Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

04 вересня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн», подана його представаником до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимоги посилався на те, що 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №3064708258/244420 від 17.02.2020 року, укладеним з [PERSON] 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №3064708258/244420 від 17.02.2020 року до ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. 17.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3064708258/244420 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2500,00 гривень, дата надання кредиту: 17.02.2020 року, строк кредиту: 24 дні, відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8235,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5735,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Ноовбаварського районного суду міста Харкова від 09.09.2025 прийнято позовну заяву до провадження. Призначено позовну заяву до розгляду. 24 вересня 2025 року зареєстровано відзив на позовну заяву, сформований в системи «Електронний суд» 23.09.2025 представником відповідача адвокатом Лисенко А.О.. Сторона відповідача не погоджується з доводами позовної заяви про стягнення коштів вважає її необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В позовній заяві позивач зазначає, що 17.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Відповідачем укладено кредитний договір № 3064708258/244420, який підписано за допомогою електронного підпису. При цьому, до суду не надано належного оригіналу зазначеного кредитного договору для можливості перевірити дійсність укладення та підписання кредитного договору саме Відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію, що саме ними було підписано зазначені договори, неможливо. Зазначення в пункті договору "реквізити сторін", зі сторони позичальника "Електронний підпис R51421" не може означати безумовність підписання договору саме відповідачем, адже зазначене будь-який кредитор може зробити з будь-якою особою. До суду не надано жодного витягу з інформаційної системи суб`єкта електронної комерції (кредитора), який мав би підтвердження дотримання положень Закону України "Про електронну комерцію". Тобто, надані документи не містять підтвердження підписання кредитного договору відповідачем. Із наданих матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували електронне листування між сторонами, обмін інформацією, наявність анкети та інше, що підтверджує дійсність укладання Кредитного договору в порядку, визначено Законом України "Про електронну комерцію". Позивач не надав до суду жодного доказу щодо дійсності укладення Кредитного договору на вказаних Позивачем умовах саме Відповідачем, а отже правові підстави для задоволення позову - відсутні. Позивач надає довідку про ідентифікацію, якою ТОВ "ГОУФІНГОУ" підтверджує, що Відповідач, РНОКПП: [NUMBER], з яким укладено договір № 3064708258/244420 від 17.02.2020 ідентифікований позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційнотелекомунікаційній системі www.gofingo.com.ua. Зазначений доказ не може вважатися належним та допустимим, адже, ст. 78 ЦПК України, чітко зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку надана Позивачем, не є випискою по рахунку Відповідача у розумінні первинного бухгалтерського документа, оскільки не відповідає вимогам до первинного документа відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідачу не відкривався банківський рахунок у системі первісного кредитора і даний документ не є випискою по банківському рахунку первісного кредитора, з якого можливо встановити факт здійснення переказу на рахунок Відповідача. Вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором. У виписці не зазначено номери рахунків (зокрема, рахунки Відповідача та первісного кредитора, кошти якого, як стверджує Позивач, Відповідач отримав), відсутні відомості про господарські операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Позивач в позовній заяві зазначає, що 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» права вимоги за кредитним договором 3064708258/244420 від 17.02.2020 укладеним з Відповідачем. 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило Позивачу за договором відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 право вимоги до Відповідача за кредитним договором 3064708258/244420 від 17.02.2020, у зв`язку з чим, як зазначає позивач, останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Звертає увагу, що відповідно до пункту 6.2.3. договору факторингу №1- 31/05/21 від 31.05.21 право вимоги переходить до фактора («Фк «Сіті Фінанс Груп») після виконання п.7.2. договору. Відповідно до пункту 7.2. договору фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п.7.1. договору протягом 10 робочих днів з дати підписання договору. Відповідно до п.7.1. договору ціна за придбання права вимоги складає 3 306 640,45 грн. В матеріалах справи наявні два платіжних доручення про оплату за договором факторингу від 04.06.2021 на суму 990 000,00 грн та від 10.06.2021 на суму 2 316640,45 грн. Тобто, право вимоги від ТОВ «ГОУФІНГОУ» до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перйшло 10.06.2021, а саме після оплати всієї суми за договором факторингу. При цьому, вже 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладає з Позивачем договір відступлення права вимоги до Відповідача. Вважає, що в даному випадку не можна стверджувати про заміну сторони в зобов`язанні, оскільки на час укладання договору відступлення права вимоги, укладеного між Позивачем та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», до останнього ще не перейшло право вимоги. Тобто, на 03.06.2021 у ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» ще не виникло прав за договором факторингу, оскільки останнє не здійснило оплату за зазначеним договором, та відповідно не набуло права на подальшу передачу права вимоги. Вказане є самостійною підставою вважати, що Позивач не набув право вимоги за кредитним договором. Вважаємо, що позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором. Тому вимоги до відповідача є необґрунтованими та заявлені особою, яка не має права грошової вимоги до відповідача. Відсутність порушеного, невизнаного або оспорюваного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/ відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Таким чином, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від Відповідача сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «Гоуфінгоу». Крім того зазначає про надмірно нараховані відсотки. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Оскільки дана справа є типовою за своєю складністю, ціна за надані адвокатські послуги є надмірною та не відповідає обсягу та складності виконаних робіт. Враховуючи стандартний характер цієї справи, вартість правничої допомоги повинна бути пропорційною до рівня складності та часу, необхідного для її вирішення. Тому заявлена сума є значно завищеною та необґрунтованою, отже просимо суд у разі задоволення позову відмовити в задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на їх необгрунтованість. Відповідачем понесені витрати по справі у розмірі витрат на професійну правничу допомогу, орієнтований розмір якої загалом становить 15 000 грн Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду до ухвалення рішення суду або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України просимо прийняти дане як заяву про подальше подання до суду доказів понесення витрат на правничу допомогу). 30 вересня 2025 року представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив. Відповідно до якої просив відзив на позовну заяву Відповідача у справі залишити без розгляду та задоволення; розгляд справи проводити за відсутності представника Позивача; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» понесені судові витрати; позовні вимоги ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, доводи Відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та MasterCard сервісів, зокрема WayForPay, Ipay, Platon. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS Ні Первісний кредитор, ні Позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки Відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто Відповідач. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з якого вбачається, що 17.02.2020 о 23:30:08 було проведено транзакцію на суму 2 500,00 грн, маска картки - [NUMBER] . За таких обставин Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку ( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим Позичальником В обґрунтування своїх вимог Позивач надав суду інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (технологічного оператора платіжних послуг), яка підтверджує зарахування кредитних коштів. Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами Закону. Отже наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення Відповідачем кредитного договору, зазначеного в позові, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів. Надані Позивачем докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів є належними, допустимими, достовірними та Відповідачем спростовані не були всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Позивач вважає що надав суду належні та допустимі докази, що підтверджують факт переходу до нього права грошової вимоги. Твердження Відповідача про не доведення такого факту є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими Позивач вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Відповідача у заявленому розмірі 15 000,00 грн. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. 13 жовтня 2025 року зареєстрована відповідь на відзи представника відповідача адвоката Лисенко А.О. 29.10.2025 до суду надійшла заява представника позивача Парохомчука С.В. про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн., документ сформований в системі «Електронний суд». В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представники позивача та відповідача просили розглядати справу за їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що судом встановлено, що 17.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір №3064708258/244420. Відповідно до п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500,00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно умов пункту 1.2 договору кредит надається строком на 24 днів, тобто до 11.03.2020. Пунктом 1.3. вказаного договору визначено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Як вбачається з розділу 7 договору «Реквізити та підписи Сторін» рахунок позичальника зазначений рахунок позичальника № [NUMBER] Договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою електронного підпису R51421 (а.с. 9-12). Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] , з яким укладено договір №3064708258/244420 від 17.02.2020 року, відповідач ідентифікований у ТОВ «Гоуфінгоу» за номером телефону [NUMBER] , на який був відправлений одноразовий ідентифікатор R51421 (а.с. 13). Позивач факт перерахування відповідачеві кредитних коштів підтверджує листом ТОВ «Платежі онлайн», до якого додано роздруківку частини певного документа (а.с. 32-34). 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за договором №3064708258/244420 від 17.02.2020 року укладеним з [PERSON] (а.с. 14-17). На підтвердження відступлення прав вимоги надано платіжну інструкцію №37 від 10.06.2021, платіжну інструкцію №36 від 04.06.2021 та витяг з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 (а.с. 18, 19). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги 1-31/05/21 від 31.05.2021 року ТОВ «Сіті Фінанс Груп» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 3064708258/244420 від 17.02.2020 року в сумі 8235,00 грн, з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5435,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). 03.06.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт коллекшн» укладений договір № 1-03/06/2021 відступлення права вимоги, за яким позивач у справі набув права вимоги до відповідача договором №3064708258/244420 від 17.02.2020 року (а.с. 20-21). На підтвердження сплати фінансування надані копії платіжних інструкції №2 від 09.06.2021 на суму 2321640,45 грн. та №1 від 04.06.2021 на суму 990000,00 грн. (а.с. 22, 23). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 1316967 від 05.12.2020 року в сумі 6411,00 грн, з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3411,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 24). На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за Кредитним договором №3064708258/244420 від 17.02.2020 за період з 17.02.2020 по 26.05.2025, який складений позивачем (а.с 25). В вищезазначеному розрахунку, відсутній період, за який нараховано заборгованість, а також дані щодо руху коштів на рахунку, сум, що фактично були сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу. А, отже, встановити дійсний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором неможливо. Суду не надано первинних документів, які б підтверджували зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача у розуміння положення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тобто договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх його істотних умов у належній формі. При цьому момент укладення може бути різним залежно від типу договору: для консенсуальних договорів - момент досягнення згоди, для реальних - момент передачі майна чи вчинення дії, а для договорів, що потребують нотаріального посвідчення чи державної реєстрації - момент їх вчинення. Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вже зазначалось вище, згідно умов пунктів 1.4, 1.5 договору кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, тобто відповідачем. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів за договором 3064708258/244420 від 17.02.2020 року позивач надав суду відповідь ТОВ «Платежі онлайн», яке є технологічним оператором платіжних послуг, що здійснює операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів (а.с. 32-34). Дана відповідь була складена на виконання адвокатського запиту Пархомчука С.В . Із змісту наданої ТОВ «Платежі онлайн» відповіді № 2025-ПО/217 від 19.08.2025 вбачається, що Товариство вбачає за можливе на виконання запиту надати інформацію, що викладена у Додатку № 1 до цієї відповіді по вказаних у запиті переказах, з якою адвокату Пархомчуку С.В. запропоновано звернутись до надавача платіжних послуг для подальшого отримання інформації по переказам. Ідентифікація вказаних переказів була здійснена за маскою платіжної картки (перші 6 та останні 4 цифри картки), сумою переказу, датою проведення переказу та ідентифікатором торговця Gofingo.com.ua. Відповідно до вимог Закону України «Про платіжні послуги» вся інформація про переказ коштів платниками знаходиться виключно у надавачів платіжних послуг, якими є банки та небанківські надавачі платіжних послуг. Також у вказаній відповіді адвоката Пархомчука С.В. повідомлено, що відповідно до укладених договорів надавачем платіжних послуг за вказаними у запиті даними є АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим запропоновано звернутись для отримання подальшої необхідної інформації до вказаного надавача платіжних послуг. До відповіді додано інформаційні довідки по платіжним операціям на 131 аркуші. При цьому суд зауважує, що самого адвокатського запиту матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, за якими саме параметрами адвокат мав намір отримати інформацію. До матеріалів справи позивач надав лише роздруківку частини таблиці, яка складається з одного аркушу, однак частиною якого саме документа є цей аркуш, невідомо. Невідомо також хто склав даний документ. Як наголошує позивач, саме даний документ підтверджує факт перерахування відповідачеві кредитних коштів. При цьому інших документів, як то адвокатських запитів до надавача платіжних послуг (як запропоновано у відповіді ТОВ «Платежі онлайн»), відповідей з банківських установ, платіжних доручень, чеків, меморіальних ордерів, банківських виписок тощо матеріали справи не містять. При цьому, позивач не скористався своїм правом на витребування доказів і не заявляв клопотань про витребування з банківських установ відомостей щодо перерахування сум кредиів на рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] , як при зверненні до суду з позовом, так і протягом розгляду справи. Відтак, враховуючи, що згідно з умовами цивільного законодавства України та з умовами укладеного договору від 31.01.2020 укладення цього договору пов`язується з фактом перерахування кредитних коштів відповідачу на банківську картку, однак відповідних доказів матеріали справи не містять, відсутні підстави вважати, що договір №3064708258/244420 від 17.02.2020 року є укладеним. При цьому слід зазначити, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18. Проте у матеріалах даної справи відсутні виписки з карткового рахунку відповідача, а також будь-які інші докази, на підставі яких суд мав би можливість встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, встановити факти витрачання та повернення кредитних коштів. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, факт переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Так у ході розгляду справи встановлено, що на підтвердження факту перерахування коштів за договором фінансового кредиту позивачем надана роздруківка частини певного документа, яка на думку позивача свідчить, що відповідачу 17.02.2020 були перераховані кредитні кошти у сумі 2500,00 грн на картку. Однак на переконання суду наявність одного лише такого документа, походження якого суду невідоме, за умови відсутності інших доказів, які б могли підтвердити факт отримання кредиту відповідачем (платіжні доручення, меморіальні ордери, банківські виписки) та незаявленням позивачем клопотання про витребування доказів у разі неможливості подати докази самостійно, не є підставою для задоволення позовних вимог. Більш того надана позивачем відповідь від ТОВ «Платежі онлайн» також свідчить про те, що надані ній відомості щодо переказів грошових коштів є таким, що потребують подальшого підтвердження безпосередньо надавачами платіжних послуг. Крім того, позивачем не доведено і факт переходу до нього прав вимоги. Відповідно до Договору факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021 року, ТОВ «ГОУФІНГОУ»( Кліент) передає права грошової вимоги до боржників, а фактор ТОВ «Фінансова компанія СІТІ фінанс груп» ( Фактор) передає гроші за відступлення права вимоги по кредитних договорах. П.6.2.3 Даного договору передбачає, що право вимоги переходить до Фактора після підписання сторонами цього договору та виконання Фактором вимог п.7.2. Договору. Відповідно до п 7.2. Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок протягом 10 десяти робочих днів з дати підписання сторонами цього Договору. Відповідно до наданої платіжної інструкції №37 оплата віступлення прав вимоги за договором факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 була здійснена 10.06.2021 на суму 2316640.45 грн., з наданої платіжної інструкції №36 оплата віступлення прав вимоги за договором факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 була здійснена 04.06.2021 на суму 990000,00 грн. (а.с. 18). Отже ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» 03 червня 2021 року ще не набув прав вимоги, та не міг відсупаити ТОВ «ФК Дебт Коллекгшн». За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів у позику відповідачу на його рахунок, а також фактичного користування відповідачем коштами, неналежністю наданих ним розрахунків як доказу заборгованості, та відсутність доказів переходу прав вимоги суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову. За таких підстав, суд доходить висновку, що позов є недоведеним та задоволенню не підлягає. Статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В обґрунтування розміру понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. до матеріалів справи надано копії таких документів: довіреність від 09.07.2025 на уповноваження ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» адвоката Пархомчука С.В. представляти інтереси товариства, договору про надання правової допомоги № 11/07/25 від 11.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК Дебт коллекшн» в особі директора Соколенко С.О., відповідно до якого вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин р боти адвоката (погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами, у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень за одну годину фактично витраченого часу за надання правової допомоги. Фактичні витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги за цим Договором (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, надсилання документів, технічне забезпечення та інші) за умови надання документів, що підтверджують ці витрати, сплачуються Клієнтом Адвокату понад узгоджену суму гонорару додатково. Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Сторони погодили, що клієнтом буде сплачено адвокату гонорар за виконану роботу, протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). (а.с. 29-31). Згідно акту про отримання правової допомоги від 20.10.2025, адвокат надав, а клієнт прийняв послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 по справі за позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , та зазначено вартість послуг: Первинна консультація - 2 000,00 грн. (1 година); Складання та подання позовної заяви - 5 000,00 грн. (2,5 годин); Клопотання, заяви до суду, складння процесуальних документів - 3 000,00 (1,5 годин); Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн. (а.с. 82). Крім того надана платіжна інструкція №9624 від 20.10.2025 на суму 10500,00 грн. (а.с.83). Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» за подання позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed