Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір № 2038253815. Між АТ «ОТП Банк» та позивачем 14 березня 2025 року укладено договір факторингу №14/03/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2038253815 перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників №1, заборгованість відповідача становить 12 281,31 грн., з яких: 10 538,33 грн. - загальна суму боргу по тілу; 3,22 грн. загальна сума боргу по відсотках, 1 739,76 грн. загальна сума боргу по комісії. При цьому, позивач указує, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося. Зазначену суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Відзив на позов на адресу суду не надходив. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, одночасно з позовною заявою надав суду клопотання, у якому просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст. 121 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом установлено, що 28 листопада 2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2038253815, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит на придбання товарів у розмірі 14008,00 грн. строком до 28 лютого 2023 року (а.с. 5-11). У п. 1.2 договору зафіксовано домовленість сторін про те, що протягом його дії для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. [PERSON] , відповідно до графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору, зобов`язана була до 28 лютого 2023 року щомісяця вносити на погашення кредиту ануїтетні платежі по 1076,65 грн., відповідно до встановленого графіку. Кожний платіж складався з частини погашення заборгованості по кредиту та відсотків за користування ним у конкретно визначених сумах у кожному місяці. Згідно з п. 1.3 Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, у розмірі та строки визначені у Додатку №1 (графік платежів) до Кредитного договору. Підписанням кредитного договору позичальник заявив та гарантував, зокрема, що ознайомлений з паспортом кредиту, отримав примірник кредитного договору з усіма додатками, в тому числі графік платежів, інформований про умови кредитування, в тому числі з умовами відповідальності, отримав послуги банку з видачі кредиту. Згідно рахунку-фактури № СФSDC-0001528353 від 28 листопада 2021 року убачається, що кредит був наданий для купівлі товарів у ТОВ «Комфі Трейд» загальною вартістю 14 008,00 грн. Позивач набув права вимоги за кредитним договором №2038253815 на підставі Договору факторингу №14/03/25 від 14 березня 2025 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі й до боржника [PERSON] , яка станом на момент відступлення права вимоги мала непогашену заборгованість за кредитним договором № 2038253815 у розмірі 12 281,31 грн. (а.с. 18-19). Отже, відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням є зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушував зобов`язання за даним договором. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку про відсутність сумнівів в істинності розрахунків суми грошового боргу, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] у порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно зі ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, з урахуванням визнаних позивачем отриманих з відповідача сум, залишок суми кредиту, станом на 14 березня 2025 року складає 12 281,31 грн., на повернення якого позивач набув право відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і на підставі чого згідно зі ст. 611 ЦК України права позивача підлягають захисту з присудженням на його користь з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2038253815 в сумі 12 281,31 грн., яка складається з: 10 538,33 грн. - загальної суми боргу по тілу; 3,22 грн. загальної суми боргу по відсотках, 1 739,76 грн. загальної суми боргу по комісії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved