Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач АТ «Сенс банк» звернувся до суду із даним позовом до відповідачів [PERSON] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] , в обґрунтування якого вказав наступне. 03.04.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є АТ «Сенс банк», з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони ,був укладений договір кредиту № 644/4-187. За умовами цього договору АКБСР «Укрсоцбанк» (далі - первісний кредитор) надав [PERSON] (далі позичальник) у користування грошові кошти у розмірі 65 818,33 доларів США, зі сплатою за користування 13% річних. В забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, між тими самими сторонами, 03.04.2008 р. був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. за реєстр. № 810. Згідно цього договору [PERSON] , як іпотекодавець, передала в іпотеку банку належну їй квартиру [ADDRESS] . Крім цього, 12.05.2009 р. між [PERSON] як іпотекодавцем та АКБСР «Укрсоцбанк» як іпотекодержателем, був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстр. № 893. Згідно цього договору [PERSON] як іпотекодавець передала в іпотеку банку належну їй квартиру [ADDRESS] , на забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 644/4-187 від 03.04.2008 р. 10.09.2019 р. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-банк». 12.08.2022 р. позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс банк». 13.08.2014 р. первісний кредитор дізнався про те, що [INFO] позичальник [PERSON] померла. 12.02.2015 р.первісний кредитор звернувся до Жовтневої державної нотаріальної контори із претензією до спадкоємців померлого позичальника, яка була передана за належністю до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Н.В. Приватний нотаріус Ємельянова Н.В. повідомила первісного кредитора про те, що його претензія була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів та в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ і долучено до спадкової справи, проте іншу інформацію нотаріус відмовилась повідомити банку мотивуючи це нотаріальною таємницею. У подальшому, у листопаді 2021 року банк, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізнався про те, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлої [PERSON] є її мати [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] . Зокрема, [PERSON] 28.03.2014 р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] 28.03.2014 р. отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Позивач зазначив, що станом на 17.02.2023 р. загальна сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту становить 57 465,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2 101 439,10 грн. Згідно проведеної експертної оцінки сукупна вартість набутого спадкоємцями у спадщину майна становить 1 889 900,00 грн., тому спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора у межах вартості майна, набутого ними у спадщину. Тобто [PERSON] зобов`язана задовольнити вимоги кредитора у розмірі 1 259 933,33 грн., що відповідає вартості 2/3 успадкованого нею майна, а [PERSON] зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора у розмірі 629 966,67 грн., що відповідає вартості 1/3 успадкованого ним майна. Посилаючись на таке позивач просив: -стягнути на користь АТ «Сенс банк» з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Договором кредиту № 644/4-187 від 03.04.2008 р. у межах вартості спадкового майна, що становить 1 889 900,00 грн., у розмірах, що відповідають їх часткам у спадщині, а саме: ? з [PERSON] заборгованість у розмірі 1 259 933,33 грн.; ? з [PERSON] заборгованість у розмірі - 629 966,67 грн. Ухвалою судді від 06.03.2023 р. відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.09.2023 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору була залучена Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник відповідачки надала суду відзив, в якому заперечувала проти позову та просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого боржниката позовну давність для звернення до суду із даним позовом. Відповідач [PERSON] як законний представник неповнолітнього [PERSON] , у судове засідання не з`явився, був повідомлений неодноразово та належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 03.04.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є АТ «Сенс банк», з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, був укладений договір кредиту № 644/4-187. За умовами цього договору АКБСР «Укрсоцбанк» (далі - первісний кредитор) надав [PERSON] (далі позичальник) у користування грошові кошти у розмірі 65 818,33 доларів США, зі сплатою за користування 13% річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 02.04.2033 року (а.с. 24-27 том 1). В забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, між тими самими сторонами, 03.04.2008 р. був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. за реєстр. № 810. Згідно цього договору [PERSON] , як іпотекодавець, передала в іпотеку банку належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с. 29-30). Крім цього, 12.05.2009 р. між [PERSON] як іпотекодавцем та АКБСР «Укрсоцбанк» як іпотекодержателем, на забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 644/4-187 від 03.04.2008 р., був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстр. № 893. Згідно цього договору [PERSON] як іпотекодавець передала в іпотеку банку належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с. 31-32). [INFO] [PERSON] померла. Із матеріалів спадкової справи № 50/2013, заведеної Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. до майна померлої [PERSON] , вбачається, що заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, є її мати [PERSON] та малолітній син [PERSON] , [INFO] . 28.03.2014 р. [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. № 502, на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. № 503на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] 28.03.2014 р. отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. № 508, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. № 509 на 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Із матеріалів спадкової справи також вбачається, що 28.03.2014 р. листом за № 78/02-14 приватний нотаріус Ємельянова Н.В. повідомила банк про те, що нею були видані свідоцтва спадкоємцям [PERSON] . Даних про дату отримання цього повідомлення банком матеріали справи не містять. Із наявної у матеріалах справи заяви (а.с. 283 том 1 зворотня сторона) вбачається, що 13.08.2014 року відповідач по даній справі [PERSON] особисто повідомила банк про смерть своєї доньки, позичальника [PERSON] . В подальшому, 12.02.2015 р. банк звернувся до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із претензією до спадкоємців померлого позичальника, яка була передана за належністю до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Н.В. Приватний нотаріус Ємельянова Н.В. повідомила первісного кредитора про те, що його претензія була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів та в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ і долучена до спадкової справи, проте іншу інформацію нотаріус відмовилась повідомити банку мотивуючи це нотаріальною таємницею. 10.09.2019 р. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-банк». 12.08.2022 р. позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс банк». Відповідно до приписів ст. 1281 ЦК України (у редакції, яка діяла до внесення змін згідно Закону від 03.07.2018 р. № 2478-УІІІ, та яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явитисвої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явлення свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки є строками, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Наявність встановлених законом строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців забезпечує юридичну визначеність та стабільність цивільного обороту, збалансовує інтереси учасників спадкових відносин та унеможливлює продовження стану невизначеності у цивільних відносинах, які зазнають змін у зв`язку зі смертю одного з їх учасників. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника регламентуються приписами ст. 1281 ЦК України. Таким чином положення ст. 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених порукою (іпотекою). Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. Така правова позиція викладена у постановах від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 13.03.2019 року у справі № 520/7281/15-ц, від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17, від 03.11.2020 року у справі № 916/617/17). Із матеріалів справи вбачається, що строком, коли кредитор достеменно дізнався про смерть боржника [PERSON] ,є 13.08.2014 р., із заяви її матері [PERSON] , і саме з цієї дати суд вважає необхідним відраховувати визначений ст. 1281 ЦК України строк. Доказів, які б спростовували це, матеріали справи не містять. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що такий строк слід відраховувати з 28.03.2014 р., тобто з листа приватного нотаріуса Ємельянова Н.В. за № 78/02-14, суд знаходить безпідставними і недоведеними через те, що у матеріалах справи відсутні докази отримання банком цього листа. За такого строк, визначений ст. 1281 ЦК України закінчується 13.02.2015 р. Оскільки банк направив претензію спадкоємцям боржника 12.02.2015 р., що підтверджено матеріалами спадкової справи № 50/2013, то такі дії свідчать про дотримання кредитором положень ст. 1281 ЦК України. В той же час, своєчасна реалізація кредитором свого права вимоги до спадкоємців шляхом звернення до нотаріуса не звільняє його від обов`язку звернутися до суду в межах строку позовної давності, який починається від часу обізнаності кредитора про порушення його прав або про особу, яка його порушила.Строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не є тотожним позовній давності. Дотримання кредитором строків, визначених ст. 1281 ЦК України, не свідчить про дотримання ним позовної давності на звернення до суду з вимогами до спадкоємців про звернення стягнення на спадкове майно. Кредитор не звільняється від обов`язку дотримання строку позовної давності, навіть якщо своєчасно пред`явив вимогу до спадкоємця. Представник відповідача у своєму відзиві заявила про застосування позовної давності і наслідків її спливу. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст. 266 ЦК України). Згідно ч.ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосуванняякої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В силу ст. 262 ЦК України замінасторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Зі змісту ст. 1281 ЦК України вбачається, що вона не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбутися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15 (провадження № 61-8438св18)). Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У постанові Верховного Суду від 08.03.2023 р. у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21) зазначено, що "у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку ст. 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч.ч. 2,3 ст. 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначенихст. 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України". Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 54 том 1) вбачається, що останній платіж за кредитним договором № 644/4-187 від 03.04.2008 р. був здійснений 09.08.2013 р., тобто за ще життя позичальника [PERSON] . Доказів того, що після її смерті ( [INFO] ), її спадкоємцями чи іншими особами здійснювалися будь-які платежі, матеріали справи не містять Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду Українивід 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного наступного траншу, а отже, початок перебігу позовної давності за кожний наступний платіж починається з моменту порушення строку йогопогашення. Зі змісту п. п. 2.4-2.5 кредитного договору № 644/4-187 від 03.04.2008 р. та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що нарахування та сплата процентів за користування кредитом, та заборгованості за кредитом повинна була відбуватися щомісячно. Зокрема, згідно п. 2.4.5. сплата процентів здійснюється щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем , в якому нараховуються проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі. У разі, якщо день сплати процентів припадає на неробочий (святковий або вихідний) день кредитора, то позичальник зобовязаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно п. 2.4. цього договору не пізніше ніж в останній перед ним робочий день кредитора. Пунктом 4.5 кредитного договору сторони визначили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, оплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Суд, з огляду на вищевикладене, приходить до висновку, що право на звернення до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості в силу п. 4.5. кредитного договору та останнього здійсненого платежу за кредитним договором, виниклоу кредитораз січня 2014 року. Відповідно визначений законом загальний трирічний строк позовної давності сплив у січні 2017 року. При цьому суд також враховує й те, що 13.08.2014 року кредитор достеменно дізнався про смерть позичальника, а відтак і про своє право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника, а у випадку їх відмови задовольнити ці вимоги, звернутися до суду із відповідним позовом. Оскільки зобов`язання за договором іпотеки є похідним (додатковим) по відношенню до основного (кредитного) зобов`язання, то у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності щодо основного (кредитного) зобов`язання, відповідно до приписів ст. 266 ЦК України, вважається, що позовна давність спливла і до додаткового (іпотечного) зобов`язання. Натомість позивач звернувся до суду із даним позовом лише в кінці лютого 2023 року, тобто із очевидним пропуском позовної давності, і клопотання про її поновлення не заявляв. Представник відповідача заявив клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності у даному спорі, яке суд знаходить обґрунтованим, наслідком чого є відмова у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України позивачу не відшкодовуються понесені ним судові витрати через те, що суд відмовив йому у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed