Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя через свого представника адвоката Вельможка Олега Олександровича звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до наказу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2024р. у справі №336/12967/23 на користь позивачки було постановлено рішення про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.12.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів в належному розмірі (сплатою частково) за період з грудня 2023 року по липень 2025 року утворилась заборгованість на загальну суму 112 000,00 гривень, яка розрахована державним виконавцем та розмір якої не оскаржувався в судовому порядку. Зазначену суму пені (неустойки) позивачка просить стягнути у примусовому порядку з відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Козарик Надія Анатоліївна зазначила про необґрунтованість заявлених позовних вимог та повідомила про те, що відповідач є діючим військовим, за ініціативою позивачки шлюб було розірвано та ним сплачуються аліменти на утримання колишньої дружини та доньки, отже твердження позивачки про перебуванні дитини лише на її утримання є хибними. Щодо сплати аліментів на утримання дитини за судовим наказом від 02.09.2024р. зазначила про те, що до виконання було пред`явлено незаконний судовий наказ, оскільки при розгляді позовних вимог щодо стягнення пені з відповідача, судом було встановлено незаконність пред`явленого наказу до виконання, та як наслідок рішенням суду від 26.11.2024р. у справі №336/9307/24 було відмолено позивачці у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. У подальшому позивачкою було отримано судовий наказ по справі №336/12967/23 від 10.12.2024р., який пред`явлено до виконання до органів Центрального ВДВС у м.Запоріжжя та сформовано зведене виконавче провадження. Як судовий наказ так і постанови органів ДВС відповідачем не отримувалися, відповідно відповідач не міг знати про наявність заборгованості зі сплати аліментів у період з грудня 2023 року по грудень 2024 рік. Також за домовленістю між сторонами відповідачем було перераховано на користь позивачки грошові кошти в рахунок аліментів у розмірі 112000,00 грн., зазначена сума була враховано державним виконавцем як сплата аліментів, натомість позивачкою були оскаржені в судовому порядку дії державного виконавця та ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.04.2025р., залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02.07.2025р. скарга [PERSON] задоволена частково та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості за аліменти без врахування сплачених 112000,00 гривень. Після ухвалення постанови Запорізьким апеляційним судом у вказаній справі, відповідач повторно трьома платежами перерахував на користь позивачці 112000, 00 гривен, зазначена сума погашена була відповідачем у найкоротший строк та добровільно. З моменту пред`явлення позивачкою судового наказу до виконання та до даного часу аліменти відповідачем сплачується в повному обсязі, не допускаючи будь-яких боргів, самі суми нарахувань контролюються державним виконавцем та фінансовим відділом військової частини. Доказів на підтвердження вини відповідача щодо утворення заборгованості зі сплати аліментів не було надано до суду, умислу щодо несплати аліментів з боку відповідача не було, сам розрахунок пені є необґрунтований та суперечить математичним обрахункам, натомість наданий розрахунок заборгованості за аліментами за 2 виконавчими провадженнями станом на 06.10.2025р. свідчить про переплату. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача адвокат Вельможко Олег зазначив, що доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, зокрема зазначивши, що грошові кошти у розмірі 112000, 00 гривень були переховані коханкою відповідача у рахунок вартості автомобіля, який було придбано та відремонтовано за сумісні кошти. Відповідно доказів про те, що зазначені кошти були перераховані відповідачем як аліменти не існують та підтверджені висновками судового рішення у справі №336/2258/25. Розрахунок пені здійснений обґрунтовано, з урахуванням здійснених відповідачем платежів. Також зазначив, що відповідач був обізнаний про обов`язок щодо оплати аліментів, зокрема про ініціювання судових та виконавчих проваджень. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не вбачається. Рух справи Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 02.09.2025р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 24.11.2025р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Розгляд справи відкладався. Встановлені судом фактичні обставини по справі та правовідносини сторін Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 24.07.2024р., [PERSON] народилась [INFO] , про що відповідно здійснено актовий запис за №264 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі ПМУМЮ (м.Одеса), батьками якої зазначені: батько [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] [INFO] . Шевченківським районним судом м.Запоріжжя 10.12.2024 року видано судовий наказ у справі №336/12967/23 (провадження 2н/336/9/2024), відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 11.12.2023 року у розмірі частини усіх видів доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття. Відповідно до відмітки, судовий наказ набрав законної сили 10.12.2024р. Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мариною Романовою від 18.12.2024р. відкрито виконавче провадження за судовим наказом №336/12967/23 від 10.12.2024р. за заявою стягувача [PERSON] від 10.12.2024р. Разом з тим, у матеріалах справи наявні матеріали виконавчого провадження, відповідно до яких постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ляшенком Дмитром відкрито виконавче провадження за судовим наказом №336/12967/23 від 15.04.2024р. за заявою стягувача [PERSON] від 17.04.2024р. Спір між сторонами виник з приводу належного виконання зобов`язання з боку боржника (відповідача) щодо оплати аліментів на утримання дитини, яке виникло на підставі судового рішення, а саме судового наказу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/12967/23. Застосовані судом норми права та висновки суду За приписами ч.3 ст.181 СК України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина». Статтею 191 СК України визначений час, з якого присуджуються аліменти на дитину, зокрема визначено, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років». Разом з тим, статтею 196 СК України врегульовано відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину, відповідно до ч.1 якої визначено, що «у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Застосуючи зазначену спеціальну норму законодавства щодо стягнення (присудження) пені за несвоєчасну сплату аліментних платежів, суд має з`ясувати та встановити по перше: вину платника аліментів, по друге: виникле зобов`язання зі сплати аліментів (як-то рішення суду або домовленість сторін), по третє: момент виникнення зобовязання зі сплати аліментів. При вирішенні зазначеного спору, суд застосовує правила визначені ч.4 ст.82 ЦПК України, якою визначено, що «обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зокрема, рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.2024р. у цивільній справі №336/9307/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів встановлено наступні обставини: … «з матеріалів цивільної справи ЄУН 336/12967/23 слідує, що 11 грудня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. 12 грудня 2023 року зроблено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо місця проживання боржника [PERSON] . 02 вересня 2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, за яким стягнуто з [PERSON] на корись [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 11 грудня 2023 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В цей день судовий наказ видано стягувачу, про що міститься відповідна відмітка. Розгляд заяви про видачу судового наказу проводився без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. Суд не надсилав боржникові копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. З відомостей розміщених на сайті «Судова влада України», станом на 26 листопада 2024 року, слідує, що 11 грудня 2023 року - дата надходження заяви про видачу судового наказу, цього ж дня заведено цивільну справу ЄУН № 336/12967/23 та визначено склад суду. На сайті відсутні відомості щодо результату розгляду даної цивільної справи. В Єдиному державному реєстрі судових рішень також відсутні відомості щодо ухваленого судового рішення у справі № 336/12967/23 ( провадження № 2-н/336/9/2024). Відповідно до автоматизованої системи документообігу, 11 грудня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. В системі міститься судовий наказ виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року, у справі № 336/12967/23, однак вказаний документ не переведений в оригінал, і не підписаний електронним підписом судді. З відомостей автоматизованої системи документообігу слідує, що суд не надсилав боржникові копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. За наведених обставин відсутня вина відповідача у несплаті аліментів на утримання дитини, оскільки про наявність такого судового рішення [PERSON] не обізнаний. Крім того, за домовленістю з позивачем відповідач 22 грудня 2023 року о 16-25 год. перерахував позивачу на утримання дитини 112000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 статті 183 СК України). Цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Сімейним кодексом України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність вини в несплаті (не повній сплаті) аліментів. Як встановлено в судовому засідання, 11 грудня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, цього ж дня заведено цивільну справу ЄУН № 336/12967/23 та визначено склад суду. Розгляд заяви про видачу судового наказу проводився без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. Суд не надсилав боржникові копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. В системі міститься судовий наказ виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року, у справі № 336/12967/23, однак вказаний документ не переведений в оригінал, і не підписаний електронним підписом судді. На сайті «Судова влада України» відсутні відомості щодо результату розгляду даної цивільної справи. В Єдиному державному реєстрі судових рішень також відсутні відомості щодо ухваленого судового рішення у справі № 336/12967/23 ( провадження № 2-н/336/9/2024). За наведених обставин відсутня вина відповідача у несплаті аліментів на утримання дитини, оскільки про наявність такого судового рішення [PERSON] не обізнаний. Заборгованість зі сплати аліментів, за період з 11 грудня 2023 року до 31 серпня 2024 року, складає 114748,24 грн., однак така заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин. На платника аліментів не можна покладати відповідальність у виді стягнення неустойки (пені), оскільки відсутня вина [PERSON] у несплаті аліментів на утримання дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 661/905/19 неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Для застосування до платника аліментів відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 697/1575/21 (провадження № 61-8318св22). За встановлених судом обставин, вина відповідача у несплаті аліментів на утримання дитини відсутня, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину, не підлягають задоволенню»… Тобто, зазначеним рішенням суду встановлений факт того, що судовий наказ Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/12967/23 щодо стягнення аліментних платежів на утримання дитини виданий 10.12.2024р., тобто саме з цієї дати у відповідача виникає обов`язок зі сплати аліментних платежів. Разом з тим, в позовній заяві заявлені вимоги щодо стягнення суми пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2023р. по серпень 2025р., - в цій частині суд констатує, що з означеної дати у відповідача відсутній обов`язок зі сплати аліментів, а вимоги позивачки заявлені ретроспективно, до ухвалення судового рішення та відповідно до моменту виникнення відповідних аліментних зобов`язань у відповідача. Хоча відповідач й був обізнаний про свій обов`язок щодо утримання своєї дитини, проте зазначений обов`язок було формалізовано лише 10.12.2024р. ухваленням судового рішення у справі №336/12967/23 (видача судового наказу щодо стягнення аліментів). Виникнення обов`язку зі сплати неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів пов`язується саме з невиконанням формалізованого обов`язку, тобто у даному випадку позивач мала б право звернутися до суду з вимогами про стягнення пені саме після 10.12.2024р. Судом враховано також ті обставини, що відповідачем на користь позивачки було здійснено перерахування грошових коштів у загальному розмірі 112 000,00 гривень, предмет та призначення яких не були спростовані стороною позивача в частині того, що вказані грошові кошти мали інше цільове призначене, аніж сплата аліментних платежів, а наявність інших грошових зобов`язань між учасниками судового провадження не було встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, при пред`явленні позову позивачем не було доведено належними та допустимими доказами усіх обов`язкових елементів, необхідних для застосування такого заходу відповідальності як сплата пені (неустойки) за несвоєчасну оплату аліментів, як-то: вина платника аліментів, виникле зобов`язання зі сплати аліментів та момент виникнення зобовзання зі сплати аліментів. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed