Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

18 листопада 2025 року від представника відповідача - адвоката Василевської К.М. надійшла на адресу суду заява згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 32 900 гривень. Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року суд постановив питання судових витрат вирішити в порядку письмового правадження та встановив позивачу строк на подання заперечень. Представник позивача отримав копію ухвали від 20.11.2025 року 26 листопада 2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, у визначений судом строк письмових заперечень не подав. Поштове відправлення з копією ухвали суду повернулося неврученим позивачу за закінченням терміну зберігання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд встановив таке. 04 листопада 2025 року у справі № 163/990/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики ухвалено рішення про часткове задоволення позову; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в загальній сумі 1 304 136 (один мільйон триста чотири тисячі сто тридцять шість) гривень 59 копійок, що складають: 870 000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень коштів, отриманих за договором позики грошей, 323 229 (триста двадцять три тисячі двісті двадцять дев`ять) гривень 47 копійок інфляційних витрат та 110 907 (сто десять тисяч дев`ятсот сім) гривень 12 копійок 3% річних; в задоволенні решти вимог відмовлено; крім цього, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6 308 (шість тисяч триста вісім) гривень 84 копійки сплаченого судового збору, а розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити протягом п`яти днів після отримання відповідачем рішення суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 280 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до позовної заяви у цивільній справі №163/990/25 представник позивача [PERSON] , адвокат Любаренко І.О., просив відшкодувати понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи судові витрати та заявив, що попередній розмір судових витрат у виді правничої допомоги становить 80 000,00 гривень, на підтвердження своїх повноважень адвокат долучив свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер, виданий на ім`я Нестеренка К.Ю. на підставі договору про надання правової допомоги №2660325 від 24 березня 2025 року. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Однак, всупереч наведеним положенням представник позивача не надав суду ні до закінчення судових дебатів, а ні протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, необхідних для надання правової допомоги. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат". Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У зв`язку з вищенаведеним вимогу позивача про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу слід залишити без розгляду. 18 листопада 2025 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Василевської К.М., згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України у строк, встановлений у рішенні суду по справі від 04.11.2025 року, надійшла на адресу суду заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 32 900 гривень. Представником відповідача здійснено розрахунок судових витрат за наданими послугами: 1.Підготовка та подача відзиву на позов (8 год.) 20 000 грн.; 2.Участь у судовому засіданні 05.08.2025 року (2год.) 4300 грн.; 3.Участь у судовому засіданні 06.10.2025 року (2год.) 4300 грн.; 4.Участь у судовому засіданні 04.11.2025 року (2год.) 4300 грн. Доказами на підтвердження розміру понесених судових витрат долучено копію договору про надання правничої допомоги №333 від 22.05.2025 року, копію рахунку на оплату № 450 від 18.06.2025 року, копію рахунку на оплату № 714 від 06.10.2025 року, копію рахунку на оплату № 790 від 10.11.2025 року, копію квитанції №166С-В8РЕ-ХН6Т-82ВА від 23.06.2025 року, копію квитанції №33ЕР-3Е8М-20Е8-59КЕ від 08.07.2025 року, копію квитанції № Р4НВ-АТН8-ЕК25-ТА3Х ВІД 28.10.2025 року, копію квитанції №Т383-1ХЕА-386Н-71КЕ від 13.11.2025 року, копію акта надання послуг № 424 від 01.07.2025 року та копію акта надання послуг № 629 від 28.10.2025 року. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, вирішуючи заяву про стягнення витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що зазначений представником відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, та таким, що не суперечить принципу розподілу судових витрат і доведений належними доказами. При цьому, враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з позивача на користь відповідача розмір витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог (58,33%), у сумі 19 190,57 гривень.

Outcome: partial