Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У жовтні 2025 року позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокатка Карпа М. М., звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2019 року було стягнуто аліменти до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. [INFO] сину сторін виповнилося 18 років, та він продовжує навчатися у Державному навчальному закладі «Тернопільське вище професійне училище технології та дизайну» за професією «Монтажник гіпсокартонних конструкцій. Лицювальник -плиточник». Навчання триває з 02 вересня 2024 року по 30 січня 2026 року. [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на утриманні матері. Дохід, який отримує позивачка, не достатній для задоволення матеріальних потреб повнолітнього сина. Позивачці невідомо, чи має відповідач постійне місце роботи, однак він має постійний заробіток, оскільки займається будівельно-ремонтними роботами, інших утриманців немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. Враховуючи викладене, [PERSON] вважає справедливим та фінансово можливим для відповідача і достатнім для забезпечення належного рівня життя сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно та до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. 14 жовтня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі № 607/21038/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] - адвокатка Карпа М. М. у судове засідання не з`явилася проте, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] народився [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 квітня 2007 року Грабовецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2019 року у справі № 607/23184/19, стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 27 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 282 від 11 вересня 2025 року, [PERSON] проживає та зареєстровано в [ADDRESS] , разом із, сином [PERSON] , 2007 року народження, та іншими членами сім`ї. За змістом довідки № 149 від 09 вересня 2025 року, [PERSON] навчається на денній формі навчання Державного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну» за професією «Монтажник гіпсокартонних конструкцій. Лицювальник-плиточник». Термін навчання: 02 вересня 2024 року 30 січня 2026 року. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, однак не досягнув віку 23ох років, продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну» за професією «Монтажник гіпсокартонних конструкцій. Лицювальник-плиточник», денної форми навчання. Закінчує навчання 30 січня 2026 року. [PERSON] не працює, матеріально себе не забезпечує. Останній проживає з матір`ю [PERSON] , перебуває на її утриманні. [PERSON] забезпечує свого повнолітнього сина [PERSON] всім необхідним. Відповідач [PERSON] є працездатним, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів протилежного не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки, щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до закінчення [PERSON] навчання у Державному навчальному закладі «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну», а саме до 30 січня 2026 року, але не більше 23хрічного віку. Відтак, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити і стягувати з [PERSON] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2025 року і до закінчення [PERSON] навчання у Державному навчальному закладі «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну», а саме до [INFO] , але не більше 23хрічного віку. Суд на визначає розмір аліментів із застосуванням конструкції: «але не менше 50% прожиткового мінімум для дітей відповідного віку», як про це зазначено у прохальній частині позову, адже син сторін досягнув повноліття і силу ст. 6 СК України не є дитиною. Також суд присуджує аліменти з дня звернення, що відповідає змісту ст. 191 СК України, адже доказів на обґрунтування підстав стягнення аліментів за минулий час, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial