Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

20 листопада 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 01 квітня 2025 року [PERSON] уклала із ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 01.04.2025-100000620, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 10000 гривень шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов договору у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7000 гривень, за процентами 6510 гривень, за комісією 900 гривень, неустойкою 5000 гривень, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 36, 37), у позовній заяві просила розглядати справу без її участі (а. с. 9 на звороті). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 38), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою від 23 грудня 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 01 квітня 2025 року [PERSON] уклала із ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 01.04.2025-100000620 (далі Договір), відповідно до умов якого отримала кредит на суму 10000 гривень на строк 217 днів (до 03 листопада 2025 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою (процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), шляхом безготівкового переказу на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , згідно з узгодженим між сторонами графіком, а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 9 % від суми кредиту, що дорівнює 900 гривень та комісії з обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 900 гривень у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Договір укладений на умовах його строковості, платності та поворотності (а. с. 10 - 16). Пунктом 17 Договору передбачена сплата неустойки у розмірі 150 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Заявка, пропозиція та відповідь позичальника про прийняття пропозиції підписані відповідачкою за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора Е498, який направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер [NUMBER] , який вона вказувала при реєстрації на сайті. На виконання умов Договору 01 квітня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» перерахувало кошти в сумі 10000 гривень на банківську картку відповідачки № [NUMBER] за допомогою системи iРay.ua (ID платежу 697381179) (а. с. 19). ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості ТОВ «Споживчий центр» станом на 03 листопада 2025 року видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 19410 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 7000 гривень, заборгованість за процентами 6510 гривень, комісією за обслуговування 900 гривень, та неустойкою 5000 гривень (а. с. 20). Проте, з таким розрахунком повністю не можна погодитись з огляду на таке. Кредитний договір відповідачка уклала 01 квітня 2025 року на 217 днів (до 03 листопада 2025 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою (процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Відповідно до узгодженого сторонами у пункті 12 Договору графіку платежів відповідачка 01 травня 2025 року повинна була сплатити перший платіж в розмірі 4000 гривень, 01 червня 2025 року другий платіж в розмірі 4000 гривень (а. с. 13 на звороті). 24 квітня 2025 року, 27 квітня 2025 року, 01 травня 2025 року, 04 травня 2025 року та 06 травня 2025 року відповідачка здійснила п`ять платежів на загальну суму 10070 гривень (а. с. 4), які зараховані кредитором на погашення заборгованості таким чином: тіло кредиту 3000 гривень, проценти за користування позикою 5270 гривень, комісія за надання кредиту 900 гривень, комісія за обслуговування кредиту 900 гривень. Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти, перераховані ТОВ «Споживчий центр» на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернула їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, що нею фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 7000 гривень є підставними і підлягають до задоволення. Виходячи з часткової сплати відповідачкою заборгованості, розмір відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного відповідачкою Договору становить 6510 гривень, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача: 10000 * 1% * 31 дн = 3100 грн; 7000 * 1% * 62 дн =4340 грн; 7000 * 0,5% * 124 дн =4340 грн; 3100 + 4340 + 4340 5270 (сплата процентів за користування позикою) = 6510 грн. Також, виходячи зі змісту Договору та часткової сплати комісії за обслуговування кредиту в сумі 900 гривень, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредиту підлягають до задоволення і з відповідачки слід стягнути 900 гривень комісії (1800 грн 900 грн = 900 грн) (а. с. 13 на звороті). Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив також стягнути з відповідачки неустойку у розмірі 5000 гривень. За змістом стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вказане, нарахована позивачем неустойка у розмірі 5000 гривень, сплата якої передбачена Договором, підлягає списанню і в цій частині позовних вимог слід відмовити. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка складається з основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами та сплати комісії за обслуговування кредиту, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк. У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (74,24 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1798 гривень 39 копійок (2422,4 грн * 74,24 % = 1798,39 грн). На підставі викладеного, статей 512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1046, 1048 ЦК України та

Outcome: partial