Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

ТОВ "ГЛОБАЛ\~СПЛІТ" звернулось до\~Царичанського районного\~суду Дніпропетровської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначено, що між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] 09.09.2019 року укладено кредитний Договір №3/3115871 та видано кредит у сумі 20\~920.00 грн. Договір укладено строком на 60 місяців до 08.09.2024 р. 29.08.2023 р. між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника, відповідно до якого первісний кредитор АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» передало ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" за плату належні йому права вимоги до боржників відповідно до реєстру прав вимоги. 25.07.2025 р. відповідачці була направлена вимога про необхідність сплати заборгованості. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, що станом на 26.09.2025 р. складає 21\~521.47 грн., з яких: 10\~110.91 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 1\~787.36 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 9\~623.20 грн. прострочена заборгованість за комісією. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 21\~521.47 грн. та понесені судові витрати у сумі 2\~422.40 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 125). У судове засідання представник позивача не з`явився, через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги позивач підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 141-142). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи відповідачка була повідомлена належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (а.с. 133-135, 144-147). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст.280\~ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 18 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09.09.2019 р. між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 3/3115871 (а.с.12). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 20920.00 грн. строком на 60 місяців до 08.09.2024 р. (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору Кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Відповідно до п.1.4 Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, визначені в Правилах. З метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] (п.2.1 Договору). У відповідності до пункту 2.2 договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту відповідно до розрахунків Банку, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Згідно п.6.1 Договору, шляхом підписання Договору позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується. Відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування, згоду на укладення договору про надання банківських послуг особисто засвідчила своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору. Отримання відповідачкою кредиту у розмірі 20\~920.00 грн. підтверджується копіями платіжних інструкцій від 09.09.2019 р. про перерахування на рахунок відповідачки [PERSON] коштів в сумі 20\~000.00 грн. та 920.00 грн. (а.с.21-22), випискою з рахунку за період з 09.09.2019 27.09.2023 (а.с.23-42). 29.08.2023 р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір відступлення прав вимоги №4-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.53-60). Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023 р. у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Згідно п.3.1. Договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог (Додаток №1). Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №4-2023 відступлене право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №3/3115871 від 09.09.2019 р. в розмірі 21\~521.47 грн. (а.с.70-104). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором вбачається, що відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконує та станом на 26.09.2025 р. має заборгованість у розмірі 21\~521.47 грн., з яких: 10\~110.91 грн. - сума простроченої заборгованості за основним боргом, 1\~787.36 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками, 9\~623.20 грн. - сума простроченої заборгованості за комісією (а.с.43). 15.09.2023 р. на адресу відповідачки [PERSON] направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором №3/3115871 від 09.09.2019 р., в якому вказана загальна сума заборгованості 21\~521.47 грн. (а.с.52). 25.07.2025 р. на адресу [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості (а.с.105). Однак, вказана вимога відповідачкою виконана не була. Відповідно до ст.525, 526, ст.530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст.610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконувала, у зв`язку з чим має борг по кредитному договору, то суд вважає за необхідне стягнути з неї заборгованість за договором у розмірі 11\~898.27 грн., з яких: 10\~110.91 грн. - сума простроченої заборгованості за основним боргом, 1\~787.36 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками. Щодо стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 9\~623.00 грн. суд виходить з такого. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Враховуючи те, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому положення пункту 1.3.2 кредитного договору № 3/3115871 від 09.09.2019 р. є нікчемними. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22). Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 9\~623.20 грн. необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості. Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1\~ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3\~ст.1079\~ЦК\~України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України\~\~«Про фінансові\~\~послуги та\~державне\~регулювання\~ринків фінансових\~послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст.\~4\~Закону України «Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при\~умові,\~що відповідачка\~з будь-яких\~підстав не\~отримала вищезазначені\~повідомлення про\~відступлення права\~вимоги, має місце\~той факт,\~за яким\~відповідачка не\~мала жодних\~перешкод для\~реалізації свого\~зобов`язання\~по сплаті\~кредитної заборгованості\~на рахунки\~первісних кредиторів,\~які вказані\~в кредитному\~договорі №\~3/3115871\~від 09.09.2019\~р. і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.49) підтверджує, що ТОВ «Глобал Спліт» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за кредитним договором № 3/3115871 від 09.09.2019 р., перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Всупереч умовам кредитного договору № 3/3115871 від 09.09.2019 р., відповідачка не виконала свого зобов`язання. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 11\~898.27 грн, з яких: 10\~110.91 грн. - сума простроченої заборгованості за основним боргом, 1\~787.36 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками. В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №1338 від 30.09.2025 р. про сплату судового збору загальною сумою 2422,40 грн. (а.с. 1). Враховуючи те,\~що задоволено\~55,28% позовних вимог (11\~898.27 грн. від 21\~521.47грн. складає 55.28 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 1\~339.10 грн. (2422.40 грн. х 55.28 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial