Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за майно, що незаконно утримується в розмірі 62 799 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27 травня 2025 року оформив у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заявку про отримання кредиту «Оплата частинами» та отримав грошові кошти у розмірі 62 799 грн. під процентну ставку 0.01% щомісячно від загального розміру кредиту. Метою оформлення даного споживчого кредиту було придбання смартфону Apple iPhone 16 Pro Max 256GB Black Titanium в магазині «Алло». Вказаний телефон позивач передав у тимчасове користування відповідачу для покращення зручності умов під час поїздки останньої на автовокзалі в присутності її мами. За деякий час [PERSON] звернувся до [PERSON] з метою повернення телефону, на що остання відповіла відмовою, адже телефон був подарунком. Ухвалою судді від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 5 листопада 2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в кому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема вказує, що в чеку на покупку смартфону не зазначено прізвище покупця, отже є сумнів в тому, чи позивач взагалі що небудь придбавав. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів тому, що відповідач набула та зберігала зазначений позивачем смартфон без достатньої правової підстави. 26 листопада 2025 року позивачем подано до суду додаткові пояснення в якому наполягає, що спірний телефон ним придбавався в кредит та незаконно ним користується відповідачка. 19 листопада 2025 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив в якому вказує, що докази повинні подаватись разом з поданням позовної заяви, тож в подальшому надані стороною докази не мають прийматись судом. Відповідачка підтверджує, що користується номером телефону [NUMBER] , але не телефоном позивача, докази тому відсутні. Ухвалою від 16 грудня 2025 року заяву [PERSON] про витребування доказів було залишено без задоволення. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, та просять справу розглянути на підставі чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 травня 2025 року [PERSON] подав до АТ КБ «Приватбанк» заяву про надання кредиту «Оплата частинами» 25052738803001 на отримання суми кредиту в розмірі 62 799 грн. Також до суду надано паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» (а.с.13-18) та графік платежів за споживчим кредитом (а.с. 19-20). Як слідує з чеку магазину «Алло» №4468224142 від 27 лютого 2025 року було придбано термінал Apple iPhone 16 Pro Max 256GB Black Titanium, за що сплачено 69 999. Платіж було здійснено з картки [NUMBER] відповідно до договору від 27 травня 2025 року, договір №25052738803001 за рахунок кредитних коштів. Номер договору відповідає номеру заяви про надання кредиту «Оплата частинами» 25052738803001, поданої позивачем, тож у суду не виникає сумнівів щодо придбання смартфону позивачем. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, суду в підтвердження надання смартфону відповідачу в користування надано скріншот - переписку з абонентом під ніком «Вайоленс», з якого не слідує, хто ж все таки є як відправником, так і отримувачем повідомлень в дійсності, але мова йде про стосунки, їх розрив та про телефон. При цьому, суд звертає увагу, що як на підставу звернення до суду позивач посилається на статті 1212, 1213 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Однак позивач при цьому просить стягнути кошти, але не повернути майно, хоча у відповідності до ст. 1213 ЦК України передбачено, що вартість відшкодовується саме у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно. Однак доказів неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно суду не надано, чим могло бути до прикладу знищення чи втрата предмету. Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів набуття відповідачем майна позивача без достатньої правової підстави, а представник відповідача у відзиві заперечує набуття його довірителькою смартфону, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову та відшкодування судових витрат.

Outcome: dismissed