Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

27.11.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу.. В обґрунтування вимог позивачка зазначає про те, що 04.12.2018 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Подружжя має двох спільних дітей. які проживають з матір`ю. З відповідача стягуються аліменти на утримання дітей. Подружні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не веденться, фактично сім`я припинила своє існування, а подальше збереження шлюбу порушує права позивачки, примирення неможливе. З урахуванням наведеного позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 27.11.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 28.11.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 23.12.2025 року представниця позивачки надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представниці, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 09.12.2025 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи наведене вище, розгляд справи проводиться за відсутності сторін та відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 04 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб, про що 04 грудня 2018 року складено відповідний актовий запис №69, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.12.2018 року. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За змістом частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, про що подав відповідну заяву до початку розгляду справи по суті, позивачці має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved