Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Представник позивача звернулася до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення аліментів на утримання хворого сина, посилаючись на те, що сторони проживали разом в офіційно зареєстрованому шлюбі з 10.02.2013 року. Шлюбні відносини не склалися, тому 25.12.2007 року шлюб було розірвано. Від спільного життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Після того, як сторони почали проживати окремо, син залишився проживати з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Син, [PERSON] , [INFO] , інвалід дитинства, має І групу інвалідності та має залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих функцій по самообслуговуванню. Дитина потребує постійного лікування та додаткових матеріальних витрат. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у твердій грошовій сумі на утримання хворого сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка була вручена 15.12.2025 року. Свої заперечення проти позову виклав у відзиві на позовну заяву. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання дитини, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали разом в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2013 року, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2013 року, актовий запис №2 (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.12.2007 року, шлюб між ними було розірвано 25.12.2007 року, актовий запис №93 (а.с. 9). Від шлюбу мають повнолітнього хворого сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2011 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1 (а.с. 11). Згідно довідки №102 від 13.10.2025 року, виданої виконкомом Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, про те, що постійно проживає разом та перебуває на повному утриманні її син, [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до копії довідки до Акту огляду МСЕК №577282 серії 12 ААБ від 21.12.2021 року, [PERSON] є інвалідом дитинства, І групи, безтерміново, за його висновком він значно залежить від інших осіб у виконанні життєво важливих елементів до самообслуговування (а.с. 13). Разом з тим, відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву, яким він з позовом не погодився, через те що не має матеріальної можливості утримувати сина, оскільки сам перебуває не обліку у відділі соціального захисту апарату Підвисоцької сільської ради, як отримувач компенсації фізичній особі, яка надає послуги по догляду за батьком, [PERSON] , [INFO] , який являється інвалідом І групи загального захворювання по зору групи «Б», що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ від 28.02.2023 року (а.с. 41). Єдиним його доходом є компенсація в розмірі 2006,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою №852 від 11.12.2025 року, наданою Підвисоцькою територіальною громадою Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 40). В зв`язку з чим не має змоги працевлаштуватися та отримувати більший дохід. Згідно Інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка, розміром 2 га, розташована на території Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області,для ведення особистого селянського господарства, під кадастровим номером 3523684200:02:000:1559 (а.с. 38-39). Відповідно, в разі задоволення позовних вимог, розмір зобов`язань зі сплати аліментів, значно перевищуватиме його дохід (а.с. 33-37). Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 27-29). В свою чергу представник позивача надав відповідь на відзив, в якій піддав сумніву твердження відповідача щодо єдиного джерела доходу, зокрема компенсації по догляду за хворим батьком, оскільки з огляду на надані довідки, сукупний дохід [PERSON] складає 93300,00 грн. за 2024 рік, та 72000,00 грн. за 2025 рік. Крім того, у відзиві міститься інформація про наявність у власності земельної ділянки, за яку відповідач отримує орендну плату. До того ж відповідач надає послуги з ремонту, за що отримує додатковий заробіток. Тоді, коли мати, яка має ще дітей на утриманні, не має змоги самостійно, повноцінно, утримувати хворого повнолітнього сина. Мінімального розміру призначеної державою пенсії за інвалідністю, не достатньо для забезпечення належних умов проживання та лікування хворого сина. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього хворого сина не надає. Весь тягар матеріального утримання лежить на позивачці. Син часто хворіє, потребує інколи невідкладного стаціонарного лікування, медичного обстеження, на що необхідні значні грошові кошти. Просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі, стягнувши із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання хворого сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 (чотирьох тисяч) гривень щомісячно. У відповідності до ст. 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття нею загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 198 СК України не передбачено строку, протягом якого стягуються аліменти на непрацездатних повнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зі змісту ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» випливає, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (стаття 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. За таких обставин, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 4000 гривень на утримання повнолітньої непрацездатної дитини з інвалідністю з моменту звернення до суду. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню згідно вимог ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial