Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в особі представника Усенка М.І., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 4410988 від 22 лютого 2024 року в розмірі 40560,14 грн та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.02.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4410988, відповідно якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. За умовами кредитного договору, з урахуванням додаткового договору від 22.02.2024 до договору № 4410988: сума кредиту - 5500 грн 00 коп.; строк кредиту - 350 днів. У період договору було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою, яка становить 2,50% в день. 14.11.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 14/11/2024. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за договором № 4410988 від 22 лютого 2024 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідачки перед позивачем становить 40560,14 грн, яку останній просить стягнути на його користь, а також судові витрати по справі. У зв`язку з вище викладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним вище позовом. Представник позивача у позові та у заявах від 19.11.2025 та від 16.12.2025 просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 22 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4410988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткового договору від 22.02.2024 до договору № 4410988, відповідачці надано кредит у сумі 5500,00 грн, на строк 350 днів, які були підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами «42670» та «35696», з умовами яких остання була ознайомлена. Дані обставини підтверджуються копією договору № 4410988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024, додатковим договором до договору № № 4410988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024; паспортами споживчого кредиту від 22.02.2024 та довідкою про ідентифікацію. Відповідно до паспортів споживчого кредиту, [PERSON] за допомогою електронного підпису підтвердила, що отримала та ознайомилася із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, а саме: 22.02.2024 та 23.02.2024 здійснило перерахунок грошей у сумі 3500,00 грн та 2000,00 грн на банківський рахунок картки [PERSON] .. Дані обставини знайшли своє підтвердження у повідомленнях ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.11.2024 № 1-1411, а також інформацією наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 29.10.2025 про витребування доказів. 14 листопада 2024 року право вимоги за договором № 4410988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024 перейшло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «Кредит-капітал», що підтверджується копією договору факторингу № 14/11/2024 від 14.11.2024, витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 14/11/2024 від 14.11.2024. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4410988 від 22.02.2024, [PERSON] має заборгованість 40560 грн 14 коп., яка складається з наступного: 5499 грн 99 коп. - тіло кредиту; 32310 грн 15 коп. заборгованість за процентами; 2750 грн 00 коп. заборгованість за штрафом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за Договором позики та кредитними договорами відповідач не надав. Що стосується стягнення штрафу в розмірі 2750,00 грн суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки договір № 4410988 був укладений сторонами 22.02.2024, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахований позивачем штраф у розмірі 2750,00 грн не може бути стягнутий із [PERSON] , оскільки відповідачка нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нарахований штраф підлягає списанню позивачем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача за договором № 4410988 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5499,99 грн та процентів у розмірі 32310,15 грн, а всього у розмірі 37810,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 24114 від 14.10.2025. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 2258,16 грн (93,22%) за відшкодування судових витрат. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору № 0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет», акт наданих послуг № 117 до договору № 0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, детальний опис наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 08.10.2025. Відповідно до вказаних документів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесло судові витрати на правничу допомогу у справі за позовом до [PERSON] в сумі 8000,00 грн, з яких 7457,60 грн підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: partial