Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] 13.05.2025 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Подана до суду заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] . Вказувала, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240801-10 від 01.08.2024 солдат [PERSON] , [INFO] , 14.07.2022 зник безвісти за особливих обставин поблизу населеного пункту Луганське (Бахмутський район, Донецької області). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 27.10.2022 № 3031 «Про результати службового розслідування», солдата [PERSON] , визнано таким, що 14.07.2022 зник безвісти за особливих обставин під час воєнних дій поблизу населеного пункту Луганське (Бахмутський район, Донецької області) під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації під час воєнних дій на території України. В поданій до суду заяві [PERSON] просила оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця села Юрківці, Могилів-Подільського району Вінницької області, померлим. Місцем смерті [PERSON] , [INFO] , вважати населений пункт Луганське (Бахмутський район, Донецької області). Просила також вважати, що смерть [PERSON] пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.05.2025 відкрито провадження в справі за заявою [PERSON] в порядку окремого провадження. Міністерство оборони України, як заінтересована особа, 21.05.2025 подало до суду свої письмові пояснення за заяву, в яких вважає, що заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Розгляд справи Міністерство просило проводити без участі представника. [INFO] 23.06.2025 подав до суду письмові пояснення, в яких виклав позицію, аналогічну позиції Міністерства оборони України. Військова частина [NUMBER] письмові пояснення на заяву до суду не подала, просила проводити розгляд справи без участі представника. Третя особа [PERSON] 11.11.2025 подала до суду свої письмові пояснення, в яких зазначила, що є дружиною [PERSON] . Вказувала, що результати проведеного розслідування не виключають потрапляння військовослужбовця [PERSON] в полон, за неофіційними даними [PERSON] був захоплений в полон та станом на серпень 2022 року знаходився в Донецькому слідчому ізоляторі. Визнання [PERSON] померлим вважає передчасним, в задоволенні заяви просила відмовити. Заявник [PERSON] в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилася. В судовому засіданні представник заявника повністю підтримав подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. За таких обставин, враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явилися та належним чином повідомлені про розгляд. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , громадянин України, у встановленому законом порядку з 17.08.2016 зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 26.08.2009 зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1051 від 26.08.2009. Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно частини 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Таким чином можливість оголошення особи померлою обумовлена тривалою відсутністю її у місці постійного проживання. Відповідно до доктрини цивільного права у випадку визнання фізичної особи безвісно відсутньою має місце умовна презумпція смерті (немає підстав вважати її живою), а у випадку оголошення її померлою безумовна презумпція смерті (є підстави, що дають припустити її смерть). Верховний Суд у складі Великої Палати у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, провадження № 14-94цс24 сформулював такі правові висновки. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідно до Акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти в тому числі і солдата [PERSON] , який затверджений командиром військової частини [NUMBER] , згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.06.2022 № 151, військовослужбовці, серед яких і солдат [PERSON] , були направлені в район виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Луганське Бахмутського району Донецької області та зайняли оборону на ротному опорному пункті. Близько 9 год 40 хв. 14.07.2022 поблизу населеного пункту Луганське Бахмутського району Донецької області у повітрі над позиціями 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] військовослужбовці підрозділу почули звук БПЛА, противник здійснював мінометний обстріл, одна із мін розірвалася поряд неподалік від солдата [PERSON] (ознак життя не подавав), евакуювати тіло не було можливості, одразу після обстрілу противник розпочав штурмові дії. Особовий склад змушений був відійти для перегрупування та поповнення боєкомплекту з займаної позиції під щільним вогнем противника. Після цього військовослужбовцями підіймався квадрокоптер з метою обстеження взводного опорного пункту, під час огляду було виявлено знищені позиції, розбиті окопи та факт захоплення позиції військовослужбовцями збройних сил російської федерації. Поранених і загиблих військовослужбовців виявлено не було через неякісне зображення. У зв`язку з тим, що позиції опорного пункту тимчасово окуповані збройними силами російської федерації, здійснити пошукові дії та евакуацію постраждалий не було можливості. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 27.10.2022 № 3021 вирішено службове розслідування вважати завершеним, зараховано з 14.07.2022 військовослужбовців … [PERSON] , стрільця-санітара 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] у розпорядження командира військової частини [NUMBER] , якого вирішено вважати таким, що з 14.07.2022 безвісти зник за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. Також судом встановлено, що за заявою [PERSON] 15.08.2022 до ЄРДР внесені відомості за № 12022170420001631 за фактом зникнення її брата [PERSON] , який останній раз виходив на зв`язок 13.07.2022. Матеріали справи не містять даних про те, що заявниця [PERSON] , як ініціатор заяви до суду, зверталася з такою заявою до правоохоронних орачів за фактом зникнення батька та вчиняла дії щодо його пошуку. Згідно повідомлення Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу Збройних Сил України 05.05.2025 до Центрального управління надана інформація військовою частиною щодо зникнення безвісти військовослужбовця солдата [PERSON] , яка облікована. З огляду на тимчасову окупацію навколо та безпосередньо місця імовірного зникнення безвісти військовослужбовця, реалізація пошукових заходів українськими пошуковими групами на згаданій території неможлива, після повернення території під контроль будуть заплановані та проведені відповідні пошукові заходи. Згідно з протоколом № 2 засідання комісії оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 20.02.2025 визнано учасником бойових дій солдата [PERSON] (військова частина [NUMBER] ). Згідно листа №08-14/31240 від 17.09.2025 Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», яке виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, інформація відносно [PERSON] [INFO] , внесена до реєстру НІБ, однак відомості про перебування у полоні відсутні. Частиною першою статті 46 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанову Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22 (провадження № 61-14338св23)). [PERSON] у заяві про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 16.06.2022 № 151, зазначила, що 14.07.2022 внаслідок мінометного обстрілу [PERSON] ознак життя не подавав, евакуювати тіло не було можливості. Також в своїй заяві [PERSON] зазначила, що оголошення [PERSON] померлим необхідно їй для оформлення спадкових прав та отримання гарантованої одноразової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення відповідного статусу. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як встановлено судом, за результатами проведення службового розслідування, проведеного військової частиною [NUMBER] , запропоновано солдата [PERSON] вважати таким, що зник безвісти за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України, оскільки відомості про перебування відсутні, розшукові заходи позитивного результату не дали, а обставини зникнення вказують на імовірну загибель або потрапляння в полон. Вказаний висновок не містить безумовних тверджень про обставин, які б вказували на смерть [PERSON] в зазначену дату. Натомість висновок акту розслідування вказує на імовірність потрапляння солдата [PERSON] в полон. Також в акті проведеного розслідування військової частини [NUMBER] зазначено, що військовослужбовцями підіймався квадрокоптер з метою обстеження взводного опорного пункту, під час огляду було виявлено знищені позиції, розбиті окопи та факт захоплення позиції військовослужбовцями збройних сил російської федерації. Поранених і загиблих військовослужбовців виявлено не було через неякісне зображення. Той факт, що позиції були захоплені, загиблих виявлено не було, також може свідчити про перебування [PERSON] в полоні. Встановивши дані обставини, враховуючи, що висновки проведеного розслідування не виключають можливість потрапляння солдата [PERSON] в полон, не містять ствердних висновків про його смерть, суд приходить до висновку, що обставини справи не дають підстав обґрунтовано припускати смерть [PERSON] в певний час і за певних обставин, тому відсутні підстави для оголошення його померлим в порядку, визначеному ст. 46 ЦК України. Судові витрати за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed