Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.10.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано додаток про відкриття кредитної лінії №ПКК/145093 від 28.10.2021 до Заяви Договору №2625601795276/980/РК від 29.03.2019 року, відповідно до умов якого максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн.; тип процентної ставки є фіксованою та складає 30%. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №ПКК/145093 від 28.10.2021 станом на 19.05.2025 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 106 599,71 грн., що складається з: неповернутої суми заборгованості кредиту за тілом в розмірі 51 624,38 гривень та суми заборгованості за відсотками в розмірі 54 975,33 гривень. Просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу скеровувалася копія ухвали Франківського районного суду м.Львова від 29.09.2025 року та копія позовної заяви з додатками, на адресу його зареєстрованого місця проживання, [ADDRESS] , засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R067018597788, яке повернулось на адресу суду з конвертом без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу. Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу. У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2021 [PERSON] підписав Додаток про відкриття кредитної лінії №ПКК/145093 від 28.10.2021 року до Заяви Договору №2625601795276/980/РК від 29.03.2019 року, згідно якого сторони погодили, що АТ «Кредобанк» ( надалі Банк) зобов`язується, в межах ліміту кредитування, встановленого у розмірі та на умовах обумовлених Додатком, Заявою Договором та чинними, на момент укладення Додатку, умовами Правил ФО і Тарифів відкрити клієнту кредитну лінію, в межах якої надавати йому грошові кошти, згідно з Додатком, Правилами ФО і Тарифами, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені Додатком, Правилами ФО і Тарифами. Пунктом 1.3.2 визначено наступні умови кредитування: термін (строк) кредитної лінії до 27.10.2024 року включно; тип процентної ставки фіксована; орієнтовна реальна річна процента ставка 46,09%; орієнтовна загальна вартість кредиту для клієнта за кредитним договором становить 2401 819,44 грн.; Пунктом 1.3.2.7.3. Додатку визначено, що клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом/кредитами, виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою, іншими платежами, передбаченими Кредитним договором, не пізніше терміну, вказаного у п.1.3.2.2 Додатку чи впродовж строку, визначеного п. 1.3.2.7.5. Пунктом 1.3.2.7.5. Додатку передбачено, що Банк має право в будь який момент, без обґрунтування причин такого рішення, вимагати від Клієнта повернути усю суму заборгованості за кредитним договором, за умови направлення Клієнту попередження про це за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати повернення. Крім цього, 28.10.2021 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти. Також [PERSON] підписав 28.10.2021 року Анкету Заяву №145093, чим підтвердив, що з умовами надання кредиту, викладеними в Паспорті споживчого кредиту ознайомлений. 04.03.2025 представник АТ "Кредобанк" надіслав [PERSON] досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з вимогою протягом 30-ти днів з дня отримання цієї вимоги усунути порушення умов кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №ПКК/145093 від 28.10.2021 станом на 19.05.2025 [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 106 599,71 грн., що складається з: неповернутої суми заборгованості кредиту за тілом в розмірі 51 624,38 гривень та суми заборгованості за відсотками в розмірі 54 975,33 гривень. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали б підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків, та погашення виниклої заборгованості перед банком, відтак заявлені АТ «Кредобанк» позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10659,97 грн., суд зазначає наступне. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Так, на підтвердження аргументів про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, який укладено між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право»; довіреність від 13.12.2024, яка видана на ім`я адвоката Павленка Сергія Валерійовича; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії діяльністю серії ЧН №000531 та посвідчення адвоката Павленка С.В. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо оплати послуг по наданню правової допомоги у заявленому в позові розмірі. Також, матеріали справи не містять переліку послуг адвоката, які надавалися позивачу. За такого суд приходить до висновку, що у стягненні витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 659, 97 грн - слід відмовити.

Outcome: approved