Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення в електронній формі 20.08.2025, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021 у загальному розмірі 43 888 грн. 43 коп., що включає: заборгованість за основним зобов`язанням - 6 859 грн. 00 коп., заборгованість по процентам на дату відступлення права вимоги - 35 429 грн. 43 коп., заборгованість за комісіями - 1 600 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 21.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №100163008 онлайн з використанням одноразового пароля, що прирівнюється до підписання договору у паперовому вигляді власноручним підписом, з попереднім оформленням позичальником на офіційному сайті ТОВ «МІЛОАН» у мережі Інтернет заявки на отримання кредиту, сформованої у її власному онлайн-кабінеті на сайті товариства. На мобільний телефон [PERSON] товариством було направлено СМС-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, при введенні якого позичальник підтвердив прийняття умов кредитного договору №100163008. Таким чином, 21.08.2021 сторони уклали договір про споживчий кредит, за умовами якого товариство перерахувало позичальникові кредитні кошти на вказаний ним картковий рахунок у розмірі 8 000 грн. 00 коп. Кредитний договір було укладено строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії на узгоджених сторонами умовах. Протягом обумовленого строку відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині погашення заборгованості, чим допустив утворення заборгованості у сумі 43 888 грн. 43 коп., що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 6 859 грн. 00 коп., прострочену заборгованість по процентам - 35 429 грн. 43 коп., заборгованість за комісіями - 1 600 грн. 00 коп. При цьому, 17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір №17-01/2022-54 відступлення права вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021, укладеним із [PERSON] . У подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 відступлення права вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021, укладеним із [PERSON] . Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» як дійсного кредитора, позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 29.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов в межах встановленого процесуального строку не скористався. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії у вигляді забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову або інші судом у справі не проводились. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.08.2021 [PERSON] на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» у мережі Інтернет заповнив та подав анкету-заяву на отримання кредиту №100163008, сформовану у його власному онлайн-кабінеті на сайті товариства. Цього ж дня, між ТОВ «МІЛОАН» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено договір про споживчий кредит №100163008 (індивідуальна частина), за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, надати позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у національній валюті - гривня, в сумі 8 000 грн. 00 коп. (п.п.1.1-1.4) строком на 30 днів з 21.08.2021 до 20.09.2021. Комісія за надання кредиту складає 1 600 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом - 3 600 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Тип процентної ставки - фіксована (п.1.7). Проценти нараховуються за стандартною (базовою), яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена у п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Як слідує з п.2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загального строку пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Як визначено у п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальникові безготівково шляхом переказу на картковий рахунок. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступному, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено розділом 6 договору. При укладенні договору було проведено ідентифікацію клієнта [PERSON] кредитором ТОВ «МІЛОАН», та акцепт договору позичальником прийнято шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора буквено-цифрового вираження, відправленого на вказаний позичальником номер мобільного телефону [NUMBER] . Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір №100163008 від 21.08.2021 дійсно укладений сторонами правочину - ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника - [PERSON] , його персональні дані, номер мобільного телефону [NUMBER] , на який 21.08.2021 відправлено одноразовий ідентифікатор J41305 в якості аналога власноручного підпису позичальника. Ідентифікацію позичальника товариством проведено належним чином, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «МІЛОАН» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача [PERSON] - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Судовим розглядом встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі - 8 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про переказ коштів через сервіс LiqPay, дата та час платежу - 21.08.2021 об 11.37 год., призначення «кошти згідно договору 100163008», платник - ТОВ «МІЛОАН» (видача), ID платежу 1740796081. При цьому, у ході судового розгляду відповідач не надав будь-яких доказів, зокрема, виписки по особовому рахунку, доступ до якої він має як клієнт банка-емітенту банківської карти, чи довідки про відсутність у нього банківської картки № [NUMBER] на момент здійснення перерахування коштів або втрату картки з володіння в результаті протиправних дій третіх осіб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Натомість [PERSON] допустив порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав у повному обсязі належним чином, в результаті чого станом на 17.01.2022 утворилась заборгованість у загальному розмірі 30 856 грн. 33 коп., яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 6 859 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 22 397 грн. 33 коп., комісію - 1 600 грн. 00 коп. До 10.01.2023 жодних платежів на погашення кредитної заборгованості відповідач не здійснив. Доказів на спростування цьому відповідач суду не надав, власний контррозрахунок, у випадку незгоди із заявленим боргом, не навів. Таким чином, суд вважає, що надані ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують, що відповідач [PERSON] відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку користувався кредитними коштами, наданими ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021 у вигляді наданого кредиту, у зв`язку з чим має зобов`язання перед кредитором з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Пунктом 3.2.6 договору визначено, що товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Судовим розглядом встановлено, що 17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір №17-01/2022-54 відступлення права вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021, укладеним із [PERSON] . У подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 відступлення права вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021, укладеним із [PERSON] , у загальному розмірі вимог 43 888 грн. 43 коп., що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 6 859 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 35 429 грн. 43 коп., комісія - 1 600 грн. 00 коп., свідченням чому є акт прийому-передачі реєстру боржників, платіжне доручення та Реєстр боржників, де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №27166. Відповідно до приписів ст.ст.514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що ТОВ «МІЛОАН» як первісний кредитор свої зобов`язання за договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» кінцево, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність звернення до суду. За результатами розгляду справи встановлено, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021 станом на 17.01.2022, а саме: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 6 859 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 22 397 грн. 33 коп., заборгованість за комісією - 1 600 грн. 00 коп. Після відступлення права вимоги ТОВ «МІЛОАН» на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а в подальшому від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 10.01.2023, новий кредитор здійснив донарахування процентів із застосуванням стандартної (базової) процентної ставки за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту ще за 38 днів (за період з 17.01.2022 до 23.02.2022), в результаті чого заборгованість по процентам була збільшена на 13 032 грн. 10 коп. Після 23.02.2022 проценти не нараховувались, заборгованість станом на 10.01.2023 склала 43 888 грн. 43 коп., що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 6 859 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 35 429 грн. 43 коп., заборгованість за комісією - 1 600 грн. 00 коп. Беручи до уваги строк кредитування, розмір відсотків, визначений в кредитному договорі, та провівши перевірку наданого позивачем розрахунку, суд доходить висновку, що заборгованість за кожною зі складових розрахована арифметично вірно у чіткій відповідності з умовами договору, в межах строку дії договору та не перевищує узгоджені сторонами у п.2.3.1.2 межі пролонгації строку кредитування (понадстрокове користування кредитом). Оскільки жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем заявленої заборгованості матеріали справи не містять, враховуючи обґрунтованість та доведеність заявленого боргу, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості за кредитним договором №100163008 від 21.08.2021 станом на 10.01.2023 у загальному розмірі 43 888 грн. 43 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить із задоволення заявлених вимог, а тому понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову в електронній формі) у сумі 2 422 грн. 40 коп. слід покласти на відповідача. Виходячи із положень ч.3 ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп. є істотно завищеними. Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за одним кредитним договором у загальному розмірі вимог 43 888 грн. 43 коп., тобто у справі незначної складності, типовій, яка розглядалась судом у спрощеному позовному (письмовому) провадженні. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, правом на участь в судових засіданнях адвокат як представник позивача не скористалася. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 16 000 грн. 00 коп., є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved