Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

У грудні 2025 заявник звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно її колишнього чоловіка [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 16.07.2016, а проіснував він до 25.10.2023. 25.10.2023 [PERSON] колишній чоловік [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння близько 00 год 10 хв. на очах у їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] наніс заявниці численні фізичні травми середньої ступені тяжкості. Зауважує, що епізоди фізичного насилля по відношенню до [PERSON] з боку її чоловіка відбувались і раніше та мали системний характер. Також, зазначила, що 25.05.2019, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] , наніс їй декілька ударів в голову, а потім намагався душити. Після розлучення по відношенню до заявниці та членів її родини поведінка [PERSON] набула нових ознак агресивності, зухвалості та спроб психологічного насилля. Заявниця зауважує, що неодноразово зверталась до поліції. Враховуючи викладене, заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , а саме: заборонити наближення на 100 м.: щодо місця проживання ( [ADDRESS] ) роботи ( [ADDRESS] ); щодо дитячого садку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), який відвідує син [PERSON] ); заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судове засідання сторони не з?явилвись, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого, [PERSON] госпіталізовано до стаціонару 26.10.2023 з діагнозом ЗЧМТ струс головного мозку, забої м.тк голови, обличчя, кінцівок. 14.08.2025 [PERSON] звернулась із заявою до начальника Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, в якій зазначила, що [PERSON] принижує її та застосовує домашнє насильство (з психологічного характеру). 15.05.2025 [PERSON] видано Київським міським центром гендерної рівності, запобігання та протидії насильству довідку № 051/043-051/043/К-83-772, в якій зазначено, що з 20.11.2023 по 24.03.2024 [PERSON] ( [INFO] ) з дитиною: [PERSON] ( [INFO] ) дійсно отримували послуги Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству, із забезпеченням тимчасового місця безпечного перебування в Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн в дохід держави. Направлено [PERSON] як особу, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Управління соціальної та ветеранської політики Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації. Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (частина третя статті 26, пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав щодо дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61 19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № [NUMBER]/1732/23 (провадження № 61-6759св23). Вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 (провадження № 61-13257св22)). Досліджені судом докази достовірно підтверджують обставини застосування [PERSON] щодо [PERSON] , зокрема, у присутності малолітньої дитини психологічного та фізичного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У цій справі заявниця надала достовірні твердження, що протягом тривалого періоду вона зазнавала фізичного та психологічного насильства, отримувала погрози від свого колишнього чоловіка. Суд немає сумнівів, що ці події вплинули на її фізичний та моральний стан, і заявниця страждає від домашнього насильства. Визначаючи ризики продовження чи повторного вчинення насильства та чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, суд бере до уваги триваючий та системний характер протиправних дій [PERSON] щодо своєї колишньої дружини. Суд вважає, що існує висока ймовірність того, що за відсутності належних заходів захисту [PERSON] продовжить здійснювати насильство щодо заявниці. Ризик повторення таких дій у майбутньому створюють реальну загрозу життю та здоров`ю заявниці. Застосування обмежувального припису є єдиним ефективним способом запобігти повторенню насильства та забезпечити безпеку заявниці та постраждалої дитини. Суд, видаючи обмежувальний припис, бере до уваги ту обставину, що [PERSON] є власником квартири. Водночас суд бере до уваги, що право заявниці та її дитини на користування житлом, захищеним від насильства, також передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема, рішення у справі «Калуча проти Угорщини» (Kalucza v. Hungary), заява № 57693/10, пункт 59, від 24 квітня 2012 року) (пункт 81 рішення). Втручання національних органів влади в особисті права, передбачені статтею 8 Конвенції, може бути необхідним для захисту здоров`я та прав інших (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey), пункт 144; «Єремія проти Республіки Молдова» (Eremia v. the Republic of Moldova), пункт 52 та «Володіна проти Росії» (Volodina v. Russia), пункт 86). До того ж у контексті статті 2 Конвенції Суд зазначав, що у справах про домашнє насильство права нападників не можуть переважити права потерпілих, зокрема, на фізичну та психічну недоторканість (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey), пункт 147 та «Талпіс проти Італії» (Talpis v. Italy), пункт 123) (пункт 84 рішення). Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19)). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис строком на 4 місяці, а не шість місяців, як просила заявниця. Такий строк є достатнім для усунення загрози безпеці заявниці та її дитини, а також для того, щоб відповідач міг пройти програму для осіб, які вчинили домашнє насильство та усвідомити наслідки своїх дій. Установлюючи цей строк, суд керується принципом пропорційності, забезпечуючи баланс між інтересами всіх сторін: правом на житло [PERSON] , як власника квартири, та правом заявниці та її дитини на користування житлом, захищеним від насильства. Окрім того, суд бере до уваги, що права заявниці захищені, оскільки вона має право звернутися до суду з повторною заявою про продовження строку дії обмежувального припису у разі виникнення необхідності. Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved