Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

06.11.2025 [PERSON] звернулася в Сихівський районний суд м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] в її користь заборгованість за договором позики у розмірі 10000 доларів США; стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 грудня 2023 року вона передала [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався повернути кошти до 01 травня 2024 року. Вказаний договір позики укладений між ними у письмовій формі. Після 01 травня 2024 року [PERSON] відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання щодо повернення позики, ігнорує її вимоги щодо повернення суми позики, та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов`язань. Відтак просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, від її представника надійшло клопотання у якому він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.12.2023 [PERSON] надала у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 10000 доларів США. Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 02.12.2023. Крім того, згідно вищезазначеної розписки вбачається, що відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в повному обсязі до 01 травня 2024 року, або при першій вимозі [PERSON] . Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, а відтак, основний борг у розмірі 10000 доларів США, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, як позичальника. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 4199 грн.

Outcome: approved