Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартирі 135 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачки) від оплати послуг в повному обсязі. Відповідачі своєчасно з жовтня 2018 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.09.2023 року в розмірі 85 748,24 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 31 806,48 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 53 941,76 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів інфляційну складову боргу в розмірі 14 155,59 грн. станом на 23.02.2022 року з яких 4 912,32 грн. за централізоване опалення/постачання теплової енергії, 9 243,27 грн. за послуги з гарячого водопостачання, та 3 % річних у розмірі 3 805,43 грн., з яких 1 292,50 грн. за централізоване опалення/постачання теплової енергії, 2 512,93 грн. за послуги з гарячого водопостачання (а.с. 1-26). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 33). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2025 року закрито провадженні у справі в частині позовних вимог до співвідповідача [PERSON] , у зв`язку з її смертю (а.с. 218). 25.07.2024 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Мамаєв Д.Ю. звернувся до суду з відзивом на позов. В обґрунтування заперечень зазначив, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації відповідачка була змушена покинути територію України, тікаючи від війни, а тому, на його думку має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх фактичного невикористання. З огляду на цю обставину, вважає, що позивачем необґрунтовано здійснювалось нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки у квартирі ніхто не проживав. Жодних доказів з приводу саме користування послугами позивачем не надано. Відповідачка заперечує обґрунтованість розрахунку сум штрафних санкцій, оскільки поданий розрахунок не містить ані конкретних проміжних сум, ані формул їх обчислення, а також не містить належного обґрунтування кінцевих розмірів 3 % річних та інфляційних втрат. Пеня, інфляційні втрати та 3 % річних нараховані позивачем за період з 09.08.2020 року по 09.08.2023 року, тобто після введення карантину та воєнного стану в України, а тому задоволенню не підлягають. Представник зазначив, що на період карантину та воєнного стану на території України споживачі фактично звільненні від відповідальності у вигляді штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги. Крім того, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати строк позовної давності. З огляду на все вище викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 91-114). 06.08.2024 року представник позивача ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» Серенков Д.Ю. звернувся до суду з відповіддю на відзив. В обґрунтування зазначив, що твердження відповідачки свідчать лише про намір ухилитися від сплати за житлово-комунальні послуги. Фактична відсутність відповідачки у квартирі не свідчить про наявність підстав для звільнення від обов`язку зі сплати послуг. Крім того, весь цей час відповідачка зареєстрована у квартирі, про зміну місця проживання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не повідомляла, а тому, згідно чинного законодавства, є споживачем житлово-комунальних послуг та належним відповідачем у справі. Відповідачка жодного разу не зверталася із заявами про перерахунок заборгованості, якщо вважала її надмірною чи незаконно нарахованою, а саме лише посилання на те, що відповідачка не згодна із нарахуваннями, не свідчить про необґрунтованість вимог позивача. Контррозрахунок заборгованості відповідачкою також не надано. Щодо заперечень відповідачки про необґрунтованість стягнення з неї 3% річних та інфляційних втрат, вважає їх необґрунтованими, оскільки розрахунки здійснені до 23.02.2022 року. Крім того зазначає, що з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України, заборгованість нарахована в межах строків позовної давності (а.с. 118-154). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі, просить задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Мамаєв Д.Ю. визнав позов частково, в частині стягнення заборгованості у розмірі 18 761,75 грн. за період з жовтня 2020 року по серпень 2023 року. В іншій частині позовних вимог, зазначив, що відповідачка позов не визнає з підстав, що викладені у відзиві. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартира 135 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10 квітня 2014 року, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії (а.с. 16-20, 21-23, 24). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , з 30.01.2017 року по 01.09.2023 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] (а.с. 15, 31-32). З огляду на цю обставину, відповідачка є споживачем комунальних послуг, які надаються у квартирі. Обставини надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання, та при цьому несвоєчасне внесення оплати за надані послуги не заперечується відповідачкою. Згідно розрахунку заборгованості з постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по серпень 2023 року, заборгованість відповідачки становить 31 806,48 грн., при цьому 3% річних за період з жовтня 2018 року по лютий 2022 року становить 1 292,50 грн., інфляційні втрати за період з жовтня 2018 року по лютий 2022 року становлять 4 912,32 грн. (а.с. 11-12). Згідно розрахунку заборгованості з постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по серпень 2023 року, заборгованість відповідачки становить 53 941,76 грн., при цьому 3% річних за період з серпня 2017 року по лютий 2022 року становить 2 512,93 грн., інфляційні втрати за період з серпня 2017 року по лютий 2022 року становлять 9 243,27 грн. (а.с. 13-14). На спростування доводів позовної заяви, доказів у формі контррозрахунку відповідачкою не надано. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та ТОВ "Євро-Реконструкція" не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідачка впродовж певного періоду споживала послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води, а тому вона не звільняється від оплати послуг у повному обсязі. Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені вієдповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за N 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести необґрунтованість заявлених вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачка свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії та з гарячого водопостачання в сумі 85 748,24 грн. (31 806,48 грн. + 53 941,76 грн., де 31 806,48 грн. - заборгованість за період з жовтня 2018 року по серпень 2023 року, 53 941,76 грн. - заборгованість за період з серпня 2017 року по серпень 2023 року), що підтверджується долученими позивачем розрахунком заборгованості за період (а.с. 11-12, 13-14). Доказів часткового або повного погашення заборгованості, у тому числі після відкриття провадження у справі, відповідачкою суду не надано. Так само протягом спірного періоду від відповідачки не надходило звернень щодо ненадання чи неналежного надання позивачем послуг, а доказів існування таких обставин матеріали справи не містять. Доказів того, що відповідачка зверталась до ТОВ «Євро-Реконструкція» з документами про встановлення та повірку лічильника та/або із заявою про зупинення нарахування заборгованості у зв`язку із відсутністю за місцем її проживання, суду не надано. За таких умов сама лише незгода відповідачки з наданим позивачем розрахунком заборгованості, без наведення конкретних та належних доводів, спрямованих на його спростування, не може свідчити про необґрунтованість зазначеного розрахунку. З огляду на викладене, стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягає заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 85 748,24 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 31 806,48 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 53 941,76 грн. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача інфляційних втрат та 3% річних. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ....., ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Суд здійснивши власний перерахунок встановив, що сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 8 260,66 грн. (з розрахунку: 2 525,84 грн. + 5 734,82 грн.; з яких 2 525,84 грн. - за період з жовтня 2018 року по 23.02.2022 року за постачання теплової енергії, 5 734,82 грн. - за період з серпня 2017 року по 23.02.2022 року за постачання гарячої води). Суд здійснивши власний перерахунок встановив, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 24 953,53 грн. (з розрахунку: 7 078,60 грн. + 17 874,93 грн., з яких 7 078,60 грн. - за період з жовтня 2018 року по 23.02.2022 року за постачання теплової енергії, 17 874,93 грн., за період з серпня 2017 року по 23.02.2022 року за постачання гарячої води). Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 3 805,43 грн. (з розрахунку: 1 292,50 грн. + 2 512,93 грн., де 1 292,50 грн. - за період з жовтня 2018 року по 23.02.2022 року за постачання теплової енергії, 2 512,93 грн. - з серпня 2017 року по 23.02.2022 року за постачання гарячої води) та сума інфляційних втрат у розмірі 14 155,59 грн. (з розрахунку: 4 912,32 грн. + 9 243,27 грн., де 4 912,32 грн. - за період з жовтня 2018 року по 23.02.2022 року за постачання теплової енергії, 9 243,27 грн. - з серпня 2017 року по 23.02.2022 року за постачання гарячої води). Щодо клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 09.10.2023 року та просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з серпня 2017 року по серпень 2023 року включно, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до серпня 2020 року. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачки про застосування наслідків спливу позовної давності не підлягає задоволенню судом. Із цим позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду 09.10.2023 року, однак, враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки вимоги заявлені за період з серпня 2017 року. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з урахуванням вищевикладеного, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved