Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 30 жовтня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22034000208358, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим Договором в повному обсязі. Свої зобов`язання позивачем виконано, перераховано грошові кошти. Оскільки відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, яка станом на 03 травня 2024 року становить 200 858,87 грн., позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 858,57 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Заперечень щодо такого розгляду не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судові засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвала про відкриття, позовна заява з додатками, судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Конверти повертались з відмітками, як «за закінченням строку зберігання», так і «адресат відсутній», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідно до положень ч. 8ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2передбачено, що відповідно до статей55,124Конституції України та статті 3ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30 жовтня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22034000208358 (далі за текстом Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим Договором в повному обсязі. Банк надав Відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту 224 000,00 гривень, дата надання кредиту: 30.10.2019, кінцева дата погашення кредиту: 30.10.2024, валюта кредиту: UAH, строк користування кредитом, міс: 60, цільове призначення - на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: З 30.10.2019 по 27.02.2021 3% від суми кредиту; З 28.02.2021 по 29.05.2022 2,5% від суми кредиту; З 30.05.2022 по 29.08.2023 1.5% від суми кредиту; З 30.08.2023 по 30.10.2024 0.925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних. Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56,0 % річних. Також, 30 жовтня 2019 року, між Відповідачем та ПрАТ СК «Уніка життя» було укладено договір добровільного страхування життя № ВР- 22034000208358 (далі за текстом Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям здоров`ям та працездатнісю застрахованої особи. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Як зазначено в договорі страхування та п.2.1 Кредитного договору, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 24 000,00 грн. У подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули). Про запровадження, умови та строк дії кредитних канікул у зв`язку із введенням на території України воєнного стану АТ «Банк Кредит Дніпро» повідомляло клієнтів у низці публікацій на сторінках офіційного сайту Банку www.creditdnepr.com.ua: - [INFO] дата оприлюднення 02.03.2022; - https://creditdnepr.com.ua/novyna/kredytni-kanikuly-za-usima-kredytamy-fizychnyh-osib-vid-banku-kredyt-dnipro, дата оприлюднення 24.03.2022; - https://creditdnepr.com.ua/novyna/bank-kredyt-dnipro-prodovzhyv-kredytni-kanikuly-dlya-kliyentiv-fizychnyh-osib, дата оприлюднення 31.05.2022; - https://creditdnepr.com.ua/prupunennya-kreditnih-kan%D1%96kul, дата оприлюднення 01.07.2022. Крім того, про умови кредитних канікул Банк повідомляв на сторінці https://creditdnepr.com.ua/umovi-kreditnih-kanikul. У пункті 2.1 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] мала здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу Відповідачем, в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли ним не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу [PERSON] , а лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви. Однак, [PERSON] як позичальник свої обов`язки за Кредитним договором не виконувала протягом тривалого проміжку часу навіть після поліпшення умов кредитування, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 03 травня 2024 року становить 200 858,87 грн. та складається з суми залишку простроченого кредиту 156 066,84 гривень; суми прострочених відсотків 2,07 гривень; суми прострочених комісій 44789,66 гривень. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на адресу Відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором. Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога Банку була залишена Відповідачем без виконання. У зв`язку з чим, Банк визнав дату погашення кредиту такою, що настала 27.09.2023 року. З метою обґрунтування свої вимог, позивачем до матеріалів справи долучено по особовим відповідача та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 22034000208358 від 30.10.2019 р., копію Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», версія 13.1. Відповідно до ч. 1ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1ст. 629ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2ст. 1054ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Заборгованість за Кредитним договором виникла на підставі користування Відповідачем коштами кредитної лінії, які після вдалого використання Відповідач відмовився повертати чим грубо порушив взяті на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частинами 1, 2ст. 625ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved