Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , 18.09.2025 звернулися до диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою про скасування ними усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , та внесення відповідних змін до актового запису про народження усиновленої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначають, що 13.02.2024 рішенням Диканського районного суду Полтавської області позивачами [PERSON] та [PERSON] усиновлено малолітнього [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до його Актового запису про народження, а саме записавши його прізвище « [PERSON] » по батькові « [PERSON] », його батьком позивача [PERSON] , а матір`ю позивачку [PERSON] . В подальшому, позивачами зареєстровано усиновленого [PERSON] за їх місцем проживання по [ADDRESS] . Позивачі вказують, що з моменту усиновлення позивачі намагались здійснювати всі покладені на них обов`язки щодо виховання малолітнього сина, надавали йому всі необхідні умови не тільки для проживання, але ф для розвитку навчання та відпочинку. Разом з тим, з моменту усиновлення, психологічний зв`язок з дитиною у позивачів так і не склався. [PERSON] веде себе агресивно відносно всіх членів сім`ї, б`є, штовхає, постійно тікає з дому, вчиняє дії небезпечні для життя і здоров`я як його самого так і для інших членів родини, зокрема ходить з ножем, грається сірниками, тощо. З моменту усиновлення позивачам стало відомо про існуючі психологічні хвороби дитини, що також стає перешкодою його подальшому перебуванні в сім`ї позивачів, оскільки у них, окрім усиновленого [PERSON] є власні діти і агресивність [PERSON] унеможливлює його перебування без страху за стан здоров`я біологічних дітей. При цьому, згідно з консультативним висновком психолога [PERSON] має розлад адаптації з порушенням поведінки та емоцій. 22.09.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 10.10.2025 відповідачем виконавчим комітетом Диканської селищної ради надіслано відзив на позов у якому вказано про не визнання позовних вимог, зокрема з підстав недоведеності позивачами, що між ними як усиновлювачами і дитиною склалися незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських прав, а відповідно передбачені законом підстави для скасування усиновлення відсутні. За фактичних обставин даної справи подружжя [PERSON] обрали собі дитину для усиновлення, після чого дитина проживала близько одного року в їх сім`ї. Однак, після усиновлення дитина почала виявляти певні поведінкові особливості. Після погіршення стосунків між позивачами та дитиною останні не звертались до фахівців з метою встановлення причин неналежної поведінки хлопчика й ухилилися від надання допомоги щодо вирішення питання його психоемоційного стану. Виконавчий комітет вважає, що матеріали справи не містять доказової фахової допомоги [PERSON] з метою вирішення питання його психоемоційного стану та встановлення причини такої поведінки. Тобто батьки не сприяли вирішенню конфліктних ситуацій між ними та сином, про які вони зазначили у своєму позові. Позивачами не підтверджено належними та допустимими доказами ту обставину, що усиновлена дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, а консультативний висновок психолога підтверджує лише певні поведінкові розлади здоров`я. При цьому, консультативний висновок не містить посилання на причини виникнення вказаних розладів та їх виліковності. 30.10.2025 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області задоволено клопотання представниці позивачів адвоката Конюшенко М.А., залучено до участі в розгляді належного відповідача Службу у справах дітей Диканської селищної ради. 20.11.2025 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представниця позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Конюшенко М.А. позовні вимоги своїх довірителів підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Зазначила, що позивачі надали [PERSON] всі необхідні умови для проживання, розвитку та відпочинку, однак з моменту усиновлення психоемоційний зв`язок з дитиною у позивачів так і не склався. [PERSON] поводить себе агресивно, б`ється, тікає з дому, вчиняє небезпечні дії відносно інших членів сім`ї. У родині ще знаходяться і біологічні діти позивачів з якими позивачам страшно залишати усиновленого [PERSON] , оскільки він може завдати їм шкоди. Згідно з висновком психолога [PERSON] має розлад адаптації поведінки та емоцій, а відповідно до характеристики з опорного закладу Диканський ліцей імені М.В. Гоголя, [PERSON] навчається по адаптованій програмі, правила поведінки порушує, схильний до протиправної поведінки, стосунки з однокласниками напружені, вживає нецензурні слова, ображає дітей. З моменту усиновлення позивачам стало відомо про існуючі хвороби у [PERSON] , що також стає перешкодою його перебування у сім`ї [PERSON] . Наразі всі вище перелічені нею обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила скасувати рішення про усиновлення. Суду пояснила, що з чоловіком до усиновлення вони віднеслись дуже зважено та відповідально. Проходили спеціальні психологічні курси. До усиновлення [PERSON] позивачі спілкувались з ним 10 днів через відеоконференції, оскільки він знаходився у Польщі, тому що дитячій будинок де перебував [PERSON] був евакуйований саме туди. Потім їй дозволили приїхати в Польщу до дитини з яким вона провела близько половину дня. Їх з дитиною завели в кімнату, де вони поспілкувались і після цього вона поїхала в Україну. Через 2 тижні їй підготували документи на перевезення дитини і вона поїхала його забирати. Позивачка бачила, що дитина активна, однак на той час він її слухав, був без агресії та щасливим що його забирають. Після усиновлення дитину похрестили, займались його навчанням та вихованням, віддали на гуртки, зокрема на гурток англійської мови. Крім того, [PERSON] відвідував гурток з греко-римської боротьби. На 3-й день після того як вона привезла [PERSON] з [PERSON] почались з ним конфлікти з причин того, що він вередував та говорив що не буде робити, про що його просили. Він не виконував навіть елементарних завдань, не застилав після себе ліжко, не хотів чистити зуби та вмиватися. перед цим вони йому з чоловіком розповіли про правила, які існують у них дома, однак він їх не дотримувався. В школі на початку у [PERSON] відносини з вчителькою складались, але згодом він став дуже конфліктувати з іншими дітьми. Вчителька позивачам повідомляла, що він бився з хлопцями, крав речі у дітей. Пізніше почались крадіжки грошей і не тільки дома, але і у сусідів, а згодом і бійки. [PERSON] спочатку почав ображати молодшу дочку [PERSON] , вона його однолітка. Вона неодноразово їй скаржилась про те, що [PERSON] її побив, показувала червоні руки, але він завжди це заперечував. Через постійні конфлікти у школі, [PERSON] перевели на навчання у [PERSON] школу-інтернат. Позивачка вказує, що де б вони з [PERSON] не були, чи то в гостях, чи то в парку у нього завжди виникали конфлікти з іншими дітьми. Позивачі йому неодноразово пояснювали про недопустимість такої його поведінки, однак йому було тяжко це зрозуміти. Вони помітили, що навіть якщо у [PERSON] з`являлись нові друзі він хотів бути лідером серед дітей, і якщо хтось його не слухав він починав ображати таких діток. На рахунок нецензурних слів він їх вживав і в школі і дома, а потім безпосередньо до позивачів почав звертався нецензурною лайкою. Згодом позивачі звернулись до психолога, яка провела свою оцінку і повідомила їм, що у [PERSON] є розлади поведінки, адаптації. [PERSON] пролікували, він приймав заспокійливі ліки. Влітку позивачами зроблено у [PERSON] кімнаті гарний ремонт, придбали сучасний телефон, поставили телевізор, придбали також дорогий велосипед, якого навіть у їх біологічних дочок немає і ніколи не було. Зазначає суду, що вони з чоловіком позивачем [PERSON] старались для [PERSON] , однак він цього не цінував. [PERSON] почав тікати з дому, він відкривав у залі вікно і тікав через нього. Він не реагував нінащо. Навіть коли позивачка говорила [PERSON] , щоб він трішки зачекав, оскільки через 10 хвилин приїде батько і після цього він піде гуляти, останній її не слухав і тікав мовчки з дому. У самої позивачки [PERSON] з [PERSON] почались неодноразові конфлікти з літа, як наприклад вона влітку не давала йому у спеку кататись на велосипеді, [PERSON] хотів її у відповідь за це вдарити молотком, однак чоловік забрав у нього з рук молоток. В подальшому коли позивачка зайшла до кімнати [PERSON] , для того щоб разом прибирати у кімнаті, він накинувся на неї з ножем. Крім цього, [PERSON] штовхнув їхню бабусю, яка зайшла до нього в кімнату, внаслідок чого вона впала та переламала ногу та була прооперована, зараз пересувається з ходунками. Нещодавно позивачі повідомили [PERSON] , що через його негативну поведінку вони йому відключають інтернет. В це же день після того як [PERSON] заснув, вона з чоловіком зайшла до [PERSON] в кімнату та знайшли під тумбочкою схований ніж. Після такої знахідки вони почали зачинятись на ніч у себе в кімнатах. Їх біологічні донька жалілись позивачам про те, що [PERSON] вночі приходив до них у кімнату та щось шукав у їх тумбочках. Крім того, був випадок, коли [PERSON] вночі відкривши ножем замок у дверях, зайшов з ліхтариком у їх кімнату та почав щось шукати по самій кімнаті. Позивачка [PERSON] вказала суду, що не може пояснити такої поведінки дитини, оскільки неодноразово запитувала у [PERSON] причину такого його поводження, однак він постійно звинувачує їх з чоловіком у такій його поведінці і не йде на контакт з ними. Позивачка [PERSON] пояснила, що вони з чоловіком виснажені емоційно і не знають як в подальшому виховувати цю дитину. Психологи їм пояснили, що це вже сформований характер і вони нічого вже не зроблять. Його важко контролювати, оскільки у [PERSON] буває дійсно дивна поведінка і така його поведінка, як пояснив їм психіатр вже не зміниться. Якщо хтось щось робить не так як хоче [PERSON] він «вибухає», вона сама неодноразово ходила в синцях, оскільки він на неї накидався з кулаками. Він не хоче змінюватись і слухати когось. Позивачі з [PERSON] їздили до психолога, яка виконувала з ним завдання та давала такі додому. Однак дома він відмовлявся виконувати будь які завдання і постійно обіцяв психологу виконувати наступного разу. Позивачка вказала, що вона помітила те, що [PERSON] в порівнянні із їх біологічною дочкою, яка також віку як він, не відповідає розвитку. Тому вони звернулись до ендокринолога та здавали відповідні аналізи. Виявилось, що у дитини не вистачало гормону росту, а тому вони майже рік на ніч кололи йому цей гормон, [PERSON] був на суворій дієті, йому не можна було їсти солодкого, вказане йому пояснював як лікар так і позивачі вдома. Однак, [PERSON] тікав до сусідів, яким розповідав, що вони його не годують та просив солодощі. Як результат після здачі повторних аналізів лікар робила їм зауваження про недотримання дієти. Крім того у [PERSON] були проблеми із зором, для корекції якого позивачі за призначенням лікаря придбали дорогі окуляри. Лікар дозволила дитині дивитись телевізор лише 30 хв. на день, однак [PERSON] знову ж таки тікав до сусідів, та просив увімкнути йому телевізор. [PERSON] найбільше ображав їх меншу біологічну дочку, яка є його одноліткою, старшу доньку не займав, оскільки вона могла йому дати здачі. [PERSON] неодноразово скаржилась позивачам про те, що вона боїться [PERSON] і боїться сама залишатись з ним вдома. Крім цього в них дома знаходиться лежачий дідусь, до якого [PERSON] зайшов у кімнату, вчинив з ним сварку і після цього дідусь попросив позивачів про те, щоб [PERSON] більше не заходив до нього у кімнату. [PERSON] гуляє сам по собі та катається на велосипеді. У нього є два товариша з якими він товаришує, а в більшості випадків він до дітей сам напрошується. Також він ніколи не говорить позивачам де з ким гуляє мотивуючи це тим, що їм це не потрібно знати взагалі. Одного разу до позивачів приходив сусід та сварився з приводу того, що вони не годують дитину та знущаються з нього, на такі звинувачення позивачка повідомила сусіду, що [PERSON] цілий день гуляє і не появляється вдома. В подальшому [PERSON] прийшов додому і почав кусати старшу дочку, а потім і меншу. Після того, як вони заспокоїли [PERSON] , його запитали, навіщо він говорив сусіду про те, що вони його не годують і знущаються, на що він відповів, що він піде і скаже, що він збрехав. Крім цього, [PERSON] проявляє агресію до тварин, це проявляється в тому, що одного разу він помістив кота до себе в рюкзак і почав бігати з ним по будинку, а після цього рюкзак у якому знаходиться кіт почав з усієї сили бути об підлогу. Також придавлював кошеня до підлоги і немовби душив його. Позивачка вважає, що подальше проживання [PERSON] у сім`ї є неможливим, вона боїться подальших конфліктів з дитиною. Перед усиновленням [PERSON] , їй ніхто не говорив про те, що у дитини є проблеми з поведінкою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні показання надані його дружиною позивачкою [PERSON] підтримав, зазначив, що дитина несе загрозу для їх біологічних дітей. Він навчив [PERSON] читати, писати, рахувати, намагались його всьому навчити. Він боїться за життя своїх біологічних дітей, щоб він їм нічого не зробив, менша дитина його боїться найбільше. Просив скасувати усиновлення [PERSON] . Представниця відповідача органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради та служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінова І.М. в судовому засіданні вказала, що ситуація дійсно складна. Як проходив процес усиновлення у сім`ї [PERSON] служба не знає, оскільки на той момент [PERSON] перебував на первинному обліку як дитина, яка позбавлена батьківського піклування у Подільському відділі опіки м. Полтави. Про те, що у с-щі Диканька з`явилась сім`я яка взяла дитину під опіку з подальшим усиновленням вони дізналися тільки у січні 2024 року через телефонний дзвінок відповідної служби з м. Полтава. Вже в липні 2025 року, коли були передані до їх служби справи щодо усиновлення дітей, їм була передана справа і [PERSON] , для здійснення нагляду за усиновленою дитиною. Згідно законодавства один раз на рік служба повинна відвідувати сім`ю та складати відповідний висновок. На момент передачі справи такий висновок вже був складений Полтавською службою, а тому вони не були зобов`язані повторно складати такий. Представниця відповідача вказала, що [PERSON] до усиновлення ріс у сім`ї де батьки зловживали алкоголем та були позбавлені батьківських прав відносно [PERSON] та іншої дитини. Дитина перебувала у відповідному закладі, а потім була вивезена за кордон. Такі діти як [PERSON] не підготовлені до соціума і їм тяжко дотримуватись побутових звичаїв. Працівники служби у справах дітей спілкувались з [PERSON] . Дитина все розуміє, він розуміє, що він вчиняє та розуміє потребу зміни поведінки, але не розуміє для чого це йому потрібно. По його словам [PERSON] у школу ходити не хоче, з його пояснень йому там не цікаво. Однак після того як із звичайної школи він перейшов у [PERSON] інтернат, зрозумів, що він знаходиться серед дітей із серйозними розумовими та фізичними вадами. При спілкуванні [PERSON] будує нормальні речення, він може робити судження і висновки. Представниця відповідача наголосила, що [PERSON] не хоче змінюватися та змінювати свою поведінку. При спілкуванні [PERSON] обурювався і не розумів чому йому не можна солодкого, оскільки він також хоче ласощів, не розуміє чому його не пускають гуляти. [PERSON] такі випадки коли [PERSON] не хоче йти на контакт і з працівниками служби, накривається ковдрою і просить вийти з кімнати. Дитина складна, та при розмові він запитував про те чи батьки його хочуть повернути назад до дитячого будинку, однак йому ніхто про це не повідомляв. Також повідомила, що вона на зборах виконавчого комітету говорила про те, що залишити дану дитину у сім`ї на її думку недоцільно, оскільки не буде подальшого розвитку відносин між усиновлювачами та усиновленим, однак якщо дитина піде із сім`ї, то для дитини це також буде травма. Можливо в майбутньому знайдеться родина, яка зможе знайти з [PERSON] контакт. Однак члени виконавчого комітету не вбачали достатніх доказів з яких можна зробити висновок про те, що [PERSON] загрожує біологічним дітям позивачів. Був випадок коли до працівниці служби у справах дітей телефонував сусід позивачів, який перебував у стані алкогольного сп`яніння і повідомляв, що позивачі не годують усиновлену дитину та зачиняють у сараї. Після вказаного телефонного дзвінка до позивачів зателефонувала спеціаліст служби та почула таку розмову у слухавку, яка відбулась між усиновлювачами та [PERSON] , який саме повернувся додому. Останній повідомляв позивачам, що він не хотів йти додому, і відповів їм, що його ніхто не ображає дома та у сараї не зачиняє і нікого він з цього приводу не обманює.. Після цього в слухавку було чути зауваження позивачів до [PERSON] , який в той час почав когось із членів сім`ї кусати. Представниця відповідача зазначила, що розлади поведінки у [PERSON] є, але чи психічні чи психіатричні вона не знає, оскільки це може визначити лише спеціаліст, однак, на даний час жоден діагноз лікар психіатр до повноліття поставити не може. Представниця [PERSON] вказала, що [PERSON] при спілкуванні повідомляв, що його усиновлювачі як батьки влаштовують, чому він так себе поводить не знає. Говорив їй, що його ніхто не ображає, лише батько одного разу покарав, оскільки він дійсно був винен, говорив, що він доводить маму, але найбільше в сім`ї любить бабусю. Він розуміє, що треба виправлятись, але в нього не виходить, а тікає з дому бо любить гуляти. У випадку скасування усиновлення, Подільська служба у справах дітей м. Полтави поставить його на відповідний облік і оскільки він є учнем [PERSON] реабілітаційного центру, то є вірогідність його виховання та постійного перебування у цьому закладі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка була вчителем [PERSON] у [PERSON] ліцеї, повідомила, що [PERSON] прийшов на навчання у другому семестрі першого класу. Перед тим, як [PERSON] прийшов на навчання вона як вчитель спілкувалась з батьками дитини, які їй повідомили, що дитина перед цим була у дитячому будинку. Спочатку [PERSON] був трішки агресивно налаштований, він весь час був у режимі захисту. На першому ж уроці хлопчик, який сидів попереду нього не міг знайти сторінку у підручнику, яка потрібно було відкрити. [PERSON] знайшовши у себе цю сторінку, встав за парти підійшов до хлопчика знайшов йому необхідну сторінку і сказав: «Ти розумієш, що я тобі допоміг, запам`ятай це, а як ні» - і показав дитині кулак. На перервах дитина через свою обрану позицію захисту міг штовхати інших діток, якщо йому щось не подобається, або розкидати речі інших дітей. В першому класі діток снідати водили із садочку до школи у їдальню і по дорозі у їдальню [PERSON] постійно виривався та тікав. На початку навчання [PERSON] погано читав, писав, однак до кінця навчального року за допомогою батьків він вже гарно і читав і писав. За час навчання у класі [PERSON] брав без дозволу чужі речі, він говорив, що розуміє про неправильність своїх вчинків, обіцяв, що такого робити не буде, однак на наступний день все повторювалось. Також [PERSON] ламав конструкції, які діти складали із лего і не признавався, що це він зробив. Перебуваючи вже у третьому класі поведінка [PERSON] змінилась у гіршу сторону, він відмовився вчитись, сварився із дітьми та бився із ними. Однак на початку навчання у її класі були позитивні зміни у поведінці дитини, однак в подальшому зміни були в гіршу сторону, з дитиною було дуже тяжко працювати. Свідок [PERSON] неодноразово спілкувалась із батьками [PERSON] з приводу його поведінки, вони з ним проводили виховні бесіди, але такі були безрезультатними. При цьому діти у класі прийняли [PERSON] дуже гарно. На думку свідка батьки на [PERSON] не мають істотного впливу. Свідок зауважила, що [PERSON] гарно говорить, гарно переказує тексти і саме через його вміння гарно говорити він видавав бажане за дійсне, при цьому людина, яка цього не знає, може повірити всьому, що він говорить. В судовому засіданні також допитана свідок [PERSON] , яка являється матір`ю позивача [PERSON] , суду пояснила, що дитина її не слухає, говорить хто вона йому така, щоб він її слухав. Він не хоче навчатись та допомагати по господарству. Свідок [PERSON] попросила його допомогти їй на городі, однак він трішки допоміг і покинув все та поїхав кататись на велосипеді. В подальшому коли викопували картоплю, вона йому зробила зауваження за поведінку, за що [PERSON] її штовхнув, вона впала та травмувалась і тепер 4-й місяць ходить з ходунками, їй робили дороговартісну операцію. Коли свідок [PERSON] повернулась додому із лікарні він їй сказав, що думав що вона вже померла. З дітьми позивачів [PERSON] не ладнає, батьків не слухає та говорить, що вони йому ніхто. За час перебування у сім`ї поведінка дитини не змінилась на краще, а його подальше проживання у них в сім`ї небезпечне, бо його негативна поведінка позначилась на її здоров`ї. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є вчителем та керівником початкових класів Михайлівського відділення Полтавського навчального реабілітаційного центру, що розташований в с. Михайлівка Полтавського району Полтавської області. [PERSON] навчається у третьому класі із жовтня 2025 року. Він не регулярно відвідує школу, як пояснили батьки дитини, що останній відмовляється їхати до школи. Сама свідок [PERSON] кілька разів приходила забирати [PERSON] до школи. При цьому свідок [PERSON] вказала, що вона бачила кімнату хлопчика, яка омебльована з гарним ремонтом, однак ліжко без постільної білизни, оскільки він її весь час знімає, він не дбає про чистоту у кімнаті. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] їй розповідав про своїх біологічних батьків, він говорив, що вони зловживають алкоголем і він як виросте поїде з ними розбиратись. Однак [PERSON] їй не говорив, що його ображають усиновителі. Заслухавши позивачів, їх представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. 08.05.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). Від шлюбу позивачі [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 22-23). 13.02.2024 рішенням Диканського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили 15.03.2024 заяву [PERSON] та [PERSON] задоволено (а.с.17-193). Позивачами [PERSON] та [PERSON] усиновлено малолітнього [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до Актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 15 березня 2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області за № 78, записавши його прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », його батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України, а матір`ю [PERSON] , [INFO] . На підставі вказаного вище рішення суду та внесених змін до актового запису про народження неповнолітнього [PERSON] , 22.03.2024 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, видано повторне свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Полтава, батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). В подальшому усиновленого [PERSON] зареєстровано за місцем проживання позивачів [ADDRESS] . Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста, виданого 28.07.2025 дитячим психіатром, [PERSON] , [INFO] , має розлад адаптації з порушенням поведінки та емоцій (а.с.16). Відповідно до консультативного висновку від 26.09.2025 виданого дитячим психіатром, [PERSON] має розлад дефіциту уваги з гіперактивністю, розлад адаптації з порушенням поведінки. Рекомендовано сімейну психотерапію, інклюзивне навчання та міри психолого-педагогічного впливу (а.с. 43). Відповідно до характеристики [PERSON] (І) учня 3-Б інклюзивного класу, останній навчається у школі з першого класу по адаптованій програмі. Фізичний розвиток учня в межах норми. Загальна моторика розвинена достатньо. Спостерігаються недостатньо сформовані навички тонкої моторики. У дитини багато часу займає включення у роботу. Йому характерні розсіяність, підвищена втомлюваність, дуже низька працездатність. Не хоче виконувати індивідуальні завдання. Мислення наочно-образне, вміння встановлювати причинно-наслідкові зв`язки слабке. До уроків учень готується після кількаразового нагадування, не слідкує за своїми речами. При роботі з підручником втрачає увагу, не слідкує за ходом роботи. Читає нижче норми. [PERSON] запам`ятовує вірші. Відповідно до характеристики [PERSON] порушує правила поведінки, схильний до протиправної поведінки. Стосунки з однокласниками напружені. Друзів мало. Намагається маніпулювати дорослими, видає бажане за дійсне. Під час бесіди про порушення правил поведінки, визнає свою провину, розказує як треба було поводити, вибачається, однак через кілька хвилин робить те саме. Вживає нецензурні слова, може взяти чужу річ без дозволу і забрати додому. Разом з тим, батьки приділяють багато уваги дитині та його вихованню, дитина гарно одягнена, має все необхідне для навчання. Батьки цікавляться успіхами сина, підтримують постійний зв`язок із школою та класним керівником. [PERSON] не виявляє зацікавленості до навчання. Виконує самостійну роботу під безпосереднім керівництвом вчителя або асистента педагога. (а.с.20-21). 26.11.2025 рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради № 405 затверджено висновок про роз`яснення спору щодо скасування усиновлення [PERSON] , 02.03.2025. В даному висновку виконавчим комітетом Диканської селищної ради зазначено, що з моменту усиновлення, за словами [PERSON] та [PERSON] , вони намагались здійснювати всі покладені на них обов`язки щодо виховання малолітньої дитини, надали [PERSON] необхідні умови не тільки для проживання, але й для розвитку, навчання та відпочинку. Однак, з моменту усиновлення, психологічний зв`язок з дитиною у позивачів так і не склався. [PERSON] навчався в Освітньому закладі «Диканський ліцей ім. М.В. Гоголя» по адаптованій програмі, у навчанні йому допомагав помічник вчителя. За словами [PERSON] , протягом періоду навчання в ліцеї у [PERSON] змінилося декілька помічників учителя, які не витримували поведінку хлопчика. З жовтня 2025 року [PERSON] є учнем Полтавського Навчально- реабілітаційного центру Полтавської обласної ради. Згідно витягу з протоколу ІРЦ - 85518/2025/660455 від 22 вересня 2025 року дитина має навчальні труднощі помірного ступеню прояву, інтелектуальні труднощі легкого ступеню прояву, соціадаптаційні, соціокультурні труднощі помірного ступеню прояву, функціональні мовленнєві труднощі легкого ступеня прояву. У серпні 2025 року до служби у справах дітей звернулися [PERSON] та [PERSON] , які були занепокоєні поведінкою [PERSON] . Вони розповіли, що не можуть контролювати його, він тікає з дому, веде себе агресивно, не сприймає зауваження. Цікавилися чи є у службі у справах дітей психолог, який міг би проводити корекційні заняття з сином. [PERSON] та [PERSON] рекомендовано звернутися за консультацією до дитячого лікаря-психіатра, «психолога». Після консультації вузькими спеціалістами видано Консультаційний висновок згідно якого [PERSON] має розлади адаптації з порушенням поведінки та емоцій. Представниками служби у справах дітей з [PERSON] неодноразово проводилися бесіди офіційні та неформальні. У розмові проявлялися такі риси характеру дитини як впертість, безкомпромісність, злість, хитрість. Він цілком і повністю розуміє, що його поведінка не правильна. Підтверджує, що здебільшого він це робить навмисно, пояснює це тим, що він так хоче. Змінюватися він не бажає бо йому і так добре, приймати правила сім`ї, у якій він проживає також не бажає. [PERSON] відвідувати не хоче, навчатися, з його слів, йому не цікаво. Єдине його бажання робити що хоче, гуляти де хоче і скільки хоче. Представниками служби у справах дітей проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] . Сім`я проживає в приватному будинку, який складається з 4-х житлових кімнат, кухні, санвузла, коридора. Опалюється газом. Електропостачання і водопостачання підключені. Будинок омебльований сучасними меблями. В помешканні чисто, затишно. У дівчаток окрема омебльована кімната. [PERSON] має окрему омебльовану кімнату. В кімнатах достатньо місця для навчання, ігор. Діти забезпечені одягом, взуттям, постільною білизною. Зі слів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не любить коли заходять у його кімнату. Може битися. Здебільшого проявляє агресію до матері. [PERSON] відмовляється підтримувати у кімнаті порядок, відмовляється від постільної білизни, знімає її, мотивуючи це тим, що вона йому заважає. Під час обстеження дитина відмовлялася говорити, постійно повторював : «Я в доміку, я хочу бути у тиші». У ході спілкування склалося враження, що [PERSON] та [PERSON] були психологічно не готові стати усиновлювачами, а прийняте рішення про всиновлення дитини було не виважене. У свою чергу [PERSON] може відчувати, що від нього вирішили відмовитися, раніше він висловлював таку думку, і це також могло посилити негативні прояви у дитини. За вказаних обставин виконавчий комітет вважає, що позивачами [PERSON] та [PERSON] надано недостатньо доказів того, що між ними та [PERSON] склалися стосунки, які незалежно від волі усиновлювачів унеможливлюють їх спільне проживання і виконання ними обов`язків відносно дитини, а отже скасування є недоцільним (а.с.80-83). 20.11.2025 службою у справах дітей Диканської селищної ради проведено обстеження умов проживання позивачів, на підставі якого складено відповідний Акт № 122, згідно зі змісту такого вбачається, що сім`я [PERSON] проживає в приватному будинку, який складається з чотирьох житлових кімнат, кухні санвузла, коридора. Опалюється газом. Електро та водопостачання до будинку підключені. Будинок омебльований сучасними меблями. В помешканні чисто та затишно. У дівчаток окрема кімната, а [PERSON] має крему омебльовану кімнату. В кімнатах достатньо місця для навчання та ігор. Діти забезпечені одягом, взуттям, постільною білизною. Насильство в сім`ї не зафіксовано, стан харчування в сім`ї задовільний (а.с.84). Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 22.09.2025 № 12 № ІРЦ-85518/2025/660455 [PERSON] , [INFO] рекомендовано ІІІ рівень підтримки в закладі освіти (а.с.44-48). 11.11.2025 малолітньому [PERSON] . Полтавським навчально-реабілітаційним центром Полтавської обласної ради надано психолого-педагогічну характеристику згідно якої останній зарахований до Полтавського навчально-реабілітаційного центру Полтавської обласної ради згідно витягу з протоколу № ІРЦ-85518/2025/660455 від 22.09.2025: навчальні труднощі помірного ступеня, соціоадаптаційні соціокультурні труднощі помірного ступеня прояву, інтелектуальні труднощі легкого ступеня прояву, функціональні мовленнєві труднощі легкого ступеня прояву. Згідно вказаної психолого-педагогічної характеристики вбачається, що у [PERSON] фізичний розвиток відповідає нормі. Комунікативні здібності розвинуті добре. Хлопчик надмірно рухливий та імпульсивний, на завдання, яке не подобається може відреагувати агресивно. Під час виконання завдань відволікається на сторонні подразники. Загальна моторика розвинена достатньо. Включається в роботу довго і з суперечками. У контакті з дорослими впертий, проявляє агресію, може битись та кусатись. Стосунки з однокласниками напружені. [PERSON] не допомагає батькам вдома, потребує постійного нагадування та вимагає матеріального стимулювання. Не дотримується режиму дня та санітарно-гігієнічних правил проживання в будинку. Поводиться егоїстично. При більш тривалому контакті проявляється двоякий характер (а.с. 88-89). Обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування усиновлення позивачі посилаються на пункт 3 статті 238 СК України, відповідно до якого усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом частин першої, другої та шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 204/586/20 (провадження № 61-8871св21); від 23 червня 2023 року у справі №175/171320 (провадження №61-189св22). З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. Так, у частині першій статті 238 СК України зазначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. В обгрунтування позову позивачі посилаються на те, що між ними та дитиною [PERSON] склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні встановлено, що з моменту усиновлення пройшло півтора року. За цей час усиновлювачі забезпечували усиновленого [PERSON] всім необхідним, піклувалися про його здоровий та всебічний розвиток. Дитина відвідувала школу, гуртки, виїжджали на відпочинок. Разом з тим, як стверджують позивачі [PERSON] веде себе агресивно відносно всіх членів сім`ї, не поважає їх, б`є, штовхає, постійно тікає з дому, вчиняє дії на власний розсуд та дії небезпечні для життя і здоров`я інших членів родини тощо. Проте матеріали справи містять лише акти обстеження умов проживання, психолого-педагогічну характеристику дитини, характеристику дитини з Диканського ліцею та характеристику з Михайлівського відділення Полтавського навчального реабілітаційного центру, а також консультативні висновки лікаря психіатра та психолога. Досліджені судом докази підтверджують, що у [PERSON] існують проблеми з поведінкою та адаптацією в соціальному житті. Разом з тим відсутні будь-які дані, що позивачі зверталися за допомогою до фахівців з метою вирішення питання його психоемоційного стану та встановлення причини такої поведінки та отримання такої допомоги. Сама по собі зміна поведінки дитини в негативну сторону, виникнення конфліктних відносин між дитиною та батьками, що призвело до ускладнень стосунків між ними й роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків не є підставою для скасування усиновлення дитини, а пов`язано перш за все зі складнощами у відносинах між усиновлювачами та дитиною. Також відсутні об`єктивні докази небезпечної поведінки дитини для членів сім`ї позивачів. Матеріали справи містять Висновок органу опіки та піклування про недоцільність скасування усиновлення неповнолітнього [PERSON] та невідповідність скасування інтересам дитини, який суд бере до уваги, враховуючи його повноту, обґрунтованість та відповідність встановленим обставинам. Таким чином матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що між позивачами та дитиною, незалежно від волі усиновлювачів, склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання батьківських обов`язків. Крім того в матеріалах справи відсутні докази наявності психічних розладів дитини про яку усиновлювачі не знали і не могли знати на час усиновлення. Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 238 СК України для скасування усиновлення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed