Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

20.10.2025 представник позивача звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024, з урахуванням уточнених позовних вимог у розмірі 18090,00 грн., яка складається з наступного: 10350,00 грн. - заборгованість по кредиту; 7740,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2422,40 грн судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладений кредитний договір № 00-9863925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ». На виконання умов кредитного договору, 20.07.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця, первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач свого зобов`язання належним чином не виконував, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 у розмірі 21573 грн., яка складається із 10350 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 11223 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом та судові витрати по справі (а.с. 1-9). 24.10.2025 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області позовну заяву передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. 20.11.2025 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 25-26). 24.11.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та витребувано інформацію із АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 79-81). 01.12.2025 судом отримано відзив на позовну заяву поданий відповідачем, в якому вказала, що позов визнає частково в сумі 11 628, 18 грн. (53,90 %) із заявлених 21 573 грн., а саме: 9000 грн. із заявлених 9000 грн. кредиту; 1350 грн. одноразової комісії за надання кредиту; 1278,18 грн. із заявлених 11 223 грн. процентів за період 20.07.2024 15.07.2025. Відповідач не погоджується щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами по кредитному договору №00- 9863925 від 20.07.2024 в розмірі 11 223,00 грн, та вважає, що такі нараховані правомірно та не підлягають до стягнення, оскільки за період 20.07.2024 15.07.2025 нараховано за ставкою 1,45 % денних, проте на підставі частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону про споживче кредитування не може перевищувати 1%. Щодо заявлених витрат на правову допомогу, відповідач вказала, що такі є завищеними та необґрунтованими, виходячи з характеру спору та ціни позову, справа не містить складних правових чи фактичних питань; позовна заява є стандартною та не потребує значних аналітичних чи дослідницьких дій. Просила позов задоволити частково, в частині витрат на професійну правничу допомогу відмовити (а.с. 86-89). 02.12.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Оскільки кредитний договір укладено 20.07.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1%. У період з 20.07.2024 по 13.10.2024 нарахування процентів має здійснюватися таким чином. 9000 грн. (тіло Кредиту)*1%(процентна ставка) = 90 грн. в день. 90 грн * 86 ( кількість днів) = 7 740 грн . Загальна сума заборгованості у період з 20.07.2024 по 13.10.2024 становить 18 090 грн. Отже Позивач стягує не 21573,00 грн. а 18 090,00 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу, вказав, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-9863925 від 20.07.2024 року у розмірі 18090,00 грн., яка складається з наступного: 10350,00 грн. - заборгованість по кредиту; 7740,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2422,40 грн. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн (а.с. 92-95). 08.12.2025 на виконання ухвали суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація (а.с. 100-102). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві, розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 18.12.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 20.07.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладеного договір кредитної лінії № 00-9863925, який підписано одноразовим ідентифікатором 34701 (а.с. 27-31). За цим Договором сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 9 000 грн., тип кредиту кредитна лінія, цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби.; строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 15 липня 2025 (п.п.1.2.-1.3. Договору). Згідно п.п.1.5., 1.5.1., тип процентної ставки фіксована; стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Відповідно до п. 1.6. Договору, кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає: 1350 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору. Відповідно до п. 1.7.1. денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 1,5%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 9115,87% (п. 1.8. Договору); орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 57330 грн. (п. 1.9. Договору). Відповідно до п. 2.8. кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: 20 липня 2024, сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 9000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Про вказане також свідчить паспорт споживчого кредиту (а.с. 32-33). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №172/02 від 06.02.2025, ТОВ «Платежі Онлайн» повідомляє, що через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції відповідно до реєстру, де під №663 вказано: дата проведення транзакції - 20.07.2024, сума - 9000, маска картки клієнта [NUMBER] (а.с. 40-41). Відповідно до детального розрахунку заборгованості ТОВ «МАКС КРЕДИТ», позичальника [PERSON] , за кредитним договором №№ 00-9863925 від 20.07.2024, станом на 20.01.2025 загальна заборгованість становить 21573 грн., з яких 9000 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 11223 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 1350 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями, 3150 - штрафні санкції (а.с. 52). 20.01.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (Фактор) уклали Договір факторингу №20012025-МК/Ейс (а.с. 53-55). Відповідно до п. 2.1. вказаного договору в порядку та на умовах, визначених в Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно з п. 2.2. сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором, Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержанні ним суми будуть меншими від суми сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру Боржників наступний Реєстр Боржників є самостійним додатком, та не змінює попередній. Відповідно до Витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до Договору факторингу №200120254-МК/ЕЙС від 20.01.2025 до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 в розмірі 21573 грн., з яких 9000 грн. - залишок заборгованості по тілу кредиту, 11233 грн. - залишок заборгованості по простроченим відсоткам, 1350 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями (а.с. 59-60). Згідно з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024, [PERSON] , наданим ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 станом на 01.10.2025 (включно) складає 21573 грн., з яких 9000 грн. - залишок заборгованості по тілу кредиту, 11233 грн. - залишок заборгованості по простроченим відсоткам, 1350 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями, та станом на 01.10.2025 заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена (а.с. 62). Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251127/103886-БТ від 28.11.2025, наданої на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано картку № [NUMBER] , номер телефону на який відправляється інформація за період 20.07.2024-25.07.2024: [NUMBER] . Згідно з наданої виписки за договором №б/н за період 20.07.2024-25.07.2024, 20.07.2024 на карту [NUMBER] надійшло 9000 грн., деталі операції payway1* tr4cv, Visa Direct (а.с. 100-102). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно положень ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Враховуючи, що відповідач не надала суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується. Отже, долучений до справи договір факторингу є чинними, його дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання. Позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором на законних підставах. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Так, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Так, вказані вище договори укладені після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким передбачено внесення змін до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», в частині того, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (25.12.2023 - 22.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (23.04.2024-20.08.2024). Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до Перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене і оскільки враховуючи положення п. 1.3., 1.5.1. кредитного договору, те що відповідачем не проводилися оплата заборгованості та процентів за період з 20.07.2024 по 20.08.2025 включно в розмірі 33615 грн. (9 000 грн. * 1,45% (стандартна процентна ставка)* 30 днів) = 3915 грн. + (9 000 грн. * 1,00% (* 330 днів) = 29700 грн.) Разом з тим, суд враховує, що позивач у відповіді на відзив просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-9863925 від 20.07.2024 року у розмірі 18090,00 грн., яка складається з наступного: 10350,00 грн. - заборгованість по кредиту; 7740,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови договору кредитної лінії № 00-9863925 від 20.07.2024 належним чином не виконувала, беручи до уваги заяву про зменшення позовних вимог, суд вважає за необхідне, задоволити позовні вимоги, стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за даним кредитним договором в загальному розмірі 18090 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7740 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 1 350 грн. комісії за надання кредиту. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 66-67); додаткову угоду № 25770857229 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 68); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 45); ордер серії АІ №2004315 (а.с. 44); довіреність від 11.08.2025 (а.с. 51); акт прийому-передачі вказаних послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 згідно якого, загальна вартість послуг складає 7000 грн : складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 5000 грн (2 години), вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 1000 грн (2 години), підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] 500 грн (1 година), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9863925 від 20.07.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] 500 грн (1 година) (а.с. 69). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 7000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правничої допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі та

Outcome: approved