Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

25 липня 2025 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 20 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі «Кредитодавець») та [PERSON] (далі «Позичальник») було укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 6500 грн, строком на 30 днів (з 20.02.2025 року по 21.03.2025 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1,000%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 975 грн, у разі порушення Позичальником строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування позикою. Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 35003, що був надісланий на вказану Позичальником електронну адресу e-mail: [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання п.2.1. Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 6500 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] , за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНК». 26 червня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу №26/06/25, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року. Станом на дату подання позову до суду заборгованість за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року відповідачем [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року у розмірі 21450 грн, яка складається з: 6500 грн заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 975 грн заборгованості за відсотками; 975 грн заборгованості за комісією; 13000 грн заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року матеріали позовної заяви ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Баштанського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2025 року матеріали позовної заяви ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, клопотання представника позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про витребування доказів по справі, задоволено. Витребувано у АТ «Державний ощадний банк України»: 1) інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; 2) виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 20.02.2025 року по 23.02.2025 року. 18 листопада 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 28 жовтня 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» надано докази, що вимагав суд. 17 грудня 2025 року представником відповідача Самозван К.А., у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить задовольнити позовну заяву ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором частково. Стягнувши з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму основного боргу (тіло кредиту), у розмірі 6500 грн. В іншій частині позовних вимог просить відмовити, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог (а.с.111-113). Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. 22 грудня 2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, для ознайомлення з матеріалами справи. Враховуючи те, що судом 03 грудня 2025 року задоволено заяву представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, з метою ознайомлення з матеріалами справи, переведено в електрону форму процесуальні документи по справі та надано доступ до електронної справи, суд вважає, що повторна заява представника відповідача про відкладення розгляду справи, для ознайомлення з матеріалами, вказує на дії спрямовані лише на затягування процесу, оскільки представник відповідача мала можливість ознайомитися із матеріалами справи, тому приходить до висновку про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, слід зазначити, що 17 грудня 2025 року представником відповідача [PERSON] , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 20 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІ» та [PERSON] було укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 (а.с.26-33). Так, за умовами п.2.1. Договору Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджених умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Відповідно до п.2.2. Договору, сума кредиту 6500 грн, строк кредитування/строк договору 30 днів, процентна ставка/день 0,500% (фіксована). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором (п.2.5. Договору). Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 975 грн. Отже, дата надання Кредиту 20.02.2025 року, дата повернення Кредиту (останній день) 21.03.2025 року, денна процентна ставка/день 1,000%, проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) %/день 4,00%, пеня %/день 4,00%, орієнтовна реальна річна процентна ставка % - 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту 8450 грн. Пунктом 10.5. Договору передбачено, що у разі порушення строків повернення Кредиту Позичальником: якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п.2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (п.10.5.1. Договору); якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування Кредитом (його частиною) понад встановлений Договором строк, у випадку невиконання Позичальником умов Договору, Кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п.п.2.2. Договору, з першого дня понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Згідно п.5.3. Договору, до укладення (підписання) Договору, Позичальнику надається можливість вивчити умови Договору, включаючи усі його суттєві умови (у томі числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості Кредиту) шляхом ознайомлення з умовами Оферти, Паспортом споживчого кредиту, інформацією на Сайті тощо. Положеннями п.п.5.5, 5.6. Договору передбачено, що Договір укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електрону комерцію», у Сторін Договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електрону комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 35003. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладений Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - 35003, час відправки ідентифікатора позичальнику - 20.02.2025 17:20:06, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - serhiisimonov5@gmail.com (а.с.34). З підтвердження платежу АТ «ТАСКОМБАНК», за №27595/47.1. від 11.07.2025 року вбачається, що в рамках Договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03 серпня 2020 року Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: 20.02.2025 17:20:46, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 6500 грн, TSL_ID b537af3d-de05-4f92-bfbd-b2d3c8e02326, код авторизації 795562, відправник ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Додаткова інформація про платіж (згідно інформації отриманої від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»): [PERSON] , код [NUMBER] -DE05-4F92-BFBD-B2B3C8E02326, сума 6500 грн, дата транзакції 20.02.2025, договір №73186135, дата договору 20.02.2025 року, маскований номер картки [NUMBER] (а.с.35). Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором - 6500 грн, що підтверджується підтвердженням платежу АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с.35). Згідно інформації наданої АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду від 28 жовтня 2025 року, за вих.№46/12-11/144576/2025-БТ від 11 листопада 2025 року, вбачається, що в установі АТ «Ощадбанк» на ім`я гр. [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] . 20.02.2025 року на карту № [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 6500 грн, що підтверджено наданою АТ «Ощадбанк» випискою по картковому рахунку за період 20.02.2025 року 23.02.2025 року (а.с.82-86). Відповідач [PERSON] зобов`язання за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. 26 червня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу №26/06/25, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року (а.с.35 зворот - 42). Відповідно до Реєстру прав вимог №26/06/25-02 до Договору факторингу №26/06/25 від 26 червня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 21450 грн, з яких: 6500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 975 грн - сума заборгованості за відсотками, 975 грн сума заборгованості за комісією, 13000 грн сума заборгованості за пенею (а.с.43-46). Відповідно до Розрахунку суми заборгованості за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року за період з 25.06.2025 року по 24.07.2025 року заборгованість [PERSON] складає 21450 грн, з яких: заборгованість за тілом позики - 6500 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 975 грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 13000 грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією 975 грн (а.с.48). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено матеріалами справи Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року укладено між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір. Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором. У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. За інформацією АТ «ТАСКОМБАНК», викладеною у листі від 11.07.2025 року за вих.№27595/47.1, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року здійснено наступний переказ коштів: дата 20.02.2025 року; номер платежу b537af3d-de05-4f92-bfbd-b2d3c8e02326; сума 6500 грн; отримувач [PERSON] номер картки [NUMBER] (а.с.35). Згідно інформації наданої АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду від 28 жовтня 2025 року, за вих.№46/12-11/144576/2025-БТ від 11 листопада 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] (а.с.82). З виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 20.02.2025 року по 23.02.2025 року вбачається, що 20 лютого 2025 року на зазначений картковий рахунок було перераховано 6500 грн, після чого, [PERSON] почав активне використання наданих йому кредитних коштів (а.с.84-86). Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що [PERSON] було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв. Відповідач не надав власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Доказів виконання обов`язку попередньому кредитору, зокрема і після надходження справи до суду, відповідач не надав. Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто ним у Договорі надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року. Заборгованість відповідача [PERSON] за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року, за період з 25.06.2025 року по 21.07.2025 року, становить 21450 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 6500 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 975 грн; заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею 13000 грн; заборгованості за нарахованою та несплаченою комісією 975 грн (а.с.48). Щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені у розмірі 13000 грн, суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки пеня за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року нарахована за період з 22.03.2025 року по 10.05.2025 року (згідно розрахунку заборгованості а.с.47), то відповідач [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованість за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73186135 від 20 лютого 2025 року у розмірі 8450 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6500 грн; заборгованості за відсотками - 975 грн; заборгованості за комісією 975 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями ч.1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви додано Договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» (а.с.51-53), витяг з Акту №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2025 року, від 11 липня 2025 року, вартість наданих послуг складає 3500 грн, з яких: вивчення та збір документів, визначення правової позиції - 500 грн, складання позовної заяви - 3000 грн (а.с.55), платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 11 липня 2025 року (а.с.57). Беручи до уваги те, що розмір понесених ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, виходячи з критеріїв їх реальності та співмірності із складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрат на професійну правничу допомогу. Частиною ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на 39,39%, тому він має право на відшкодування з відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39,39%, а саме в сумі 1378 грн 65 коп. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №579937657.1 від 24 липня 2025 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 954 грн 18 коп. (8450 грн х 100 : 21450 грн = 39,39%, 2422 грн 40 коп. х 39,39% = 954 грн 18 коп.).

Outcome: partial