Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександровича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 11.11.2025 року по справі ухваленне рішення, відповідно до якого позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександровича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за №3025, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, заборгованості за кредитним договором №1666483 від 20.12.2019 року в розмірі 11758 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] , в інтересах якої дії представник [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно до якої зазначила, що позивачем були понесені судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу в розмірі 12730,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Сторони у судове засідання не з`явилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду 11 листопада 2025 року по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за №3025, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, заборгованості за кредитним договором №1666483 від 20.12.2019 року в розмірі 11758 грн. 80 коп. Також, судом встановлено, що позивач у позовні заяві просить стягнути з відповідача судові витрати понесені при сплаті судового збору, проте рішенням суду зазначене вирішено не було. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при звернені до суду з позовної заявою, окрім вимог визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, також заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, зазначений орієнтовний розмір таких 14 968,96 грн., які складаються з судового збору 968,96 грн.; первинна консультація адвоката 2 000 грн.; складання та подання до суду позовної заяви 10 000 грн.; витрати адвоката на представництво в судових засіданнях 2 000 грн. (за 1 судове засідання); складання за необхідності заяв та клопотань під час розгляду справи із розрахунку одна година роботи адвоката - 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», а саме 1 460 грн. Також позивачем у позовній заяві було зазначено, що докази витрат на правничу допомогу щодо супроводу справи в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення та надано докази понесення витрат на правничу допомогу. Під час розгляду справи по суті представником відповідача надано заперечення проти позовних вимог, а також проти стягнення судових витрат в розмірі 14 968,96 грн. Обгрунтовуючи заперечення представник відповідача зазначив, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Час, витрачений на підготовку позовної заяви, є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу. Дослідивши повно і всебічно матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано ордер адвоката Шишки Ю.О., договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13.08.2025 року, додаткова угода №1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.08.2025 року, де у п.2 зазначена назва послуги та її вартість, звіт про хід та результати виконання доручення від 10.12.2025 року, опис виконаних робіт від 11.12.2025 року. Відповідно до наданих документів вартість робіт представника склала 12730 грн. Щодо заперечень представника відповідача щодо необґрунтованості розміру витрат на правничу допомого суд зазначає наступне. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення. Представник відповідача, заперечуючи проти заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу зазначив у заяві, що витрати в сумі 14968,96 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом, адже зазначена справа не є складною. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, представник відповідача не надав жодного доказу на підтвердження фактів, викладених у клопотанні під час розгляду справи по суті, проти вимог позивача. Окрім цього, під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідачем не надано суду заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12730 грн. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та задоволенню вимог про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 13 698,96 грн., з яких 968,96 грн. витрати при сплаті судового збору, 12730,00 грн. витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved