Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

03.11.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У поданій заяві представник позивача вказав, що 16.10.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-10019228 на суму 7 000 грн. [PERSON] умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 16.04.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 14 058,80 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.11.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Хлопкова М. в судове засідання не з`явилася, у поданій позовній заяві прохала справу розглядати без участі представника позивача. Не заперечувала проти заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 16.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №00-10019228 (а. с. 24-28). Згідно п.п. 1.2-1.4 Договору сума ліміту кредитної лінії складає 7000 гривень. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування 11 жовтня 2025. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в Періодичну дату оплати процентів, а саме: 10 листопада 2024, та на кожний 25 день після цієї дати протягом строку кредитування. Відповідно до п.1.5-1.6 Договору стандартна процента ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає 1400 гривень. Відповідно до п. 2.8 Договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 16 жовтня 2024 сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Суду також надано паспорт споживчого кредиту продукту та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит» (а. с. 17-23). Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 01.12.2025 №20.1.0.0.0/7-251201/60081-БТ рахунок [NUMBER] належить [PERSON] (а. с. 78). Як вбачається з виписки за договором №б/н за період з 16.10.2024-21.10.2024 16.10.2025 відповідачу перераховано грошові кошти у розмірі 7000 гривень (а. с. 79). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Макс Кредит» за кредитним договором №00-10019228 заборгованість становить 14 058,80 гривень, з них за сумою кредиту 7000 гривень, за нарахованими процентами 5658,80 гривень, за нарахованими комісіями 1400 гривень (а. с. 40). 16.04.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал (а. с. 45-47). Як вбачається з реєстру боржників за кредитним договорами до договору факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10019228 (а. с. 43-44). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19. Судом встановлено, що спірний кредитний договір укладено шляхом підписання його відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідачем отримано грошові кошти у розмірі 7000 гривень, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З моменту отримання позивачем прав вимоги до відповідача за вищевказаним договором, нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 14 058,80 гривень (за сумою кредиту 7000 гривень, за нарахованими процентами 5658,80 гривень, за нарахованими комісіями 1400 гривень). Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стороною позивача на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 7000 гривень надано: копію договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, копію додаткової угоди №25770870984 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 (а. с. 35-37). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 7000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved