Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулась до суду з позовом до російської федерації в особі Міністерства юстиції рф (м. Москва, вул.. Житня, 14/1), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації проти України. Ціна позову - 2000000 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 лютого 2014 року розпочалася військова збройна агресія рф проти України, а саме: Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та виключення цієї території до складу рф на правах суб`єктів федерації - Республіка Крим та міста федерального значення Севастополь, про що було проголошено рф 18 березня 2014 року так званого референдуму про статус Криму. З цього моменту фактично розпочалася перша фаза військової збройної агресії рф проти України. В квітні 2014 року розпочалася друга фаза збройної агресії рф проти України, коли 07 квітня 2014 року контрольовані, керовані і фінансові спецслужби рф проголосили створення Донецької народної республіки та 27 квітня 2014 року - Луганської народної республіки. 27 серпня 2014 року рф розпочала масове вторгнення регулярних підрозділів збройних сил рф на територію Донецької та Луганської областей. 21 лютого 2022 року президент рф путін підписав указ про визнання Донецької народної республіки та Луганської народної республіки, а також підписав з республіками договори про дружбу, співпрацю та допомогу. 24 лютого 2022 року розпочалася збройна агресія рф проти України - повномасштабне вторгнення агресора рф на суверенну територію України, обстрілявши крилатими ракетами з території білорусі майже всі міста України. В цей час Україна залишається об`єктом збройної військової агресії з боку рф як у остання здійснює. Своїми протиправними діями рф заподіяла як майнову так і немайнову шкоду не тільки Україні, а й її громадянам, порушуючи їхні права, у тому числі право на життя, право мирно володіти та розпоряджатися своїм майном і майновими правами, к на території Автономної Республіки Крим, Донецької та Луганської областей, а також на шельфі Чорного моря в економічній зоні України. Таким чином, рф несе відповідальність за порушення прав і свобод Українського народу та за незаконну експропріацію майна громадянина України, які проживають на її території. Уніч на 10 червня 2025 року місто Київ зазнало чергового варварського обстрілу з боку збройних сил рф. У результаті цього нападу, внаслідок прямого влучання безпілотного літального апарату типу «Шахед» у житловий сектор, трагічно загинула мати позивача - [PERSON] . Подія сталася на подвір`ї її будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначений «Шахед» не був збитий силами ППО, удар був прямим і навмисним по території, де проживали цивільні люди. Її мати намагалося спуститися до погребу, щоб убезпечити себе від смертельної небезпеки, однак, будучі літньою жінкою, не встигла цього зробити через миттєвість удару та його безпосереднє спрямування по житловому сектору. Вона загинула на місці, навіть не маючи змогу врятуватися. Цей напад не мав жодного військового виправдання, що є прямим порушенням норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевських конвенцій та Додаткових протоколів, які забороняють напади на цивільних осіб та об`єкти, що не використовуються у військових цілях. Смерть матері стала для неї непоправною втратою, що завдала глибоких душевних страждань та психологічної травми. Вона була найближчою для неї людиною, її опорою, джерелом тепла, турботи та підтримки. Її життя було обірване раптово, жорстоко і безжально, у той час, коли вона загинула, який страшенний жах з нею відбувся, а вона просто намагаючись врятуватися, але не встигла, і ці факти, завдали їй сильних душевних хвилювань та психологічну травму на все життя. Моральна шкода, якої вона зазнала, полягає у глибокому та тривалому відчутті горя, втраті психологічної рівноваги, неможливості повернутися до нормального життя, постійних спогадах про ту страшну ніч та відчуття безсилля перед жорстокістю агресора. Вона втратила не лише матір, але й духовний зв`язок, сімейну підтримку, відчуття дому та захищеності. Це горе супроводжуватиме її усе подальше життя, залишаючи незагойний слід у її душі. Враховуючи тяжкість завданих їй страждань, обставини смерті її матері та особливу жорстокість дій агресора, вона оцінює моральну шкоду у розмірі 2000000 гривень. Ця сума має не лише компенсувати її особисті душевні страждання, але й відігравати превентивну функцію - засвідчити суспільне неприйняття збройних нападів на цивільне населення та необхідність захисту прав людини в умовах війни. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 22 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано письмові пояснення, відповідно до яких зазначено наступне. В ніч на 10 червня 2025 року у м. Києві внаслідок атаки БПЛА типу «Shahed» по житловому сектору (приватне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ) загинула [PERSON] - мати Позивача. Смерть настала за обставин, що об`єктивно свідчать про не вибірковий характер атаки по цивільному об`єкту, а також про особливу трагедійність події (загибла намагалася сховатися, але удар був миттєвим). Такі обставини є суттєвими для оцінки глибини моральних страждань доньки. У [PERSON] як у доньки загиблої є пряме, спеціальне матеріально - правове право вимоги моральної шкоди до заподіювача смерті (держави-агресора). Щодо розміру моральної шкоди (2000000 грн): критерії та принципи 1) Судові критерії оцінки моральної шкоди Верховний Суд (КЦС ВС) у постанові від 20.06.2024 у справі № 216/5657/22 деталізував, що при визначенні розміру компенсації враховуються характер і обсяг страждань, характер немайнових втрат, їх тривалість, можливість відновлення, та інші істотні обставини. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц наголосила, що суд має керуватися принципами розумності та справедливості, а розмір компенсації не повинен вести до безпідставного збагачення. Застосування критеріїв до конкретних обставин справи [PERSON]: У даній справі сума 2000000 грн. є обґрунтованою з огляду на: непоправність втрати (смерть матері) та руйнування базового сімейного зв`язку; насильницький характер смерті внаслідок воєнного удару по цивільному об`єкту; раптовість події, без можливості врятуватися, що об`єктивно підсилює травматизацію близьких; тривалість страждань: втрата матері має довічний характер наслідків для психоемоційного стану, соціального функціонування та відчуття безпеки Позивача; суспільну небезпечність діяння та масштаб порушень, вчинених державою - агресором (що прямо відзначалося Верховним Судом у справах про відступ від імунітету). Додаткове розмежування (щоб уникнути помилкового "заліку"): можливе отримання Позивачем/родиною одноразової соціальної допомоги (наприклад, на поховання чи нагальні потреби) за природою є соціальною виплатою, а не відшкодуванням шкоди заподіювачем; така допомога не усуває деліктної відповідальності РФ та не замінює моральної сатисфакції. Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяву в якій просили суд провести розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації повідомлялося про дату, час та місце розгляду справи через офіційний сайт Деснянського районного суду м. Києва, правом на подання відзиву не скористалося, будь-яких заяв в процесі розгляду справи до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 сформулював висновок, що в разі застосування деліктного винятку (наявність факту заподіяння шкоди) будь-який спір, що виник на території України в громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема, Російською Федерацією, може бути розглянутий і вирішений судом України як належним та повноважним судом. Суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено Російську Федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії Російської Федерації, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Верховний Суд також установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства Російської Федерації в Україні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням Російською Федерацією збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією у зв`язку з повномасштабною збройною агресією. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial