Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

22.05.2025 [PERSON] , від імені якого діє його представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням поданих уточнень просив: - встановити факт його спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом більш як п`яти років, зокрема з 2008 до 13.01.2025; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] та право власності позивача на 1/2 частину вищенаведеного нерухомого майна як одного зі співвласників. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що познайомився з [PERSON] під час виконання будівельних робіт в м. Дніпропетровську (нині м. Дніпро) приблизно у вересні-жовтні 2008 року, після чого вони повернулися у с. Новиця Калуського району Івано-Франківської області, де проживали як сім`я із батьками позивача на [ADDRESS] впродовж десяти наступних років. Весь цей час позивач неофіційно отримував тимчасові підробітки, а [PERSON] майже ніде не працювала, адже займалася домашнім господарством. Наприкінці 2019 року вони вирішили придбати окреме житло. Позивач з листопада 2018 року періодично виїжджав на роботу до Чеської Республіки. За його твердженням, не маючи достатньої суми коштів, він позичив 12 000,00 доларів США на підставі письмової розписки в односельця [PERSON] для придбання житлового будинку. Позичені кошти зберігалися в [PERSON] , натомість він був змушений поїхати на роботу закордон, щоб повернути цей борг. Власне за його згодою, під час перебування на заробітках, у липні 2021 [PERSON] за позичені ним кошти придбала на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . Приїхавши в Україну, ними як фактичним подружжям за спільні кошти зроблено поточний ремонт в будинку, облаштовано кухню, проведено водопостачання та каналізацію і придбано побутову техніку для щоденних потреб. Питання реєстрації шлюбу ніколи не піднімалося, оскільки цивільна дружина була старшою від позивача майже на 14 років. У січні 2025 року [PERSON] раптово померла від важкого інсульту, тому за життя заповіту не склала. Позивач її поховав за власні кошти. Відповідачем у справі зазначає [PERSON] , тобто сина померлої від офіційного шлюбу, який виступає єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. Позивач додатково зазначає, що правовий режим майна, набутого жінкою та чоловіком у період їхнього спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу, регулюється так само, як і майна подружжя. Від встановлення факту його проживання сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залежить визначення в судовому порядку правового статусу придбаного ними домоволодіння, а також визнання за позивачем права власності на половину зазначеного вище нерухомого майна, що належить до спільної сумісної власності. Спірні правовідносини регулюються ст.3,74 та главою 8 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Ухвалою суду від 30.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання сторони та їх представники не з`являлися. Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 31.07.2025. Ухвалою суду від 13.11.2025 для надання особистих пояснень явка позивача в судове засідання визнана судом обов`язковою. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги з наведених у позовній заяві підстав. Додатково пояснив, що покійна [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з чоловіком на ім`я [PERSON] , який помер у 2010 році. Позивач зареєстрований в будинку своїх батьків, але надати доказів з цього приводу не може. Представник [PERSON] зазначив, що позивач звернувся до суду з цим позовом до закінчення визначеного законом строку для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . На час розгляду справи в суді син спадкодавця заяви про прийняття спадщини не подав. Вимога про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом більш як п`яти років заявлена до суду з огляду на належність позивача до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судових засідань, однак участі в розгляді справи не брав. Заяв та клопотань по суті спору не подавав. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову виходячи з таких мотивів. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується інформацією Калуського ВДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області від 31.10.2025 № 2211/6-16/116, яка надана на запит суду. Шлюб між ними припинився у зв`язку зі смертю [PERSON] [INFO] (а.с. 83). [INFO] [PERSON] також померла, що засвідчується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть громадян № 00048736044 та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2025. Її поховання здійснений за власні кошти позивач у цій справі (а.с. 13,18,30). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 21.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Лесик В.Б., [PERSON] придбала у [PERSON] за 328 000,00 грн., що еквівалентно на той час 12 000 доларів США, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності покупця підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 266925404 від 21.07.2021 (а.с. 14-15,20-23). Реєстрація місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою проведена 17.07.2024, що підтверджується довідкою Новицької ТГ Калуського району Івано-Франківської області від 27.11.2024 № 559 та витягом з реєстру цієї територіальної громади № 2024/008515094 від 17.07.2024 (а.с. 16,19). Відповідно до копії розписки від 20.05.2020 (а.с.29) [PERSON] отримав у позику від [PERSON] 12 000,00 доларів США на купівлю будинку. Борг зобов`язався повернути впродовж трьох років. Текст власноручно написаної позивачем розписки містить запис із підписом позикодавця про повернутий у повному обсязі борг. Дата - 05.05.2023. До матеріалів справи стороною позивача також надано копії засвідчених належним чином документів щодо технічних характеристик вказаного у позовній заяві нерухомого майна, гарантійного талону про придбання пральної машинки, телевізора, вбудованої шафи, витяжки, електроплитки та окремих оздоблювальних і будівельних матеріалів (плитки, цементу тощо), які в основному відносяться до періоду 2022-2023 років. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно як подружжя тривалий час. Під час спільного проживання вони придбали будинок з господарськими будівлями та спорудами у с. Новиця. Позивач їздив на роботу за кордон. Якийсь час покійна [PERSON] також працювала неофіційно на ринку в м.Калуші. Свідок [PERSON] повідомив суду, що позичав [PERSON] орієнтовно п`ять років тому грошові кошти в сумі 12 000,00 доларів США для придбання будинку, які йому повернуто, проте оригіналу розписки у нього немає. Інших важливих для справи обставин судом не встановлено. Водночас, із копії наданого до матеріалів справи паспорта громадянина України для виїзду закордон (а.с.25) випливає, що [PERSON] у різні періоди часу виїжджав за межі території України, востаннє перебував безперервно закордоном з 21.06.2020 до 30.04.2023. Вирішуючи зазначений спір суд керується такими мотивами. Згідно з вимогами ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На таке майно поширюються положення глави 8 цього Кодексу (ст.60-74). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (ч.1 ст.69, ч.1 ст.71 СК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в порядку окремого непозовного провадження, якщо між сторонами не існує спору (п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України). Таким чином, за загальним правилом спір щодо поділу майна, набутого в період проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу (за умови не перебування жодного із них в іншому зареєстрованому шлюбі), з мотивів належності відповідного майна до об`єктів права спільної сумісної власності може виникати здебільшого між вказаними особами, навіть у разі наступної реєстрації між цими особами шлюбу згідно з вимогами законодавства України. Водночас, згідно з положеннями ст.1264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до четвертої черги спадкоємців за законом належать будь-які особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 Кодексу). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, тобто спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1216-1217,1258 ЦК України). Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки необхідно враховувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. При цьому, результат тлумачення приватноправових норм, тобто діяльності зі з`ясування їх змісту (сенсу), має бути розумним, на чому наголошується у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20. На переконання суду, у цій справі важливе значення має вирішення насамперед питання щодо суті та характеру спірних правовідносин, а також їхнього суб`єктного складу. Системний аналіз вищенаведених законодавчих положень дозволяє суду дійти до висновку, що ст.74 СК України та ст.1264 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, зокрема сімейні та спадкові. У разі смерті чоловіка або жінки, які проживали однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, та у зв`язку з цим до суду заявлена вимога про встановлення цього факту в позовному провадженні, відповідні правовідносини є спадковими і до них слід застосовувати положення ст.1264 ЦК України. Відповідний правовий висновок сформульований у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 (справа № 582/18/21), що є обов`язковим для застосування. Велика Палата Верховного Суду у п.40-42 постанови від 23.01.2024 (справа №23/14489/15-ц) зазначила, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як й інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, а заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У цій постанові також наголошується, що вимога про встановлення зазначеного вище факту може також вирішуватися в порядку окремого непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, проте у випадку, якщо між сторонами не існує спору про право. Відтак, у справі що розглядається судом, належить, зокрема, дати відповідь на питання щодо правильності заявлення [PERSON] у позовному цивільному провадженні вимог про встановлення факту його проживання сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до дня смерті [PERSON] . У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Крім того, суд не заперечує право особи, яка проживаючи однією сім`єю з іншим чоловіком (жінкою) без реєстрації шлюбу, в разі смерті одного із них та виникнення відносин спадкування, звернутися до суду з позовом до спадкоємців померлого про встановлення факту такого проживання, належності набутого в період спільного проживання майна до об`єктів спільної сумісної власності та визнання права власності на частину відповідного майна за позивачем (якщо титульним власником спірного майна виступає померла особа). Водночас, відсутність спадкоємців у померлої особи, які б прийняли спадщину в установленому порядку та строки, до складу якої належить об`єкт спільної власності, вказує на відсутність спору як такого з можливістю судового встановлення юридично-значимого факту для зацікавленої особи за правилами окремого непозовного провадження. І, навпаки, наявність спадкоємців померлої особи, яка проживала однією сім`єю з чоловіком (жінкою) без реєстрації шлюбу, під час якого у спільну сумісну власність цих осіб набуто майно, титульним власником якого значиться особа, яка пережила іншого з фактичного подружжя, не позбавляє таких спадкоємців права на встановлення в судовому порядку вищенаведеного факту з поділом спільного майна за правилами його поділу, що визначені законом для майна подружжя. Можливість пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю до спадкоємців особи, яка померла, підтверджується судовою практикою, зокрема, висновками, викладеними у постановах від 08.02.2022 у справі №362/1506/20, від 20.04.2023 у справі № 738/1054/20, від 27.11.2024 у справі №947/24794/19. Проте суди мають встановлювати між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №336/709/18-ц), від 15.11.2021 у справі № 554/10125/20, від 03.08.2022 у справі №759/12740/21, від 07.02.2024 у справі № 545/844/23 та інші). Натомість, з матеріалів цієї справи випливає, що після смерті [PERSON] 13.01.2025 позивач вже 22.05.2025, тобто ще до закінчення визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, за відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем, відразу звернувся до суду з позовом про встановлення, зокрема, факту його проживання сім`єю з померлою особою як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2008 року до дня відкриття спадщини. Водночас, будь-яких доказів прийняття позивачем спадщини за законом після смерті [PERSON] у матеріалах справи немає, як і доказів заведеної спадкової справи нотаріусом загалом згідно з вимогами законодавства України. Докази прийняття спадщини відповідачем після смерті [PERSON] у матеріалах справи також відсутні, клопотання про їх витребування судом стороною позивача не подавалися. Представником позивача лише усно пояснено, що відповідач спадщину не прийняв, що вказує на передчасність відповідного позову. Із заявленого позову не зрозуміло, чому та на якій правовій підставі, зважаючи на викладені у попередньому абзаці судового рішення обставини, [PERSON] має бути відповідачем у цій справі, які права і (або) інтереси позивача порушені, не визначні чи оспорювані зазначеною особою в розумінні приписів ч.1 ст.4 ЦПК України. До того ж, у матеріалах справи немає і доказів, які б засвідчували перебування відповідача з померлою [PERSON] у родинних стосунках як матері та сина. Тим часом, у застосованій судом практиці Верховного Суду щодо розгляду спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіки та жінки без реєстрації шлюбу з участю їхніх спадкоємців, мова йшла про тих із них, які виявили бажання прийняти спадщину та прийняли її у розумінні ст.1268-1269 ЦК України. Суд окремо наголошує, що згідно з копією дослідженого договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 21.07.2021 (п.1.4.,1.7.) покупець [PERSON] чітко підтвердила, що на момент придбання цього нерухомого майна у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах ні з ким не перебуває; житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами набувається покупцем за належні йому грошові кошти у особисту приватну власність; покупець як сторона договору є письменною та розуміє всі умови договору. Надана судом копія розписки про позику коштів судом відхиляється як неналежний доказ, адже з її змісту неможливо достеменно встановити для придбання якого саме будинку [PERSON] позичав грошові кошти. Аргументи позивача щодо використання позичених ним грошових коштів нібито для придбання [PERSON] нерухомого майна у липні 2021 року прямо суперечать змісту дослідженого судом договору купівлі-продажу та не підтверджуються належними, допустимими і достовірними у розумінні ЦПК України доказами. Крім того, суд вважає очевидно непереконливими аргументи позивача про позику ним грошових коштів для придбання зазначеного у цьому рішенні нерухомого майна згідно з розпискою від 20.05.2020, оскільки нотаріально посвідчений договір про купівлю-продаж домоволодіння укладено більш як через рік після цього. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 Кодексу). В розглянутій справі ніщо не перешкоджає позивачу [PERSON] , як спадкоємцю за законом четвертої черги, за умови прийняття ним спадщини у встановленому порядку, звернутися до суду в порядку окремого позовного провадження із заявою про встановлення факту його проживання не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (але не раніше як з 08.07.2013) зі спадкодавцем [PERSON] або звернутися до суду у позовному провадженні із вимогою про встановлення зазначеного факту за умови наявності інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину, і наявності реального спору між ними з приводу відповідного факту. Суду не надано доказів належності придбаного 21.07.2021 [PERSON] житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами до об`єктів її та [PERSON] права спільної сумісної власності під час нібито їхнього проживання сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу впродовж п`яти років чи більш тривалого періоду до 13.01.2025. Понесені [PERSON] витрати на сплату судового збору за результатами розгляду справи необхідно залишити за позивачем згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed