Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

14 жовтня 2025 року до Срібнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, підписана та подана представником позивача адвокатом Веремій Т.М. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що судовим наказом Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2024 року зі [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою трьох років. Тобто загалом на користь [PERSON] на її утримання та на утримання малолітньої доньки сторін з її довірителя стягується 1/2 частка доходів, що, на думку її довірителя, є надмірним в умовах сьогодення, оскільки він є військовослужбовцем і отримує грошове забезпечення та додаткові винагороди за безпосередню участь у бойових діях, а тому встановлений розмір аліментів став об`єктивно завеликим для забезпечення дитини, для задоволення її потреб. Крім того зазначає, що сімейний стан [PERSON] змінився, він вдруге одружився, має на утриманні безробітну вагітну дружину та дитину дружини від попередніх стосунків, сплачує комунальні послуги за фактичним місцем проживання теперішньої сім`ї. Також представник позивача вказала, що з її довірителя стягуються аліменти на утримання відповідача в розмірі ? частки від його доходів, що становить досить значну суму, близько 28 000,00 грн щомісячно, що дає його колишній дружині можливість також брати участь в утриманні дитини. Ще одним з мотивів позову є те, що, на думку позивача, відповідач витрачає кошти, які стягуються з нього на утримання їхньої з відповідачкою спільної дитини, на утримання та навчання її старшої доньки. На підставі викладеного представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів що стягуються зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 14 год. 00 хв. 11 листопада 2025 року. У судове засідання 11 листопада 2025 року сторони не з`явились, були належним чином повідомлені. Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 12 год. 00 хв. 02 грудня 2025 року. Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2025 року розгляд справи відкладено до 15 год. 00 хв. 18 грудня 2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Жовнер О.М. У судовому засіданні, призначеному на 15 год. 00 хв. 18 грудня 2025 року, взяли участь представник позивача (в режимі відеоконференції) та представник відповідача. Представник позивача вимоги позову підтримала, просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів що стягуються зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити. Вказала, що саме по собі збільшення доходу позивача чи його одруження не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Зазначила, що нинішня дружина відповідача звільнилась з попередньої роботи ще до вагітності, а вагітність не є перешкодою для влаштування на роботу, оскільки термін вагітності ще не досягнув визначеного законом строку, який передбачає відпустку у зв`язку з пологами. На утримання дитини від попереднього шлюбу нинішня дружина позивача отримує аліменти від батька дитини. Строк стягнення з відповідача аліментів на утримання самої позивачки закінчиться із досягненням їхньою з позивачем донькою трирічного віку, тобто [INFO] . Доводи позивача про те, що стягнуті з нього кошти витрачаються не на утримання його доньки, а на утримання та навчання старшої доньку відповідача не підтверджені належними доказами. Голослівними представник відповідача вважає і доводи про те, що кошти у розмірі 1/4 частки від заробітку позивача є завеликими для утримання дитини, яка не досягла трирічного віку. 18 грудня 2025 року суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год. 00 год. 23 грудня 2025 року. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з такого. Так, суд встановив, що судовим наказом Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року зі [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2024 року зі [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою трьох років. Так, згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст статей 181, 192 СК України суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстави для задоволення позову, передбачені статтею 192 СК України. Із довідки про доходи № 1690 від 14 лютого 2025 року, виданої [PERSON] військовою частиною [NUMBER] , судом достовірно встановлено, що дохід позивача у 2025 році не зменшився порівняно з 2024 роком, коли із позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини (15 травня 2024 року). Отже, судом в ході розгляду справи не встановлено, що матеріальний стан позивача погіршився. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження погіршення його матеріального становища. Таким чином, позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку із перебуванням в іншому шлюбі. Зміна сімейного стану позивача, а саме одруження та вагітність дружини, утримання її дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а тому укладення шлюбу саме по собі не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, суд враховує, що на утримання дитини нинішня дружина позивача отримує аліменти від батька дитини та дохід позивача не є єдиним джерелом утримання дитини, а вагітність нинішньої дружини позивача як на день звернення до суду так і на день розгляду цієї справи судом не є підставою для того, щоб вважати її непрацездатною, оскільки вона не досягла строку вагітної, який дає визначене законом право на відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вказана позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Також варто зазначити, що Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Case of HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54). Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачем не надано суду доказів, що з нього проводяться будь-які інші стягнення, окрім аліментів, визначених судовим наказом Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року у справі № 746/215/24 та рішенням Срібнянського районного суду від 14 жовтня 2024 року по справі № 746/237/24. А також, позивачем не надано суду доказів того, що його матеріальний чи сімейний стан погіршився або змінився так, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі є для нього непід`ємною сумою. Крім того, аліменти, згідно з рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2024 року у справі № 746/237/24, стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Докази, надані позивачем, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України та позиції Верховного Суду України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Приймаючи до уваги те, що позивач не довів підстав позову про зменшення розміру аліментів, а також те, що стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частини його заробітку, на думку суду, не створює для позивача надмірний тягар та не порушує права його дитини, яка народиться в майбутньому, на належне утримання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed