Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

22.06.2023 року представник позивача адвокат Павлов Ю.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив скасувати державну реєстрацію права оренди [PERSON] земельної ділянки площею 7,97 га, кадастровий номер 4824581200:03:000:0028, номер запису про інше речове право 22267305 від 23.08.2017 р.; зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 7,97 га, кадастровий номер 4824581200:03:000:0028, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області; здійснити розподіл судових витрат. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВКЕ № 885158 від 13.03.2008 р., виданого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Паліюк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 287, [PERSON] отримав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,97 га, кадастровий номер 4824581:03:000:0028, яка розташована на території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 923767 від 22.05.2008 року [PERSON] є власником зазначеної земельної ділянки. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.04.2023, 23.08.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку, крім того, цього ж дня у Державному реєстрі речових прав зареєстровано право оренди земельної ділянки. Для державної реєстрації був поданий договір оренди землі від 18.08.2017 року, сторонами якого є [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар), а також додаткова угода від 03.10.2018 року, сторонами якої є [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар). [PERSON] заперечує, що укладав з [PERSON] договір оренди землі та додаткову угоду стосовно земельної ділянки, власником якої він є, а також, що отримував від [PERSON] кошти у вигляді орендної плати, оскільки підписи у договорі оренди землі, додатковій угоді, видаткових касових ордерах та розписці вчинені не ним, а іншою особою. Отже, вищевказані договори оренди землі і додаткова угода не були укладені [PERSON] і [PERSON] . Кошти за договором оренди землі [PERSON] не отримував, тому [PERSON] користується земельною ділянкою , яка належить на праві власності [PERSON] без належної правової підстави, чим порушує право власності останнього, зокрема, [PERSON] позбавлений можливості використовувати земельну ділянку з метою отримання доходу. Державна реєстрація договору оренди землі і додаткової угоди до нього порушує право [PERSON] на розпорядження земельною ділянкою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 року головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Васильченко-Дрига Н.О. Ухвалою суду від 27.06.2023 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 01.08.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що між ним та [PERSON] був укладений договір оренди землі від 18.08.2017 року на земельну ділянку строком на 49 років, але в подальшому власник земельної ділянки [PERSON] звернувся до нього з проханням виплатити йому наперед грошові кошти за весь період оренди належної йому земельної ділянки відповідно до укладеного договору оренди землі, так як він мав намір на отримані гроші придбати житло. Після чого між ними була укладена додаткова угода від 03.10.2018 року, відповідно до якої були внесені певні зміни та доповнення. Після чого ним було виплачено [PERSON] орендну плату за весь період (49 років) відповідно до умов договору оренди землі, 72000,00 гривень та 288000,00 гривень (загальна сума виплати складала 360000,00 гривень). Вказані грошові кошти [PERSON] отримав особисто. Крім цього, [PERSON] , після отримання грошових коштів (орендної плати за землю), повідомив, що вищевказана земельна ділянка йому більше не потрібна та добровільно у нотаріуса Паліюк Л.М. склав заповіт на його ім`я, відповідно до якого заповідав йому, на випадок своєї смерті, земельну ділянку. Всі підписи на документах, а саме в договорі оренди землі, додатковій угоді, видаткових касових ордерах та розписці, ставились особисто [PERSON] . Весь час з моменту укладення договору оренди землі (18.08.2017 року) та додаткової угоди від 03.10.2018 року про внесення змін до договору оренди землі по теперішній час (червень 2023 року) [PERSON] будь яких претензій, зауважень щодо невиконання умов договору оренди землі (невиплата або несвоєчасна виплата орендної плати, не укладення договору оренди землі та інше) йому не пред`являв та до нього не звертався, в правоохоронні органи та до суду з даним питанням також не звертався. Позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. В підготовчому судовому засіданні представником позивача, адвокатом Павловим Ю,В. заявлено відвід головуючій судді Васильченко-Дризі Н.О. 02.02.2024 року ухвалою суду клопотання представника позивача, адвоката Павлова Юрія Володимировича, про відвід головуючої у справі судді Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дриги Наталі Олександрівни задоволено. Відведено суддю Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дригу Наталю Олександрівну від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] в інтересах якого діє Павлов Юрій Володимирович до [PERSON] , про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку. Цивільну справу №481/1192/23 (провадження №2/481/69/2024) передано до канцелярії Новобузького районного суду Миколаївської області для визначення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, іншого складу суду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024 року, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Вжещ С.І. Ухвалою судді від 05.02.2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 21.02.2024 року о 11:15 год. Ухвалою судді від 05.02.2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 11:15 годину 21.02.2024 року, у якому оголошено перерву до 18.03.2024 року. 02.02.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. до суду надійшло клопотання про долучення письмових доказів до справи. Ухвалою суду від 18.03.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. про долучення доказів по справі задоволено. Прийнято письмові докази, надані представником позивача [PERSON] , адвокатом Павловим Юрієм Володимировичем, а саме, копії матеріалів реєстраційної справи № 1348236148245: внутрішній опис документів реєстраційної справи № 1348236148245; копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2017 року; копію заяви про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2018 року; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2017 року; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.09.2017 року; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2018 року; копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.09.2017 року; копію рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2018 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 11.09.2017 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 03.10.2018 року; копію державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 923767 від 22.05.2008 року; копію договору оренди землі від 18.08.2017 року; копію додаткової угоди від 03.10.2018 року про внесення змін до договору оренди землі від 23.08.2017 року. 20.02.2024 року від представника позивача Павлова Ю.В. надійшло клопотання про витребування з ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області копії матеріалів перевірки, здійсненої за заявою [PERSON] від 06.02.2024 року про вчинене кримінальне правопорушення. Ухвалою суду від 18.03.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. про витребування доказів по справі залишено без задоволення. 21.02.2024 року представник позивача [PERSON] , адвокат Павлов Ю.В. подав до суду клопотання про призначення судової технічної експертизи документів. Ухвалою суду від 18.03.2024 року у справі призначено судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено експертам Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (адреса: 03118, м. Київ, вул. Костанайська, 6). 22.07.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 406 Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Волкова І.В. та матеріали цивільної справи. Згідно наказу № 86-аг від 03.07.2024 року суддя Вжещ С.І. перебувала у відпустці з 22.07.2024 року по 23.08.2024 року включно. Ухвалою судді від 27.08.2024 року провадження у справі, поновлено та призначено справу в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 10.09.2024 року о 11:00 год. 05.09.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. до суду надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 07.10.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. відмовлено. Ухвалою суду від 12.11.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. про призначення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі задоволено частково. Призначено у цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (адреса: 65005, м. Одеса, вул. Прохоровська, 35). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 26.03.2025 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Тюпанової Я.Ю. вих. № 19/116/8/7-7357-2025 від 18.03.2025 року про надання вільних та експериментальних зразків підписів та почерку, та їх переліку, квитанцію про оплату висновку експерта, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи у справі. Ухвалою судді від 27.03.2025 року провадження у справі поновлено та призначено вказану цивільну справу в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 15.04.2025 року о 10:00 год. 11.04.2025 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. до суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просив витребувати у Новобузькому районному суді Миколаївської області оригінали всіх документів з вільними зразками підписів та почерку [PERSON] із справ № №481/484/17, 481/969/17, 481/1008/17, 481/313/18, 481/477/18, 481/770/18 Ухвалою суду від 15.04.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, задоволено. Витребувано з архіву Новобузького районного суду Миколаївської області матеріали судових справ №481/484/17, 481/969/17, 481/1008/17, 481/313/18, 481/477/18, 481/770/18 з метою проведення судової почеркознавчої експертизи.У зв`язку з витребуванням доказів у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.04.2025 року 10:00 год., яка була продовжена до 13:30 год. 24.04.2025 року. Ухвалою суду від 24.04.2025 року клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Тюпанової Я.Ю. задоволено. Цивільну справу направлено до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (адреса: 65005, м. Одеса, вул. Прохоровська, 35) для проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.11.2024 року. Провадження в справі зупинено на час проведення експертизи. 16.07.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/116-25/13438-ПЧ від 04.07.2025. Ухвалою судді від 17.07.2025 року провадження у справі поновлено та призначено вказану цивільну справу в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 11.09.2025 року о 11:00 год., у якому оголошувалась перерва до 07.10.2025 та 16.10.2025 року. 29.08.2025 адвокатом Павловим Ю.В. повідомлено про припинення його повноважень щодо представництва інтересів позивача [PERSON] у справі, у зв`язку із розірванням договору від 24.04.2023 № 13 про надання правової допомоги адвокатом за ініціативою останнього. 09.09.2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Мотельчук .І., подала заяву про зміну предмета позову, у якій, посилаючись на приписи ч.3 ст.49 ЦПК України та обґрунтовуючи встановленою судовою практикою щодо необхідності при таких обставинах, якими мотивується позов, наявності певних підстав для скасування державної реєстрації права оренди, зокрема визнання договору недійсним, просила прийняти заяву про зміну предмета позову та визнати недійсним договір оренди від 18.08.2017 року земельної ділянки за кадастровим номером № 4824581200:03:000:0028 площею 7, 9674, яка знаходиться в межах території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького (наразі Баштанського) району Миколаївської області та додаткову угоду до вказаного договору від 03.10.2018 року; Скасувати державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки за кадастровим номером № 4824581200:03:000:0028 площею 7,9674, яка знаходиться в межах території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького (наразі Баштанського) району Миколаївської області, що здійснена 23.08.2017 року державним реєстратором Новобузької міської ради Миколаївської області Щербак Оленою Олександрівною, номер запису про інше речове право 22267305. Ухвалою суду від 16.10.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Мотельчук Ю.І. про зміну предмета позову, задоволено. Розгляд справи ухвалено здійснювати в межах позовних вимог, викладених в заяві про зміну предмету позову, поданої до суду представника позивача [PERSON] , адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни. Відкладено підготовче засідання на 13.11.2025 о 10:00. Ухвалою суду від 13.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово на 02.12.2025 року о 11:00 год. Ухвалою суду від 02.12.2025 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України відкладено судовий розгляд на 18.12.2025 о 10:00 годині. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мотельчук Ю.І. в судове засідання не з`явились, від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій остання просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Судариков Г.В., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВКЕ № 885158 від 13.03.2008 р., виданого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Паліюк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 287, [PERSON] отримав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,97 га, кадастровий номер 4824581:03:000:0028, яка розташована на території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 923767 від 22.05.2008 року [PERSON] є власником зазначеної земельної ділянки. 18.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким [PERSON] передав [PERSON] в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 7,9674 га, у тому числі 7,9674 га ріллі, з кадастровим номером 4824581:03:000:0028, розташовану в межах території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Згідно з умовами вказаного договору орендна плата нараховується і видається орендарем у формі та розмірі 7261,00 грн., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: щорічно до 31 грудня. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно з пунктом 42 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 03.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено додаткову угоду № б/н про внесення змін до договору оренди землі № б/н від 23.08.2017 року. Згідно п. 1 додаткової угоди до договору оренди землі № б/н від 23.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого в ДРРП № 22267305 від 23.08.2017 року внесено такі зміни: 2. П.8 розділу «Строк дії договору» викласти в наступній редакції: «Договір укладено терміном на 49 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності повідомлення Орендаря і письмових заперечень Орендодавця щодо продовження строку дії договору, строк дії дійсного договору підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором». 3. У розділі Договору «Орендна плата» пункт 9 доповнити наступним змістом: П.9.1 наступним змістом: «У разі одержання Орендодавцем авансом орендної плати за майбутні роки, розмір орендної плати не переглядається протягом періоду, за який одержано орендну плату». П.9.2 За бажанням та письмовою заявою Орендодавця, Орендар, виходячи зі своїх можливостей, може виплатити авансом орендну плату за майбутні роки, в межах строку, на який укладено договір оренди землі. 9.3 В період, за який одержано авансом орендну плату, орендодавець не має і не буде мати ніяких претензій до Орендаря в разі зміни відповідно до законодавства України нормативної грошової оцінки землі та мінімальних розмірів орендної плати. 9.6 Видача орендної плати у грошовій формі оформляється Сторонами видатковими касовими ордерами та відомостями (якщо оплата здійснюється в готівковій формі) або платіжними дорученнями (якщо оплата здійснюється у безготівковій формі) або в іншому порядку згідно до вимог чинного законодавства. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна № 330132210 від 25.04.2023, 23.08.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 4824581:03:000:0028, площею 7,9674 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, 23.08.2017 року у Державному реєстрі речових прав зареєстровано право оренди земельної ділянки, орендар [PERSON] , орендодавець [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 11.09.2018 року одержав від [PERSON] плату за оренду землі у розмірі 7,9674 га, яка знаходиться на території Вільно-Запорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, в сумі 360000 гривень за період з 2018 по 2067 роки, що підтверджено розпискою, наданою [PERSON] та видатковим касовим ордером від 11.09.2018 року. Крім того, згідно видаткового касового ордера від 16.12.2017 року № 2 [PERSON] на підставі договору оренди землі від 18.08.2017 року отримав від [PERSON] орендну плату за період з 2018 року по 2021 рік. Зазначені вище документи були підписані [PERSON] , що підтверджено висновком експерта № СЕ-19/116-25/13438-ПЧ від 04.07.2025 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 319, 321 ЦК України, згідно якими власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Разом з тим повноваження власника певним чином обмежуються, бо згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Питання укладення договору, його форми та визначення моменту укладення передбачені у загальній частині ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 638 ЦК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 18 серпня 2017 року) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі і додатклвій угоді) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 17 цього Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено істотні умови договору оренди землі, як і сторони мають узгодити, зокрема, об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. У справі, що розглядається, позивач звернулася з вимогою про визнання недійсним договору оренди та додаткової угоди, посилаюсь на те, що цей договір не підписував. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року по справі № 145/2047/16-ц зазначено, «Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Враховуючи підстави позову, наведені представником позивача у позовній заяві, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на визнанні недійсним договору оренди землі, скасуванні державної реєстрації через неукладення (непідписання) спірного договору, щоб повернути її у своє користування, вважаючи, що земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97))». Вказані висновки Верховного Суду суд вважає відповідними до даної справи, тому у позові [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним спірного договору оренди землі слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Враховуючи, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту в частині вимог про визнання спірного договору оренди землі недійсним, відсутні підстави і для задоволення вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки, яке позивач просив скасувати як наслідок визнання договору оренди недійсним. Звідси позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed