Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий 1.1. 05 вересня 2025 року [PERSON] (далі також позивач) подала позовну заяву до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання шлюбу, в якій просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] ; а потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2039 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (далі також позовна заява). 1.2. 16 жовтня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає таке: не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачем; не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання дітей та 1500 гривень на утримання позивача до досягнення молодшою дитиною трьох років; на його утримані перебуває матір, якій встановлена ІІІ група інвалідності; відповідно до судового наказу, який видав Комінтерівський районний суд Одеської області від 23 липня 2020 року з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмір частини від його доходів (заробітку) щомісяця (а.с. 30-31). 1.3. Позивач не подала до суду відповідь на відзив. 2. Заяви, клопотання подані учасниками справи в письмовій формі такі Позивач подала заяву в якій просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини свого неприбуття суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав, повідомлений належно про дату, час та місце розгляд у справи. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі Суддя Іванівського районного суду Одеської області ухвалою від 15 вересня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснив право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази. 22 жовтня 2025 року розгляд справи відкладений, відповідачу надано час для підготовки відповіді на відзив (а.с. 54). 05 листопада 2025 року розгляд справи відкладений, відповідач викликаний для дачі особистих пояснень (а.с. 57). 11 листопада 2025 року розгляд справи відкладений, відповідач викликаний для дачі особистих пояснень (а.с. 58). 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі За свідоцтвом про шлюб, 07 листопада 2020 року сторони уклали шлюб, який зареєстрував Лиманський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 112 (а.с. 9). Свідоцтво про народження свідчить, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , походять від позивача та відповідача (а.с. 10, 11). Свідоцтво про народження свідчить, що [PERSON] , [INFO] походить від [PERSON] та відповідача (а.с. 32). Комінтернівський районний суд Одеської області судовим наказом від 23 липня 2020 року стягнув з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 липня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 33). Довідка №74 від 01 жовтня 2025 року, яка видана Комунальним підприємством «Одесміськелектротранс» свідчить, що відповідач працює з 07 жовтня 2016 року і дотепер слюсарем з ремонту рухомого складу 3-го розряду ділянки з ремонту електромеханічного устаткування цеху ремонтного рухомого складу в експлуатаційному депо №2 (а.с. 35). Довідка про доходи від 02 жовтня 2025 року свідчить, що: загальна сума доходу без врахування аліментів з березня 2025 року до серпня 2025 року становить 130856 гривень 30 копійок; сплачені аліменти 40090 гривень 49 копійок (а.с. 36). Відповідач не подав доказів на підтвердження надання матеріальної допомоги матері [PERSON] . 5. Норми матеріального права, які застосував суд такі 5.1. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України, далі СК). Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного частина 1 статті 75 СК). Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (частина 2 статті 84 СК). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина 4 статті 84 СК). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (частина 6 статті 84 СК). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 1, 2 статті 112 СК). 5.2. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України). 5.3. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України, далі СК). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (частина 1 статті 141 СК). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2 статті 150 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 СК). 5.4. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). 5.5. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (частина 1 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімуму»). 5.6. Установити у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком: дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). 5.7. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (частина 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»). 6. Норми процесуального права, які застосував суд такі. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3, 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). 7. Мотиви застосування норм права такі 7.1. Системний аналіз норм СК зазначених у підпункті 5.1. пункту 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, оскільки шлюб ґрунтується на їх вільній згоді. Суд констатує, що подальше збереження шлюбу є неможливим й суперечить інтересам сторін, оскільки через розлади подружнього життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Отже, сімейний союз існує формально, а сторони не висловили бажання примиритися. 7.2. Системний аналіз норм зазначених у підпунктах 5.2-5.6 пункту 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відтак, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, вони мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Під час визначення розміру аліментів на дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, зокрема рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 7.3. Суд констатує, що сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів на дітей, оскільки позивач вважає, що розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини становить в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходу (заробітку). Тож суд насамперед враховує інтереси дітей, бо відсутність між позивачем та відповідачем згоди в питанні витрат на утримання дітей впливає на забезпечення їх гармонійного розвитку. Суд відзначає, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дітей, який повинен бути достатнім для цього. Натомість, такий платіж повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб який батьки повинні забезпечити дитині. 7.4. Суд наголошує, що відповідач не подавав доказів того, що він витрачає кошти на утримання матері, якій встановлена ІІІ група інвалідності. Заразом суд зауважує, що сплата відповідачем аліментів на утримання дитини [PERSON] , не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання інших дітей в необхідному та достатньому розмірі. Одночасно суд зважає, що виховування дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, через що, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей, тягар здебільшого лягає лише на одного, в цьому разі на позивача, тобто матір дітей. Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до приписів частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», під час стягнення аліментів на неповнолітніх дітей загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відтак суд вважає, що стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме справедливому розподілу між батьками дітей. 7.5. Суд зазначає, що в дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів); дружина, з якою проживає дитина, не позбавляється права на утримання і в разі розірвання шлюбу. Отже можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Водночас суд констатує, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього матеріальної допомогу позивачу, до досягнення [PERSON] трьох років у розмірі 1500 гривень. 8. Висновок суду такий З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити повністю. 9. Розподіл між сторонами судових витрат такий 9.1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України (абзац 2 частини 4 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. 9.2. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка має в собі вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок з відповідача в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України. 9.3. Позивач під час звернення до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю. 10. Підстави допустити негайне виконання судового рішення такі Зважаючи на приписи пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved