільки неявка сторін спору не перешкоджає його вирішенню по суті. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1. Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд встановив, що 11.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 466054-КС-005 про надання кредиту (споживчого кредиту, електронна форма) (далі - кредитний договір № 466054-КС-005 від 11.09.2023) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», підписаним [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-1896, надісланого на номер телефону [NUMBER] . За умовами пп. 2.1 кредитного договору № 466054-КС-005 від 11.09.2023 ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальникові грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». У пп. 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, кредитного договору № 466054-КС-005 від 11.09.2023 сторони узгодили, що строк, на який надається кредит, становить 24 тижні (169 днів), строк дії договору: до 26.02.2025, комісія за видачу кредиту становить 4950,00 грн, стандартна процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 2,0% за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка становить 1,15013537%; у пункті 3 договору встановлено особливості нарахування процентів та графік платежів. Зазначений договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1896 11.09.2023 о 15:08:45. У матеріалах справи наявне прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 466054-КС-005 про надання кредиту, а також відтворена візуальна форма послідовності дій клієнта [PERSON] при укладенні відповідного договору кредитування. 20.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 466054-КС-005 про надання кредиту від 11.09.2023, за умовами якої кредитодавець та позичальник підтвердили, що станом на 20.11.2023 сума неповернутого позичальником кредиту становила 28 789,22 грн, кредит збільшується на 10 000,00 грн, загальна сума кредиту становить 38 789,22 грн. Зазначену угоду підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2717 20.11.2023 о 18:42:53. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З огляду на вищевикладене, а також те, що відповідачка не заперечує факт укладення 11.09.2023 договору № 466054-КС-005 про надання кредиту між нею та позивачем, суд приходить до висновку про належне укладення договору № 466054-КС-005 про надання кредиту (споживчого кредиту, електронна форма) від 11.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальницею [PERSON] . 2. Факт отримання грошових коштів позичальником. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 33 000,00 грн від ТОВ «Бізнес Позика» шляхом їх перерахування на банківську картку позичальниці № [NUMBER] підтверджується наявними у матеріалах справи довідками ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» про успішно проведені платежі, а саме: 1) номер в системі FONDY: 646871649, номер операції: f646e080-509b-11ee-b82f-000c29d57ed2_1, дата проведення платежу: 11.09.2023, призначення платежу: Перерах. коштiв [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №466054-КС-005 від 11.09.2023 Без ПДВ, сума платежу: 25000,00, валюта платежу: UAH, платіжний метод: карта VISA, статус платежу: approved, номер карти: [NUMBER] , банк картки отримувача: PRIVATBANK; 2) номер в системі FONDY: 646871703, номер операції: f646e080-509b-11ee-b82f-000c29d57ed2_2, дата проведення платежу: 11.09.2023, призначення платежу: Перерах. коштiв [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №466054-КС-005 від 11.09.2023 Без ПДВ, сума платежу: 8000,00, валюта платежу: UAH, платіжний метод: карта VISA, статус платежу: approved, номер карти: [NUMBER] , банк картки отримувача: PRIVATBANK. Крім цього, у матеріалах справи наявні відомості, які надійшли з АТ КБ «ПриватБанк», якими підтверджено належність банківської карти № [NUMBER] [PERSON] та підтверджено факт зарахування 11.09.2023 на карту відповідного грошового переказу на суму 25 000,00 грн та 8000,00 грн, а також факт зарахування 20.11.2023 на карту відповідного грошового переказу на суму 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. Відтак, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало у повному обсязі, грошові кошти у сумі 33 000,00 грн та 10 000,00 грн було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. Зазначений факт відповідачка не заперечила і не спростувала. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідачки повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3. Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення позики визначено у кредитному договорі № 466054-КС-005 від 11.09.2023 (п. 3) та надано вигляді графіку платежів, а також зазначено у паспорті споживчого кредиту. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладанням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація щодо умов кредитування. Позивач у позовній заяві зазначив, що визнає часткову оплату [PERSON] заборгованості за договором у розмірі 84 874,23 грн, з них 27 008,63 грн за тілом кредиту та 51 415,6 грн за нарахованими процентами. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, долученим позивачем. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази того, що відповідачка [PERSON] , отримавши грошові кошти у позику, виконала взяті за себе зобов`язання з повернення грошових коштів у повному обсязі. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд зауважує, що обрана відповідачкою процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог. Належні і допустимі докази виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за договором № 466054-КС-005 про надання кредиту обов`язків з повернення позичених грошових коштів та процентів у матеріалах справи відсутні. Отже, судом встановлено факти укладення 11.09.2023 кредитного договору № 466054-КС-005 від 11.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальницею [PERSON] , укладення 20.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] додаткової угоди № 1 до договору № 466054-КС-005 про надання кредиту від 11.09.2023, виконання ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язання перед [PERSON] , взятих на себе за кредитним договором № 466054-КС-005 від 11.09.2023 у повному обсязі, передання грошових коштів у сумі 33 000,00 грн та 10 000,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки, а також невиконання [PERSON] взятих на себе за договором № 466054-КС-005 від 11.09.2023 зобов`язань з повернення позичених коштів (тіла кредиту) та процентів. Як вбачається із наведеного позивачем ТОВ «Бізнес Позика» детального розрахунку заборгованості позичальниці [PERSON] за кредитним договором № 466054-КС-005 від 11.09.2023, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 15 991,37 грн за тілом кредиту, 6101,13 грн за процентами, всього на суму 22 092,50 грн. Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 15 991,37 грн, суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків, а також з того, що відповідачка визнає позовні вимоги в цій частині, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 6101,13 грн суд зазначає таке. В частині заявленої до стягнення заборгованості за нарахованими процентами за договором № 466054-КС-005 про надання кредиту від 11.09.2023, відповідачка наголосила на відсутності підстав для їх нарахування та стягнення з неї з огляду на статус військовослужбовця її чоловіка, у зв`язку із чим на неї поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній станом на 11.09.2023 (дату укладення кредитного договору) було визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Суд зауважує, що зазначена норма закону у редакції, чинній на дату укладення кредитного договору, поширювалась лише на військовослужбовців, а не на членів їх сімей. У редакції п. 15 ст. 14 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинній на дату подання позову до суду, визначено: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави». Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на військовослужбовців, їх дружин (чоловіків), а не на батьків військовослужбовців. Відтак, суд відхиляє доводи відповідачки щодо поширення на неї цієї норми закону також як на матір військовослужбовця. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2020. Відповідно до копії облікової картки до військового квитка [PERSON] , [PERSON] з 29.08.2024 по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України. Як вбачається з довідки військової частини [NUMBER] № 761 від 15.05.2025, [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Бізнес Позика», проценти за користування кредитними коштами нараховувалися в період з 11.09.2023 по 26.02.2024. З урахуванням часткової оплати відповідачкою заборгованості за нарахованими процентами, загальна сума нарахованих процентів становить 6101,13 грн. З наданих відповідачкою письмових доказів вбачається, що чоловік відповідачки набув статусу військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації з 29.08.2024 і саме з цього часу на нього та відповідачку, як дружину військовослужбовця, розповсюджуються пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Однак станом на дату укладення кредитного договору № 466054-КС-005 від 11.09.2023 дія зазначеного Закону не передбачала пільг для членів сімей військовослужбовців. Відтак, заборгованість за нарахованими процентами за період з 11.09.2023 по 26.02.2024 підлягають стягненню з відповідачки. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування та не встановив невідповідності заявлених до стягнення сум умовам договору та фактичним обставинам справи. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог до відповідачки щодо заборгованості за нарахованими процентами та одноразовою комісією, які виникли на підставі договору № 466054-КС-005 про надання кредиту від 11.09.2023, в заявленому розмірі. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором № 512281-KC-001 про надання кредиту від 11.09.2023 у розмірі 22 092,50 грн, з яких: 15 991,37 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 6101,13 грн становить заборгованість за нарахованими процентами. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції № 14917 від 07.10.2025 становить 2422,40 грн, відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки. На підставі наведеного та

Outcome: approved