Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

25.11.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 05 грудня 2024 року у Цифровому офісі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1630, судовий збір залишити за нею. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що спільних дітей у шлюбі немає. Сімейне життя не склалося. Через різні погляди на життя стали частими сварки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, у кожного появилися свої інтереси. На даний час вони проживають окремо один від одного, не мають спільного побуту, господарства, бюджету, сім`я фактично припинила своє існування і шляхів для її відновлення немає. Ухвалою судді від 28.11.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 23.12.2025 подав заяву про визнання позову, у якій просить справу розглянути без його участі, ухвалити рішення про задоволення позову, при цьому врахувати норму ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Проаналізувавши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 05 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у Цифровому офісі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис за № 1630. При реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.12.2024 (а.с. 7). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім`ю і для цього не приймають ніяких заходів, що вони не підтримують сімейних відносин, проживають окремо один від одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач подав заяву про визнання позову, що свідчить про його небажання зберегти сім`ю, про надання строку для примирення сторони не клопотали, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними суперечать їх інтересам. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Судовий збір на підставі позовної заяви суд залишає за позивачкою, у зв`язку з чим розподіл витрат у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 142 ЦПК України, не вирішується.

Outcome: approved