Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

22 вересня 2025 року до суду надійшов позов [PERSON] до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати у загальному розмірі 331 225,67 грн за періоди: липень 2023 року - 13 420,63 грн; серпень 2023 року - 13 468,47 грн; вересень 2023 року - 23 366,33 грн; жовтень 2023 року - 23 848,08 грн; листопад 2023 року - 20 614,20 грн; лютий 2025 року - 35 386,60 грн; березень 2025 року - 33 516,00 грн; квітень 2025 року - 32 837,87 грн; травень 2025 року - 30 469,09 грн; червень 2025 року - 33 516,00 грн; липень 2025 року - 70 782,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2005 по 2025 роки року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, 24 липня 2025 року позивачка звільнилася із займаної посади за угодою сторін, за період роботи роботодавець систематично порушував строки та обсяги виплати заробітної плати, тому на момент звільнення утворилася заборгованість на загальну суму 331225,67 грн, яку позивачка просила стягнути на її користь. 25 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання 17 грудня 2025 року не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, у матеріалах справи є клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями не звертався, відзив на позов не подавав. Ураховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд зі згоди позивачки вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу ВАТ «Одеський припортовий завод», який у подальшому було перейменовано на АТ «Одеський припортовий завод», № 50-к від 01 лютого 2005 року [PERSON] прийнята на роботу з 07 лютого 2005 року на посаду лікаря з функціональної діагностики лікувально-оздоровчого центру ВАТ «Одеський припортовий завод». У подальшому наказом № 455-к від 31 серпня 2007 року вона була переведена на посаду лікаря-невропатолога, а наказом № 421-к від 06 серпня 2018 року - на посаду головного лікаря Медичного центру АТ «Одеський припортовий завод». 24 липня 2025 року [PERSON] звільнилася із займаної посади за угодою сторін, наказ № 276-к від 07 липня 2025 року. Станом на 10 вересня 2025 року АТ «Одеський припортовий завод» заборгувало [PERSON] заробітну плату на суму 331 225,67 грн, з яких: за липень 2023 року - 13 420,63 грн; за серпень 2023 року - 13 468,47 грн; за вересень 2023 року - 23 366,33 грн; за жовтень 2023 року - 23 848,08 грн; за листопад 2023 року - 20 614,20 грн; за лютий 2025 року - 35 386,60 грн; за березень 2025 року - 33 516,00 грн; за квітень 2025 року - 32 837,87 грн; за травень 2025 року - 30 469,09 грн; за червень 2025 року - 33 516,00 грн; за липень 2025 року - 70 782,40 грн, що підтверджується довідкою АТ «Одеський припортовий завод». Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (ст. 97 КЗпП України). Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Частиною 1 ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зз вимогами ст.116 СК України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, судом встановлено, що наявна заборгованість по заробітній платі позивачці не сплачена. Аналізуючи встановлені обставини та зазначені норми, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 331 225,67 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути також судовий збір у розмірі 3316,26 грн.

Outcome: approved