Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 09.10.2020 року укладено кредитний договір (оферти) №09.10.2020-010001335, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн. з первинним строком користування на 14 календарних днів з дати отримання, за процентною ставкою «Короткий кредит»/«Довгий кредит». Відповідно умов кредитного договору № 09.10.2020-010001335 від 09.10.2020, за умовою «Короткий кредит» позичальнику надано кредит у розмірі 6000, 00 грн, на таких умовах: строк користування кредитом за умовою «короткий кредит»: 14 календарних днів з дати отримання; строк користування кредитом за умовою «довгий кредит»: 28 календарних днів з дати отримання; проценти за умовою «короткий кредит»: 1680,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою «довгий кредит» 4200,00 грн., що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінюванна процентна ставка); графік платежів за умовою «короткий кредит»: сума кредиту 6000,00 грн., та проценти 1680, 00 грн., сплачуються до 23.10.2020 включно; графік платежів за умовою «довгий кредит»: сума кредиту 6000,00 грн., та проценти 4200,00 грн., сплачуються до 06.11.2020 включно. Відповідно до Заявки від 09.10.2020 кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13.03.2024 утворилась заборгованість у розмірі 10200,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн. та за відсотками 4200,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 09.10.2020-010001335 від 09.10.2020 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитними договорами: № 09.10.2020-010001335 від 09.10.2020 року в розмірі 10200 грн та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 27.03.2024 постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованих відправлень з повідомленням про їх вручення на зареєстровану адресу відповідача, у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Представник відповідача Пузін Д.М. у судовое засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 09.10.2020 року укладено кредитний договір (оферти) №09.10.2020-010001335, шляхом підписання заявки одноразовим ідентифікатором, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору та заявки від 09.10.2020 року, [PERSON] надано кредит у розмірі 6000 грн (а.с.19-22) з первинним строком користування на 14 календарних днів з дати отримання, період користування кредитом сума кредиту 6000 грн на таких умовах: строк користування кредитом за умовою «короткий кредит»: 14 календарних днів з дати отримання; строк користування кредитом за умовою «довгий кредит»: 28 календарних днів з дати отримання; проценти за умовою «короткий кредит»: 1680,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою «довгий кредит» 4200,00 грн., що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінюванна процентна ставка); графік платежів за умовою «короткий кредит»: сума кредиту 6000,00 грн., та проценти 1680, 00 грн., сплачуються до 23.10.2020 включно; графік платежів за умовою «довгий кредит»: сума кредиту 6000,00 грн., та проценти 4200,00 грн., сплачуються до 06.11.2020 включно. 30.11.2021 ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр» (а.с.25-28). На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 09.10.2020-010001335 від 09.10.2020 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] (а.с.9). 30.11.2021 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості (а.с.12), однак відповідачем борг не погашено. З наданої представником позивача довідки №8193/24-ДПЗ від 05.03.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 09.10.2020-010001335 від 09.10.2020, станом на 05.03.2024 року становить 10200 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 4200 грн. заборгованість за відсотками. (а.с. 11). Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитних договорів та договорів факторингу, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором № 09.10.2020-010001335 від 09.10.2020 у загальному розмірі 10200 грн, з яких 6000 грн основний борг, 4200 грн проценти. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми, суд позовні вимоги в цій частині задоволює. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с.6). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесенні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, що підтверджені документально (а.с.21 зворот, 23,24) На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved