Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТОВ " "ФК" ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" - адвокат Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.04.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1586428, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 25000 грн. на строк 360 днів, з 30.04.2024 по 25.04.2025, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у термін, встановлений Договором. 24.12.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" було укладено Договір факторингу №24122024 за яким ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" отримало право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №1586428. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 160 000 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 25000 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 89250 грн. та нараховані позивачем проценти за 122 календарних днів в сумі 45750 грн., яку і просив стягнути з відповідачки, а також сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 07.11.2025 ухвалою суду витребувано від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» письмові докази. 07.11.2025 від представника відповідачки адвоката Гулого А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, зважаючи на те, що позивачем не надані належні та допустимі докази укладення кредитного договору та первинні бухгалтерські документи, що підтверджують перерахування коштів на картку відповідачки та неправомірно нарахувано відсотки в розмірі 1,50%; розгляд справи просять проводити за відсутності відповідачки та її представника. 07.11.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено що оригінал кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є належним доказом укладення кредитного договору; переказ коштів відповідачці підтверджується копією листа платіжного провайдера ТОВ "ПЕЙТЕК". Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності. 21.11.2025 від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких наголошено на відсутності доказів укладення кредитного договору та первинних бухгалтерських документів. 21.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 30.04.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1586428 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи , відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 25000 грн. на строк 360 днів, з 30.04.2024 по 25.04.2025, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Відповідно до п.п. 1.5.1 даного договору, стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 30.04.2024 відповідачка підписала електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором "С008" та отримала від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" кредитні кошти в сумі 25000 грн. на вказану нею платіжну картку № [NUMBER] . Як вбачається із повідомлення ТОВ "ПЕЙТЕК" № 20250115-2314 від 15.01.2025 між ТОВ "ПЕЙТЕК" та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ": 30.04.2024 на суму 25000 грн. банківську картку № [NUMBER] . Кірім того, факт перерахування 30.04.2024 коштів на платіжну банківську картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в сумі 25000 грн., підтверджується листом АТ "Укрсиббанк" від 13.11.2025 №31-4-01/07-4197-БТ. З договору факторингу №24122024 від 24.12.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.12.2024 та витягу з Реєстру боржників встановлено, що право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 1586428 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. V. Мотивована оцінка і висновки суду. На підтвердження законності та обґрунтованості позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" надало суду копію договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] , Паспорт споживчого кредиту №1586428 від 30.04.2024 року, який укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором C008. Перерахування коштів за кредитним договором на платіжну банківську картку № [NUMBER] у сумі 25000 грн. емітованої на ім`я [PERSON] підтверджується листом АТ "Укрсиббанк" від 13.11.2025 №31-4-01/07-4197-БТ. (а.с.56). ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці грошові кошти, що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитними договорами позичальника. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене частиною 1 статті 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої кредитні зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Внаслідок укладення договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" набуло статусу нового кредитора стягувача за кредитним договором №1586428 від 30.04.2024 . Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу фактор ТОВ «Фінансова Компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «Слон Кредит» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24.12.2025 ТОВ «Фінансова Компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" набуло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 126750 гривні, з яких 25000 гривень тіло кредиту, 89250 гривень нараховані проценти (ставка 1,50% в день, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 208). В подальшому після відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова Компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" здійснило нарахування відсотків за кредитним договором №1586428 від 30.04.2024 за період з 25.12.2024 по 25.04.2025 в сумі 45750 грн. (ставка 1,50% в день, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 122). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Передбачений пунктом 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5% поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 30.04.2024 договір про споживчий кредит, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,50 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. У зв`язку з цим суд здійснив перерахунок відсотків з врахуваням відсоткової ставки 1% в день та строком користування коштами 360 днів за період з 30.04.2024 по 25.04.2025 (в межах строку кредитування). В такому випадку розмір відсотків за користування кредитом становить 90000 гривень: 25000 гривень х 1% х 360 днів = 90000 гривень. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків підлягає частковому задоволенню у розмірі 90000 гривень. Відтак, загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит №1586428 від 30.04.2024, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 115000 гривень (25000 грн. - тіло кредиту, 90000 грн. - відсотки). Щодо застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України суд зазначає наступне. Відповідно до частини 10 та частини 11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Нарахування пені або відсотків у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частин десятої, одинадцятої статті 265ЦПК України за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги. Вказане відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові № 910/14524/22 від 05 червня 2025 року. Разом з тим, згідно з пунктами 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно - правовими актами та триває до теперішнього часу. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відмову в цій частині у задоволенні позовних вимог щодо застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial