Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У серпні 2025 року від представника ТОВ «Юніт Капітал» через підсистему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 193080034 від 01.02.2021 у розмірі 77 186,90 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 01.02.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 193080034, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник не повернув отримані кошти та не сплатив кошти за користування кредитом. В подальшому від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договорів факторингу перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 21.10.2025, вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі. 18.09.2025 на адресу суду від представника [PERSON] надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Відповідач звертає увагу суду, що докази (додатки до позову) були подані позивачем у електронних копіях відповідних письмових та електронних доказів. Відповідача стверджує, що він: не реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавця); не створював в такій системі особистий кабінет; не отримував пропозицію (оферту) та не ознайомився із нею; не отримував електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; не вводив одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Позивачем не доведено надання коштів в кредит за кредитним договором, а також відсутній належний розрахунок заборгованості за кредитним правочином та докази відступлення права вимоги до відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 22.09.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив з доводами щодо наявності доказів про укладення кредитного договору, підтвердження перерахування кредитних коштів, доведення факту відступлення права грошової вимоги. Просить задовольнити позов у повному обсязі. 21.10.2025 ухвалою суду витребувано від Банка-емітента АТ КБ «ПриватБанк» інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] у період з період з 01.02.2021 по 06.02.2021 у сумі 21 700,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 01.02.2021 по 06.02.2021 у сумі 21 700 грн, витребувати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER]. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить Позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] . Відомості чи належав станом на 01.02.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (ЄДРПОУ 38569246) рахунок № [NUMBER] . Виписку по рахунку № [NUMBER] за 01.02.2021. 18.11.2025 на адресу суду надійшли витребувані докази. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився, просив розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача, позиція сторони суду зрозуміла. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Судом встановлено наступне. 01.02.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 193080034 у формі електронного документу з використанням одноразового сертифіката, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 21 700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Строк кредиту 30 днів - дисконтний період (п. 1.2. договору). Відповідно до п. 1.3. договору, сторони погодили, що встановлений в п. 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 321,17% річних, що становить 0,88% від суми кредиту за кожний день користування ним - п. 1.4. договору (1.4.2). У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтного та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.4.3 договору). Кредитні кошти в сумі 21 700 грн перераховано [PERSON] 01.02.2021 в безготівковій формі на платіжну картку [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням № 628bc2ec-26b1-4c0a-99f6-ddcde40e9fe3 від 01.02.2021 та випискою АТ КБ «ПриватБанк» за платіжною карткою [NUMBER]. Листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.01.0.0.0/7-251104/67898-БТ від 11.11.2025 також підтверджено належність платіжної картки [NUMBER] та фінансового номеру [NUMBER] [PERSON] . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 (про продовження строку дії договору до 31.12.2024). Відповідно до п. 2.1 розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, предметом вказаного договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5 договору факторингу, реєстр прав вимоги - перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. 06.04.2021 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 128 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193080034 на загальну суму 49 736,40 грн, в тому числі: 21 700 грн - основна сума боргу; 28 036,40 грн - відсотки. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 з урахуванням додаткових угод № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 (про продовження строку дії договору до 31.12.2024). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193080034 на загальну суму 77 186,90 грн, в тому числі: 21 700 грн - основна сума боргу; 55 486,90 грн - відсотки. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого, з урахуванням витягу з реєстру прав вимоги від 04.06.2025, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № № 193080034 на загальну суму 77 186,90 грн, в тому числі: 21 700 грн - основна сума боргу; 55 486,90 грн - відсотки. В матеріалах справи наявні також алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», алгоритм дій споживача, заявка на отримання грошових коштів в кредит, Паспорт споживчого кредиту, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», довідка щодо дій позичальника, довідка про успішний переказ, виписка з особового рахунку, розрахунок заборгованості, платіжні інструкції про оплату за відступлення прав вимоги, пояснення. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно із ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з встановленими судом фактичними обставинами справи, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі. Факт отримання відповідачем коштів від позивача підтверджується наявними в матеріалах справи належними письмовими доказами, тому позикодавець свої зобов`язання за договором виконав. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц). Доказів продовження строку дисконтного періоду за кредитним договором № 193080034 матеріали справи не містять, тому застосуванню підлягає п. 1.4.3 договору - правило нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. За умовами кредитного договору № 193080034 від 01.02.2021 передбачено надання кредиту в розмірі 21 700 грн строком на 30 днів. Отже позивач за вказаним договором має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок (1,70%) становить 11 067 грн (21 700х1,70/100х30). Таким чином, розмір позовних вимог за договором № 193080034 від 01.02.2021, що підлягають до задоволення, становить 32 767 грн (21 700 + 11 067). Саме ця заборгованість по тілу кредиту та процентам має бути стягнута з відповідача на користь позивача, в іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Чинне законодавство не встановлює прямої вимоги про те, що право вимоги переходить лише після оплати. Стаття 1077 ЦК України, яка регулює факторинг, лише встановлює обов`язок сплати за договором факторингу, але не визначає момент переходу прав. Це дозволяє сторонам договору самостійно визначати, коли відбувається перехід права вимоги, що відповідає загальному принципу свободи договору (волі сторін), закріпленому в цивільному праві. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2025 у справі № 718/6/23 (провадження № 61-15661св23) зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника. З огляду на зазначене, доводи відповідача в цій частині суд відхиляє. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 32 767 грн, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з письмових матеріалів справи, 05.06.2025 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01. Відповідно до додаткової угоди № 25770510781 від 05.06.2025 та акта прийому-передачі послуг від 25.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, АБ «Тараненко та партнери» надано ТОВ «Юніт Капітал» правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, в тому числі: складання позовної заяви - 5 000 грн (2 год.); вивчення матеріалів - 1 000 грн (2 год.); підготовка запиту - 500 грн (1 год.); підготовка клопотання - 500 грн (1 год). В матеріалах справи також міститься протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І. З наданих документів вбачається, що під час розгляду даної справи у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області зі сторони позивача були понесені та заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу. Разом з тим, пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 77 186,90 грн, задоволено судом до стягнення суму 32 767 грн, тобто 42,45% від заявленої суми, отже сума витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2 971,50 грн (7 000 х 42,45%). Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 1 028,31 грн (2 422,40 х 42,45%).

Outcome: partial