Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 45481 від 22.02.2020 року в розмірі 9 886,26 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2020 року між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», та гр. [PERSON] РНОКПП(ІПН) [NUMBER] укладено Договір № 45481 про надання споживчого кредиту. На умовах Кредитного Договору (п. 2.1.) Кредитодавець надав Відповідачу кредит у гривні на умовах передбачених Договором про споживчий кредит № 45481 від 22.02.2020 р. у розмірі 8 000,00 грн., який надано в наступному порядку: у розмірі 6 000,00 грн. на поточний рахунок/ картку Позичальника № [NUMBER] , що відкрито в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією платіжного доручення №CRD_180105 від 22.02.2020р. 16:38, проведеного банком 16:39, та у розмір 2 000,00 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] ТДВ «Страхова Компанія «Проксіма» з метою оплати Позичальником страхових платежів (страхових сум) встановлених Договором добровільного страхування №PR180105 від 22.02.2020 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах та у строки, встановлених Кредитним договором (зокрема, але не виключно, його статтею ІІІ «ОКРЕМІ УМОВИ ДОГОВОРУ») і Додатком №2 до нього, яким є Графік платежів, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.08.2020 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % (процентів) річних, тип процентної ставки - фіксована (п. 3.1.2.). Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 18408,00 грн. (п. 3.3.). Орієнтовна загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 18408,00 грн. (п. 3.3.). Вказав, що Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість за даним договором про споживчий кредит. 17.11.2020 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали Договір відступлення прав вимоги № 20201117/1 від «17» листопада 2020 року. Згідно відступлення прав вимоги № 20201117/1 від «17» листопада 2020 р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», включно і до гр. [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 9. Станом на 23.12.2024 р. загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 9 886,26 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5 179,29 грн.; заборгованість за відсотками 2 924,71 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн. (нарахована Первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги), 3% річних згідно ч. 2 с. 625 ЦК України 366,11 грн. (період нарахування 23.08.2020 р. 23.02.2022 р.); інфляційне збільшення 1 416,15 грн. (період нарахування 23.08.2020 р. 23.02.2022 р.). Представник позивача звернув увагу суду, що стороною позивача неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. На поштову адресу Відповідача було відправлено ряд листів, в тому числі Вимога-повідомлення про зміну кредитора та щодо необхідності погашення кредитної заборгованості від 24.11.2020 р. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 27.01.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялося поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, тощо; У поштовому повідомленні від 12.02.2025 року листоношею проставлена відмітка «вручено» та проставлений підпис отримувача Мельник Л.І.., що свідчить про отримання поштового відправлення відповідачем особисто. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 22 лютого 2020 року між позивачем - ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем - [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит. Договір підписаний сторонами, уповноваженою особою Кредитодавця та відповідачем, шляхом проставлення власноручного підпису, відповідачем зазначено його персональні дані та поточний рахунок/картку позичальника. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору сторони підтверджують, що правовою основою для укладення даного договору є заява на видачу кредиту, оформлена позичальником 22 лютого 2020 року, що є Додатком № 1 до договору. Згідно з умовами даного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 8 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі (пункт 2.1). Сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця: у розмірі 6 000,00 грн на поточний рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , що відкрито в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 2 000,00 грн на поточний рахунок № [NUMBER] ТДВ «Страхова компанія «Проксіма» з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум), встановлених договором добровільного страхування № PR-180105 від 22 лютого 2020 року (пункт 2.1.1 договору). Згідно з пунктом 2.1.3 договору кредит повертається, а проценти сплачуються позичальником шляхом періодичних виплат 1 раз на 7 календарних днів у національній валюті. За змістом пунктів 3.1, 3.2, 3.3 договору про споживчий кредит сторони домовились про окремі умови договору, передбачені графіком платежів, що подається в Додатку № 2 та є невід`ємною частиною договору, відповідно до якого позичальник, яким є відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах та у строки, встановлених Кредитним договором (зокрема, але не виключно, його статтею ІІІ «ОКРЕМІ УМОВИ ДОГОВОРУ») і Додатком №2 до нього, яким є Графік платежів, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.08.2020 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % (процентів) річних, тип процентної ставки - фіксована (п. 3.1.2.). Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 18 408,00 грн. (п. 3.3.). Орієнтовна загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 18 408,00 грн. (п. 3.3.). У розділі V договору зазначено відповідальність за порушення умов договору. Зокрема, пунктами 5.1, 5.2 передбачено, що якщо позичальник не сплатив або не повністю сплатив періодичний платіж у день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати пеню згідно з чинним законодавством, зобов`язаний одноразово сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі 100 грн, а в подальшому, починаючи з 7-го дня, 10 грн за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, і не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. Строк нарахування пені не може бути більшим строку дії договору, але в будь-якому випадку сукупний розмір нарахованих штрафу та пені не повинен перевищувати 50 % від суми наданого кредиту. Крім того, 22 лютого 2020 року відповідач підписав заявку на видачу кредиту, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, згідно з якими сума кредиту становить 8 000,00 грн, строк кредитування 26 тижнів, а орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки та інші платежі) складає 18 408,00 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Також, статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого, відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався їх повернути. Згідно з платіжним дорученням №CRD_180105 від 22.02.2020р. 16:38:57, проведено платіж на рахунок відповідача в сумі 6 000,00 грн, призначення якого: Надання фінансового кредиту, зг. кред. дог. № 45481 від 22.02.2020 р. Без ПДВ». Окрім того, відповідно до Договору комплексного добровільного страхування від нещасного випадку та відповідальності позичальника № PR-180105 від 22.02.2020 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» проведено платіж на суму 2 000,00 грн., призначення якого: сплата страхового платежу зг.дог.страхування № PR-180105 від 22.02.2020 року (за рахунок кредиту за договором Договір про споживчий кредит №45481) Без ПДВ. Вказаний картковий рахунок № [NUMBER] зазначений відповідачем у розділі VII реквізити та підписи сторін договору про споживчий кредит. Отже, позикодавець ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, однак, в порушення положень договору позики та вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач користуючись коштами наданими йому кредитором, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування коштами, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 17.11.2020 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали Договір відступлення прав вимоги № 20201117/1 від «17» листопада 2020 року. Згідно відступлення прав вимоги № 20201117/1 від «17» листопада 2020 р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», включно і до гр. [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 9. Відповідно до витягу з реєстру боржників, додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 20201117/1 від «17» листопада 2020 року, вбачається, що у [PERSON] згідно кредитного договору №45481 від 22.02.2020 року, сума заборгованості становить 8 104,00 грн, з яких 5 179,29 грн. - сума основного боргу за кредитом, 2 924,71 грн. - сума нарахованих процентів. Аналогічні суми зазначені у розрахунку заборгованості, сформованого 23.12.2024 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», а саме станом на 23.12.2024 р. загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 9 886,26 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5 179,29 грн.; заборгованість за відсотками 2 924,71 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн. (нарахована Первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги), 3% річних згідно ч. 2 с. 625 ЦК України 366,11 грн. (період нарахування 23.08.2020 р. 23.02.2022 р.); інфляційне збільшення 1 416,15 грн. (період нарахування 23.08.2020 р. 23.02.2022 р.). Позивачем нараховано відповідальність у виді інфляційних втрат за період з 23.08.2020 р. 23.02.2022, а також 3% річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Отже, з урахуванням викладеного вище, позивач у цій справі довів належними та допустимими доказами своє право вимоги до відповідача, в той час як останній своїх заперечень щодо розрахунку заборгованості чи доказів виконання зобов`язань перед позивачем не надав. При цьому, відповідач не скористався, передбаченим ЗУ «Про споживче кредитування» правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, що свідчить про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов правочинів та їх укладеність. Судом також враховано, що відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву, відтак не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій на кредитному ринку тощо. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позивачем доведено виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором на умовах, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги , тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит №45481від 22.02.2020 року в загальному розмірі 9 886,26 грн Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Понесення позивачем судових витрат підтверджується: договором про надання правової допомоги №20241219-1К від 19.12.2024 року між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (як клієнт) та Адвокатом Бачинським О.М., копією розрахунку суми судових витрат, що включає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 7000,00 грн., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001477 від 24.05.2019 року, копією ордера на надання правничої (правової) допомоги №1293244 від 20.12.2024 року. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved