Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 24.03.2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якого позичальник отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.03.2018 року у розмірі 95037,36 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь понесені при зверненні до суду судові витрати. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 11.06.2021 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2021 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» да [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.04.2023 року скасовано заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2021 року по цивільній справі і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 12.05.2023 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що боржник не звертався до банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою. Використання кредитних коштів підтверджується випискою. Також відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, заборгованість становить 95037,36 грн., яка складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 20000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці) , яка становить (мінус) 75037,36 грн. Овердрафт виник наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. Вказує, що розрахунок заборгованості, доданий до позову, зображає наявність обґрунтованої заборгованості. Також звертає увагу, що відповідачем була оформлена 1 заява послуги «Розстрочка» на загальну суму 3000 грн, 15 заяв послуги «Переведення витрати у розстрочку» на загальну суму 16939,76 грн. (т.1, а.с. 128-134). Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.10.2023 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 29.11.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких детально зазначив період та розмір відсотків, штрафу, пені, що були нараховані за кредитним договором , укладеним з відповідачем (т.2 ,а.с.26-27,29-30). У судових засіданнях 12.02.2025 року, 22.10.2025 року представники позивача [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали, пославшись на підстави та обставини, викладені у позові, прохали позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, 10.10.2025 року від нього на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що під час отримання пластикової картки «Monobank» у приміщенні ТЦ «КОНКОРД» 24.03.2018 року підписав лише одну анкет-заяву до договору про надання банківських послуг, письмово його не ознайомлювали під особистий підпис з умовами та правилами кредитування. Зазначає, що ніколи не мав мобільного застосунку, користувався лише пластиковою карткою «Monobank», а тому не мав можливості в інший спосіб ознайомитись з умовами та правилами кредитування в АТ «Універсал банк», у зв`язку з чим заперечує проти стягнення з нього заборгованості за пенею і комісією в розмірі 42216,70 грн., проти стягнення з нього залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 52820,60 грн. не заперечує (т.2, а.с. 142). В судовому засіданні 22.10.2025 представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача, заперечував проти стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею та комісію в розмірі 42216,70 грн. з огляду на те, що під час укладення кредитного договору відповідач не був ознайомлений з умовами та правилами кредитування та відповідно не був обізнаний про умови кредитного договору в частині нарахування та стягнення пені і штрафу. В судове засідання 22.12.2025 учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися . Представник позивача прохав розглядати справу у його відсутність (т.1, а.с. 33, т.2 ст.225). Аналогічна заява про розгляд справи у відсутність надійшла від представника відповідача (т.2, а.с. 223). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з чим фіксування судового процесу 22.12.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 24.03.2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Монобанк» (т.1, а.с.207). В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Погоджується , що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив і зобов`язується виконувати його умови. Відповідач беззастережного погодився, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Також у анкеті-заяві відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операції за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним її відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з Договором. Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Крім того,у анкеті-заяві позичальник підтвердив, що анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку. Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача. Водночас, у зазначеній анкеті-заяві відсутні дані про розмір встановленого кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, тощо. В даній анкеті-заяві є лише посилання на те, що [PERSON] погоджується на зміну в односторонньому порядку банком розміру встановленого кредитного ліміту. Таким чином, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. До позовної заяви банком долучено Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб, які не були підписані відповідачем (т.1, а.с. 10-24). Як вбачається з матеріалів справи відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , строком дії якої до 06/24 (т.1, а.с. 218). 26.03.2018 року встановлено кредитний ліміт - 5000 грн., який неодноразово змінювався, останній раз 24.08.2018 року збільшено до 20000 грн. (т.1, а.с. 219). Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачембула оформлена одна заява послуги «Розстрочка» на загальну суму 3000 грн, 15 заяв послуги «Переведення витрати у розстрочку» на загальну суму 16939,76 грн. (т.2, а.с. 64-117). Із наданої позивачем виписки про рух коштів по картці відповідача від 09.05.2023 року за період з 26.03.2018 року по 10.07.2020 року вбачається, що відповідач активно користувався банківською карткою, що відображено у відповідних операціях, які здійснював відповідач, а саме: зняття готівкових коштів, розрахунок за товар з супермаркетах, здійснював поповнення мобільного рахунку, поповнював власну картку, здійснював перекази, інші платежі тощо (т.1, а.с.135-144). Кредитний ліміт (станом на 22.12.2020 року) складає 20 000 грн.; заборгованість (станом на 22.12.2020 року) складає 95 037,36 грн.; баланс на початок періоду (кредитний ліміт) складає 5 000 грн.; баланс на кінець періоду складає - (мінус) 75 037,36 грн. Загальна заборгованість складається з повністю використаного позичальником кредитного ліміту у сумі 20 000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 75 037,36 грн.; сума витрат складає 147 161,94 грн.; сума зарахувань - 52 126,58 грн., тобто за випискою по рахунку станом на 09.05.2023 року загальний розмір неповернутих відповідачем коштів складає 95 037,36 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 24.03.2018 року, станом на 22.12.2020 року заборгованість становить 95037,36 грн, яка складається із 52820,66 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 42216,70 грн заборгованість за пенею та комісією (т.1, а.с. 7-8). Проте, під час розгляду справи в суді було встановлено, що 42216,70 грн це заборгованість за пенею та штрафами, шо підтверджується письмовими поясненнями представника позивача від 28.11.2024 року (т.2, а.с.26-27,29-30) та поясненнями представників позивача в судових засіданнях. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12, ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 95037,36 грн, що складається із 52820,66 грн тіло кредиту та 42216,70 грн пеня і штраф. Встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал банку» від 03.04.2018 року розмір штрафу, пені не зазначені. Як на підставу обґрунтованості наявного розміру заборгованості, до складу якого фактично входять нараховані штраф, пеня, позивач надав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. При цьому, слід зазначити, що вказаний Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів відповідачем не підписаний. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати штрафу та пені. Оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал банком» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені, штрафу, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий позивачем примірник умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правили обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення. Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Таким чином, проаналізувавши норми права та встановлені юридичні факт, суд вважає, позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.03.2018 року за тілом кредиту у розмірі 52 820,66 грн., в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу в розмірі 42216,70 грн. необхідно відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1271,2грн. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогами, які задоволені на 56% (52 820,66 грн х 100% : 95037,36 грн = 56%). На підставі викладеного та

Outcome: partial