Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У листопаді 2025 року позивач звертаючись до суду з заявою після зменшення позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором №71495945 від 28.04.2025 у сумі 7500 грн 00 коп. Свої вимоги аргументує тим, що 28.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір №71495945, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, згідно з якого банк надав йому кредит у розмірі 6000 грн 00 коп строком на 15 днів зі сплатою 0,333 % процентів, що нараховуються щоденно на залишок заборгованості за кредитом, комісія за надання кредиту складає 10 % від суми наданого кредиту (600 грн). 12.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем було укладено додаткову угоду №14922828 до кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, за умовами якої сторони домовились збільшити строк кредитування до 30 днів, сплату відсотків до 1%(а.с.16,17). 27.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем було укладено додаткову угоду №15031794 до кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, за умовами якої сторони домовились збільшити строк кредитування до 45 днів(а.с.17,18) 11.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем було укладено додаткову угоду №15131205 до кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, за умовами якої сторони домовились збільшити строк кредитування до 60 днів(а.с.18,19). 16 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №71495945 від 28.04.2025. У звязку з неналежним виконанням умов договору кредиту утворилася заборгованість у розмірі 7500 грн 00 коп, яку відповідач в добровільному порядку не повертає. 27.11.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а не за надання кредиту. 01 грудня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій не погоджується з відзивом на позовну заяву та підтримав заявлені позовні вимоги, при цьому зазначає, що згідно з п.6.2 кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п.2.2 Договору. Відповідачем не було надано доказів на спростування позовним вимог. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 19.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному провадженні на 10 год 30 хв 22 грудня 2025 року. ІІІ.Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, але в своєму відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. 28 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №71495945, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту у розмірі 6000 грн 00 коп зі сплатою 0,333 % процентів, що нараховуються щоденно на залишок заборгованості за кредитом, строком на 15 днів до 12.05.2025. Відповідно до п.2.2.4 кредитного договору, комісія за надання кредиту складає 10 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн). Відповідно до п.12 кредитного договору, номер електронного платіжного засобу позичальника [NUMBER] , електронний підпис одноразовим ідентифікатором 57174, телефон [NUMBER] , електронна пошта [INFO] (а.с.12-16). 12.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №14922828 до кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, за умовами якої сторони домовились збільшити строк кредитування до 30 днів, сплату відсотків до 1%(а.с.16,17). 27.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №15031794 до кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, за умовами якої сторони домовились збільшити строк кредитування до 45 днів(а.с.17,18) 11.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №15131205 до кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, за умовами якої сторони домовились збільшити строк кредитування до 60 днів(а.с.18,19). Згідно з довідки про ідентифікацію, [PERSON] ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису при укладенні кредитного договору №71495945 від 28.04.2025, одноразовий ідентифікатор 57174, електронна пошта k3renken@gmail.com на яку направлено одноразовий ідентифікатор 28.04.2025; договору №14922828 одноразовий ідентифікатор 76142, направлено одноразовий ідентифікатор 12.05.2025; договору №15031794 одноразовий ідентифікатор 87157, направлено одноразовий ідентифікатор 27.05.2025; договору №15131205 одноразовий ідентифікатор 21708, направлено одноразовий ідентифікатор 11.06 2025; ідентифікація клієнта проведена 28.03.2025 за посередництвом системи BankID НБУ:privatbank(а.с.19) Згідно з платіжної інструкції bd6967fd-9584-421d-9555-b728539153сf від 28.04.2025, ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», перерахувало 28.04.2025 на карту [NUMBER] отримувачу [PERSON] 6000 грн, фінансові послуги надало ТОВ «ФК «Фінекспрес»(а.с.10,20) 16 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників(а.с.21-23). Згідно з витягу з реєстру прав вимоги №16/10/25-02 до договору факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року укладеного між «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №71495945 від 28.04.2025 становить 19500 грн 00 коп, із них:6000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 900 грн сума заборгованості за відсотками, 600 грн - сума заборгованості за комісією, 12000 грн-сума заборгованості за пенею/неустойкою(а.с.23) Відповідно до листа АТКБ «Приват Банк» від 25.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] ) [NUMBER] . За період з 28.04.2025 по 01.05.2025 року [PERSON] користувався кредитними коштами за карткою № [NUMBER] (а.с.65,66). V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір та додаткові угоди, відповідно до якого останньому було надано кредитні кошти на умовах визначених договором та додатковими угодами. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором та додатковими угодами. Оскільки відповідач не виконав умови договору та в установлені строки не здійснив погашення кредиту, то вимога про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 6000 гривень 00 коп та 900 грн заборгованості за процентами підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Відповідно до п.2.2.4 кредитного договору, комісія за надання кредиту складає 10 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 600 грн., а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 600 грн. Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останнім обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних коштів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 7500 грн, які складаються з 6000 гривень заборгованість за тілом позики, 900 гривень - заборгованість за процентами, 600 грн за комісією. VІ.Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1,2 стаття 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2422 грн 40 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору №25-08/25/ФП від 25.08.2025 про надання правової допомоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» та адвокат «Ткаченко Юлія Олегівна» уклали договір відповідно до якого остання зобов`язалася надати правову допомогу при зверненні до суду та розгляді в суді цивільної справи(а.с.24,25) Згідно з витягу з акту №5ФП від 21.10.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, адвокат «Ткаченко Юлія Олегівна» надала Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» правову допомогу, а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів / доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів) для формування позовної заяви вартість 500 грн, судовий супровід у суді -4000 грн. Всього 4500 грн(а.с.26) Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579939290.1 від 27.10.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» перерахував [PERSON] 130500 грн оплати згідно з акту №5ФП від 21.10.2025 приймання наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 без ПДВ(а.с.27) Судом встановлено, що сума витрат відповідно до витягу з акту приймання передачі наданої правової допомоги становить 4500 грн. Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, суд вважає, що розумний розмір витрат на правову допомогу становитиме 3000 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved