Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 05.07.2018 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено угоду про надання споживчого кредиту №630918812, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 117656,28 грн., з яких 70866,42 грн. - прострочення по кредиту, 46789,86 грн. - відсотки за користування кредитом. Просив стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену заборгованість за кредитним договором №630918812 та судові витрати. 30.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 05.05.2018 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа Банк» з анкетою - заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк». Матеріали цивільної справи містять паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» надає відповідачу кредит з лімітом 4000 грн., на споживчі цілі, безготівковим шляхом, зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Максимальний ліміт Кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропоновано встановити у розмірі 39,99 % річних. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту датою надання інформації є 05.05.2018, вказана інформація зберігає чинність та є актуальною до 04.06.2018. 05.05.2018 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа Банк» з офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій запропоновав банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки пропоную встановити у розмірі 35,99%. Тип процентної ставки - фіксована Також запропонував встановити обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 01.12.2022 найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». Згідно з випискою про рух коштів по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 07.05.2018 по 14.04.2025 відповідач користувався кредитними коштами. Відповідно до розрахунку станом на 14.04.2025 відповідач має заборгованість перед банком на загальну суму 117656,28 грн., з яких 70866,42 грн. - прострочення по кредиту, 46789,86 грн. - відсотки за користування кредитом. 26.04.2025 АТ «Сенс Банк» звернулося до відповідача з досудовою вимогою щодо погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу, а у випадку не виконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Підписання паспорту споживчого кредиту не означає укладення між сторонами договору про споживчий кредит, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети - заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» від 05.05.2018, паспорт споживчого кредиту від 05.05.2018 та оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також розрахунок заборгованості. Разом з тим, вказані письмові докази не свідчать про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту, домовленість між сторонами про розмір та порядок нарахування процентів за кредитним договором. Суд зазначає, що підписання паспорту споживчого кредиту та сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору не означає укладення між сторонами договору про споживчий кредит та не може бути підставою для стягнення коштів та процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Суд відзначає, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за угодою про надання споживчого кредиту від 05.07.2018 №630918812, укладений з відповідачем, становить ту суму, що зазначена у розрахунку заборгованості. Матеріали цивільної справи містить оферту про укладання угоди про надання споживчого кредиту від 05.07.2018 №630918812 у вигляді ліміту кредитної лінії у розмірі 200000 грн. зі сплатою процентної ставки за користування грошима в розмірі 39,99% річних, зі сплатою обов`язкового мінімального платежу в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Проте, ні доказів акцептування даної оферти позивачем, ні самої угоди про надання споживчого кредиту від 05.07.2018 №630918812, позивач не надав. Зазначене дає підстави для висновку, що договір не є укладеним, оскільки відсутні докази того, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості у вигляді відсотків, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Однак, з наданої позивачем виписки про рух коштів по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 07.05.2018 по 14.04.2025 вбачається, що відповідач використав на власний розсуд грошові кошти в розмірі 70866,42 грн. Оскільки відповідач грошові кошти банку повернув не в повному обсязі, то це є порушенням прав позивача та за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України надає йому право вимагати виконання боржником свого обов`язку щодо повернення суми коштів в розмірі 70866,42 грн. Аналізуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 70866,42 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (60,23%) в сумі 1459,01 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial