Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

представник заявника [PERSON] адвокат Токар О.М. в заяві просить суд встановити факт смерті [INFO] , громадянина України, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Маріуполь (раніше м.Жданов), Донецька область, Україна, на тимчасово окупованій території України м. Маріуполь, Донецької області, посилаючись на те, що [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Заявниця та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.05.1998. Під час подружнього життя у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був уродженцем та постійним мешканцем м. Маріуполь Донецької області, де проживав у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] . З 24.02.2022, з початком військового вторгнення російської федерації на територію України, почався масований обстріл міст, в тому числі м. Маріуполь. [PERSON] , разом зі своєю дружиною [PERSON] , не змогли одразу виїхати з міста через щільні обстріли, та залишились у будинку по [ADDRESS] , де основний час переховувалися в підвалі, та піднімались до своєї квартири в моменти припинення обстрілів. Разом з подружжям [PERSON] у будинку залишилось ще декілька сусідів, чоловік на ім`я [PERSON] з квартири [ADDRESS] , та жінка на ім`я [PERSON] , яка проживала у сусідньому під`їзді. 13.03.2022, близько 14.00 год. [PERSON] вирішив піднятись у власну квартиру, та в цей час, поряд з ним сталось влучання бойового снаряду, внаслідок якого він отримав тяжкі поранення поясничного відділу осколками. Заявниця разом з сусідом [PERSON] які в час вибуху знаходились з іншого кінця будинку, тому не постраждали, власними зусиллями перенесли [PERSON] до квартири, де намагались зупинити сильну кровотечу через сковзне поранення в області попереку. Отримати медичну допомогу вже на той час було неможливо так як жодні служби в місті не діяли. Близько 20.00 год. [INFO] [PERSON] помер. Заявниця об`єктивно не мала можливості ні зареєструвати смерть чоловіка, ні поховати його, адже Маріуполь перебував під постійним вогнем окупаційних військ рф. Органи ДРАЦС станом на день смерті [PERSON] не працювали, лікарське свідоцтво про смерть отримати було ні у кого. Отже, тіло [PERSON] залишилось лежати в квартирі [ADDRESS] . 20.03.2022 з Запоріжжя до Маріуполя на власному авто приїхав незнайомий заявниці чоловік, що власними силами займався евакуацією людей з міста і [PERSON] змогла з ним виїхати з окупованого міста на територію України. Сусіди [PERSON] та [PERSON] не побажали покидати своє житло і залишились у Маріуполі. При цьому, вони пообіцяли заявниці при першій можливості поховати її чоловіка. В кінці квітня до будинку по [ADDRESS] прийшли військові рф і наказали мешканцям винести та поховати всі трупи, які були у будинку. Таким чином, [PERSON] було захоронено з власним ідентифікуючим місцем поховання. Наразі [PERSON] продовжує рахуватись такою, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , між ними юридично продовжують існувати взаємні права та обов`язки, хоча чоловік заявниці загинув більше трьох років тому. [PERSON] вважає за необхідне отримати свідоцтво про смерть чоловіка, в першу чергу для визначення його статусу як загиблого, та, по-друге, оформити свої спадкові права. Отримати свідоцтво про смерть чоловіка, навіть від окупаційної влади в Маріуполі, заявниця не має можливості, адже такий документ видається виключно родичам померлого, які в місті відсутні. Поїхати до Маріуполя для оформлення вказаного свідоцтва, для заявниці є об`єктивно небезпечним, адже вона є громадянкою України, що автоматично наражає на небезпеку її життя, за умови перебування на окупованій території. ЦПК України передбачено можливість встановлення факту, який має юридичне значення, в даному випадку факту смерті особи, а тому виникла необхідність в зверненні до суду з даною завою, щоб в послідуючому було можливо здійснити належну реєстрацію смерті [PERSON] в органах ДРАЦСу та мати можливість оформити, в тому числі, спадкові права спадкоємцю. Щодо доказів смерті [PERSON] , заявниця долучає до матеріалів витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №12024100020004964 від 25.12.2024 з правовою кваліфікацією правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території, застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказу про вчинення таких дій, якщо вони пов`язані з умисним вбивством, де у фабулі вказано: «13.03.2022 о 14 год. 00 хв., за адресою [ADDRESS] , стався приліт снаряду внаслідок чого, [PERSON] , [INFO] , отримав важкі поранення поясничного відділу осколками (цивільний) та [INFO] близько 20 год. 00 хв. помер». Також заявниця долучає до своєї заяви фотознімки могили [PERSON] , здійснені сусідами, які обіцяли поховати її чоловіка і виконали свою обіцянку встановивши на могилі хрест з ідентифікацією похованого [PERSON] та дат його народження і смерті. Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Токар О.М. в судове засідання не з`явилися, представник заявника подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутності сторони заявника, заявлені вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності, вимоги заявника підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Звенигородського відділу ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального МУ МЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явився, проте до суду надійшов лист, у якому начальник відділу просить справу розглянути за відсутності представника відділу ДРАЦС. З`ясувавши усі обставини справи та перевіривши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на які посилається представник заявника, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] . [PERSON] , [INFO] . Заявниця та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.05.1998, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). Під час подружнього життя у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб (а.с.10, 11). [PERSON] був уродженцем та постійним мешканцем м. Маріуполь Донецької області, де проживав у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорта та копією витягу з державного реєстру речових прав (а.с.19, 20-22, 23). З 24.02.2022, з початком військового вторгнення російської федерації на територію України, почався масований обстріл міст, в тому числі м. Маріуполь. [PERSON] , разом зі своєю дружиною [PERSON] , не змогли одразу виїхати з міста через щільні обстріли, та залишились у будинку по [ADDRESS] , де основний час переховувалися в підвалі, та піднімались до своєї квартири в моменти припинення обстрілів. Разом з подружжям [PERSON] у будинку залишилось ще декілька сусідів, чоловік на ім`я [PERSON] з квартири [ADDRESS] , та жінка на ім`я [PERSON] , яка проживала у сусідньому під`їзді. 13.03.2022 близько 14.00 год. [PERSON] вирішив піднятись у власну квартиру, та в цей час, поряд з ним сталось влучання бойового снаряду, внаслідок якого [PERSON] отримав тяжкі поранення поясничного відділу осколками. Заявниця разом з сусідом [PERSON] які в час вибуху знаходились з іншого кінця будинку, тому не постраждали, власними зусиллями перенесли [PERSON] до квартири, де намагались зупинити сильну кровотечу через сковзне поранення в області попереку. Отримати медичну допомогу вже на той час було неможливо, так як жодні служби в місті не діяли. Близько 20.00 год. [INFO] [PERSON] помер. Заявниця об`єктивно не мала можливості ні зареєструвати смерть чоловіка, ні поховати його, адже Маріуполь перебував під постійним вогнем окупаційних військ рф. Органи ДРАЦС станом на день смерті [PERSON] не працювали, лікарське свідоцтво про смерть отримати було ні у кого. Отже, тіло [PERSON] залишилось лежати в квартирі [ADDRESS] . 20.03.2022 з Запоріжжя до Маріуполя на власному авто приїхав незнайомий заявниці чоловік, що власними силами займався евакуацією людей з міста і [PERSON] змогла з ним виїхати з окупованого міста на територію України. Сусіди [PERSON] та [PERSON] не побажали покидати своє житло і залишились у Маріуполі. При цьому, вони пообіцяли заявниці при першій можливості поховати її чоловіка. В кінці квітня до будинку по [ADDRESS] прийшли військові рф і наказали мешканцям винести та поховати всі трупи, які були у будинку. Таким чином, [PERSON] було захоронено з власним ідентифікуючим місцем поховання, що стверджується фотознімками його могили (а.с.24-26). Наразі [PERSON] продовжує рахуватись такою, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , між ними юридично продовжують існувати взаємні права та обов`язки, хоча чоловік заявниці загинув більше трьох років тому. [PERSON] вважає за необхідне отримати свідоцтво про смерть чоловіка, в першу чергу для визначення його статусу як загиблого, та, по-друге, оформити свої спадкові права. Отримати свідоцтво про смерть чоловіка, навіть від окупаційної влади в Маріуполі, заявниця не має можливості, адже такий документ видається виключно родичам померлого, які в місті відсутні. Поїхати до Маріуполя для оформлення вказаного свідоцтва, для заявниці є об`єктивно небезпечним, адже вона є громадянкою України, що автоматично наражає на небезпеку її життя, за умови перебування на окупованій території. Згідно з розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи. В силу положень ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, враховуючи, що ЦПК України передбачено можливість встановлення факту, який має юридичне значення, в даному випадку факту смерті особи, виникла необхідність в зверненні до суду з даною завою, щоб в послідуючому було можливо здійснити належну реєстрацію смерті [PERSON] в органах ДРАЦСу та мати можливість оформити, в тому числі, спадкові права спадкоємцю. За змістом абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України (Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року № 9-1130/0/4-16 "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України"). Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025р. №367, м.Маріуполь за кодом у Переліку [NUMBER] , перебувало в зоні ведення активних бойових дій з 05.03.2022 по 21.05.2022, а за кодом UA14140050010029262 м. Маріуполь Донецької області рахується тимчасово окупованим з 21.05.2022 по даний час. Таким чином, судовий розгляд щодо встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м.Маріуполь Донецької області, необхідно здійснювати в межах юрисдикції Багачевського міського суду Черкаської області, так як заявниця зареєстрована як ВПО в м. Багачеве. У постанові КЦС ВС від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів установить обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи в точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної влади факту смерті. Враховуючи, що у заявниці відсутні такі документи як лікарське свідоцтво про смерть, орган державної реєстрації актів цивільного стану може вчинити реєстрацію смерті лише за рішенням суду. Щодо доказів смерті [PERSON] , заявниця долучає до матеріалів витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №12024100020004964 від 25.12.2024 (а.с.17) з правовою кваліфікацією правопорушення передбаченого ч.2 ст.438 КК України жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території, застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказу про вчинення таких дій, якщо вони пов`язані з умисним вбивством, де у фабулі вказано: «13.03.2022 о 14 год. 00 хв., за адресою [ADDRESS] , стався приліт снаряду внаслідок чого, [PERSON] , [INFO] , отримав важкі поранення поясничного відділу осколками (цивільний) та [INFO] близько 20 год. 00 хв. помер». А тому, суд вважає за необхідним встановити факт смерті [INFO] , громадянина України, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Маріуполь (раніше м. Жданов), Донецька область, Україна, на тимчасово окупованій території України м. Маріуполь, Донецької області.

Outcome: approved