Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просив: - встановити факт, що має юридичне значення - факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] (РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] ), є сином [PERSON] , [INFO] (РНОКПП за даними ДРФО номера [NUMBER] ), яка померла [INFO] ; - встановити факт, що має юридичне значення - факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] , уродженки м. Донецьк, яка померла [INFO] , місце смерті - м. Донецьк Донецької області, Україна. Заява обґрунтована тим, що заявник є сином громадянки України [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Донецьк. [INFO] [PERSON] померла, у результаті чого було видано свідоцтво про смерть від 30.07.2025 р. на тимчасово окупованій території України. Відповідно абз.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України - Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Тобто, у даному випадку родичі померлого можуть звернутися з заявою про встановлення факту смерті на окупованій території до будь-якого суду України. У зв`язку з зазначеним, заявник як син померлої через свого представника адвоката Куриленко О.А. звернувся з відповідною заявою про встановлення факту смерті його матері до Дарницького районного суду м. Києва, у результаті чого була відкрита справа №753/25561/25. Проте, 27.11.2025 р. Дарницький районний суд м. Києва своїм рішенням відмовив заявнику у встановленні факту смерті його матері. Причина відмови - у документах «містяться розбіжності у написанні прізвищ заявника « [PERSON] » та померлої - « [PERSON] », що позбавляє суд можливості встановити, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] , смерть якої настала [INFO] і що він відноситься до кола заявників, які можуть звернутися з заявою про встановлення факту смерті на окупованій території. Таким чином, вищенаведена відмова суду у встановленні факту смерті матері, змушує заявника звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту того, що заявник [PERSON] є сином громадянки України [PERSON] , [INFO] , а також встановити факт смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] , уродженки м. Донецьк, яка померла [INFO] , місце смерті - м. Донецьк Донецької області, Україна, з метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] . 11.12.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. по справі відкрито провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату та час засідання були повідомлені належним чином. На адресу суду від заявника надійшла заява, в якій заявник вимоги поданої заяви підтримав просив їх задовольнити. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з `ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд прийшов наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Однак, при цьому що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як сином та матір`ю, підтверджуються: повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьк Донецької області свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , Державним реєстром актів цивільного стану №00054975991 від 26.11.2025 (копія надається - додаток 4, разом зі свідоцтвом), в якому зазначено наступне: « [PERSON] , [INFO] , місце народження - Донецьк; батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] », а також іншими доданими до матеріалів справи доказами. Однак, 27.11.2025 р. Дарницький районний суд м. Києва своїм рішенням відмовив заявнику у встановленні факту смерті його матері. Причина відмови - у документах «містяться розбіжності у написанні прізвищ заявника « [PERSON] » та померлої - « [PERSON] », що позбавляє суд можливості встановити, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] , смерть якої настала [INFO] і що він відноситься до кола заявників, які можуть звернутися з заявою про встановлення факту смерті на окупованій території. У зв`язку з чим у заявника виникла необхідність у підтвердженні родинних відносин між дочкою та матір`ю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Тому суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю заявника [PERSON] , а оскільки встановлення цього факту необхідно заявнику для можливості встановити факт смерті матері заявника на окупованій території та отримання на території України її свідоцтва про смерть, тобто для того, щоб довести, що заявник відноситься до кола осіб (родичі), передбачених ст. 317 ЦПК України, які можуть в судовому порядку встановити такий факт смерті та зареєструвати факт смерті в установленому в Україні порядку, його заява підлягає задоволенню. Щодо встановлення факту, що має юридичне значення - факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] , уродженки м. Донецьк, яка померла [INFO] , місце смерті - м. Донецьк Донецької області, Україна суд зазначає наступне. Як зазначає заявник, [INFO] у м.Донецьк Донецької області Україна померла його мати [PERSON] , [INFO] , про що на території тимчасово непідконтрольній українській владі, видано лікарську довідку про причину смерті серії 21 №201104022 від 29.07.2025 року та свідцтво про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2025 року. Однак, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У зв`язку з зазначеним, заявник як син померлої через свого представника адвоката Куриленко О.А. звернувся з відповідною заявою про встановлення факту смерті його матері до Дарницького районного суду м. Києва, у результаті чого була відкрита справа №753/25561/25. Проте, 27.11.2025 р. Дарницький районний суд м. Києва своїм рішенням відмовив заявнику у встановленні факту смерті його матері. Причина відмови - у документах «містяться розбіжності у написанні прізвищ заявника « [PERSON] » та померлої - « [PERSON] », що позбавляє суд можливості встановити, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] , смерть якої настала [INFO] і що він відноситься до кола заявників, які можуть звернутися з заявою про встановлення факту смерті на окупованій території. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд звертає увагу учасників справи, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (Правова позиція ВС у складі КГС, постанова від 18 березня 2021 року, справа № 902/608/19). З матеріалів справи вбачаться, що рішенням Дарницького районного суд м. Києва від 27.11.2025 р. вже вирішено питання стосовно встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] , уродженки м. Донецьк, яка померла [INFO] , місце смерті - м. Донецьк Донецької області, Україна, вказане рішення суду набрало законної сили. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява в частині встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] , уродженки м. Донецьк, яка померла [INFO] , місце смерті - м. Донецьк Донецької області, Україна, не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Таким чином, оскільки судом встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] (РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] ), є сином [PERSON] , [INFO] (РНОКПП за даними ДРФО номера [NUMBER] ), яка померла [INFO] , що є нововиявленою обставиною, у відповідності до ч. 1 ст. 423 ЦПК України заявник може звернутись з заявою до суду про перегляд судового рішення. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Киї) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме в частині встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] (РНОКПП за даними ДРФО [NUMBER] ), є сином [PERSON] , [INFO] (РНОКПП за даними ДРФО номера [NUMBER] ), яка померла [INFO] .

Outcome: partial