Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

17 жовтня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з Соборного районного суду міста Дніпра на підставі ухвали судді вказаного суду від 16 вересня 2025 року надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви до відкриття провадження у справі. В обґрунтування свого позову позивач послався на те, що 11 лютого 2022 року між сторонами було укладено кредитний договір у вигляді Заяви-договору №2920464-211 про надання кредиту (далі кредитний договір №2920464-211 від 11 лютого 2022 року), за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді 21380 гривень строком на 24 місяці, зобов`язавшись його повернути до 11 лютого 2024 року щомісячними платежами зі сплатою 0,001% річних за користування кредитом та 6,9% на місяць комісії за обслуговування кредиту та інші обов`язкові платежі. Оскільки позичальник не виконував належним чином взяті на себе договірні зобов`язання із повернення кредиту, на вимогу позивача повернення кредиту за вимогою не здійснив, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 03 червня 2025 року становить 53815,66 гривень, з яких: 27756,97 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4,5 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 26054,19 гривень заборгованість за комісією за обслуговування кредиту. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31 жовтня 2025 року позовну заяву залишено безе руху, надано позивачу відповідний строк для усунення виявленого недоліку позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 11 листопада 2025 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням виявленого недоліку позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини сторін. Судом встановлено, що 11 лютого 2022 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №2920464-211 шляхом підписання сторонами заяви-договору №2920464-211 про надання споживчого кредиту з додатком, за умовами якого (договору) позичальник отримав кредит в розмірі 21380 гривень, зобов`язавшись повернути кредит щомісячними платежами згідно графіку протягом 24 місяці, тобто до 11 лютого 2024 року, сплативши 0,001% річних за користування кредитом, а також комісію за обслуговування кредиту в розмірі 6,9% на місяць від суми кредиту. Викладені обставини підтверджуються копією заяви-договору з додатком, яка містить наведені умови кредитного договору, а також випискою про рух коштів на рахунку позичальника. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №2920464-211 від 11 лютого 2022 року, яку позивач своїм письмовим повідомленням-вимогою від 23 травня 2025 року просив відповідача погасити в досудовому порядку. Однак відповідач таке погашення не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 03 червня 2025 року склав 53815,66 гривень, з яких: 27756,97 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4,5 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 26054,19 гривень заборгованість за комісією за обслуговування кредиту. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості, копією повідомлення-вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, копією поштової документації. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Зі змісту норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитодавець має право включати до умов кредитного договору обов`язок позичальника сплачувати на користь кредитодавця комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №2920464-211 від 11 лютого 2022 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між належними сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від кредитодавця, своїх зобов`язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом, а у позивача права вимагати від відповідача повернення кредиту із кореспондуючим цьому праву обов`язком відповідача здійснити таке повернення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved