Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Представник позивача Памірський Максим Анатолійович, діючи на підставі довіреності №10 від 13.01.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», 30 червня 2025 року, в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованість за кредитним договором №504256-КС-003 від 09.10.2024 у розмірі 35030 грн, яка складається із: 11000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 16940 грн - заборгованості по відсотках, 5500 грн заборгованість по штрафам, 1590 грн заборгованість по комісії; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Договір про надання кредиту №504256-КС-003. Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА». Відповідно до п.1 Кредитодавець надав Позичальнику кредит в розмірі 11000 грн. строком на 24 тижні - до 26.03.2025 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 2200 грн. Кредит надавався на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. 09.10.2024 року Позивач видав Відповідачці кредит в розмірі 11000 грн., чим виконав свої зобов`язання за Договором вчасно та в повному обсязі. Сторонами Договору строки виконання грошових зобов`язань Позичальника за договором не переносились. До теперішнього часу відповідачка лише частково сплатила позивачу заборгованість за Договором в розмірі 2260,00 грн., розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості по Договору про надання кредиту №504256-КС-003 від 09.10.2024 клієнта, чим порушила свої зобов`язання, встановлені Договором. Оскільки, заборгованість відповідачки перед позивачем за Договором про надання кредиту №504256-КС-003 від 09.10.2024 складає 35030 грн, яка складається із: 11000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 16940 грн - заборгованості по відсотках, 5500 грн заборгованість по штрафам, 1590 грн заборгованість по комісії, позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 року справу розподілено судді Меженніковій С.П. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 17.07.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями за розпорядженням №01-12/103, у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] у відставку, справу передано у провадження головуючої судді Костюкової Т.В. Ухвалою від 28 липня 2025 року суддею Костюковою Т.В. прийнято справу до свого провадження. Представник позивача в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду належним чином, конверт на адресу суду повернулися не врученим, у строк встановлений судом відзив не був поданий, тому при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 09.10.2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Договір про надання кредиту №504256-КС-003 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, дистанційно, в електронній формі . Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 11000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 24 тижні. Процентна ставка: в день 1% в день (фіксована ставка), Комісія за надання кредиту 2200 грн. Загальний розмір наданого кредиту 11000 грн. Термін дії договору - до 26.03.2025 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 26966,30 грн. (п.1 Договору). Відповідно до п. 2 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0701 (а.с 40 зворот-50) Матеріали справи містять Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», що затверджені наказом директора ТОВ «Бізнес позика» від 16.08.2024 року №24-Од. в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору між сторонами ( а. с 55-67 зворот.) 28.01.2022 року [PERSON] ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, в якому викладені основні умови кредитування та інформація щодо процентної ставки та умови повернення кредиту, який підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA -6831( а.с 15-17 зворот.) Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення договору №504256-КС-003 від 09.10.2024 позивачем надано візуальну форму послідовності укладення даного договору, з якої вбачається, що 09 жовтня року клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , ідентифікувалася та зайшла у особистий кабінет на сайті http://my. tpozyka.com, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та було здійснено його підписання. Відповідачу на номер телефону відправлено смс - повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA 6831 для підписання паспорту споживчого кредиту, який нею підписаний. Товариством направлено клієнту в ІТС індивідуальну оферту, яка містила істотні умови Договору та смс - повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA 0701 для підписання. Клієнт ознайомилася з офертою товариства та прийняла її умови. Акцептування клієнтом умов оферти, відбулося шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA 0701(дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти Договір, та надсилаються іншій стороні цього Договору). Товариством сформовано інформаційне повідомлення про успішне підписання договору (а.с 51-52.) Кредитний договір був підписаний відповідачкою 09 жовтня 2024 року шляхом введення одноразового ідентифікатора G4111 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my. tpozyka.com. Відповідно до Витягу з анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my. tpozyka.com), відповідачем внесено такі відомості: [PERSON] , адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] , дата народження [INFO] ; документ, що посвідчує особу: ID карта номер [NUMBER] , виданий 7434 інформація стосовно бажаного кредиту: 11000 грн, дата отримання кредиту 09.10.2024 року, номер телефону позичальника [NUMBER] , номер банківського рахунку [NUMBER] ( а.с 53) Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 акцентує увагу, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 09 жовтня 2024 року ТОВ «Бізнес позика» видав [PERSON] зг. до кредитного дог. №504256-КС-003 від 09.10.2024 кредит в розмірі 11 000 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням , номер транзакції 42847-52994-44974 (а.с.54). Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 16.10. 2025 року в банку на імя [PERSON] була випущена банківська картка [NUMBER] на яку були зараховані кошти в сумі 11000 грн 09.10.2024 року ( а.с 89-96) Позичальник [PERSON] в рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила платіж на загальну суму 2260 грн Зробивши платіж по погашенню боргу на виконання умов кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту №504256-КС-003 від 09.10.2024 Вищезазначене твердження відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц. а саме , що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Станом на день подачі позову до суду відповідачка борг за кредитним договором не повернула. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальниці перед кредитором ТОВ «Бізнес позика» станом 22.06.2025 року становить 35030 грн, яка складається із: 11000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 16940 грн - заборгованості по відсотках, 5500 грн заборгованість по штрафам, 1590 грн заборгованість по комісії (а.с.12-13,14). Суд зауважує, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось позивачем належним чином та у повній відповідності до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, а саме: щоденно та виключно протягом строку користування кредитом, визначеним в пункті 1 Кредитного договору, тобто до 26.03.2025 року; за щоденною фіксованою процентною ставкою, зазначеною в пункті 1 Кредитного договору за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом, але лише протягом строку користування ним та до закінчення дії Кредитного договору (до 26.03.2025 року); лише на залишок неповернутої суми Кредиту, що підтверджується вищенаведеними доказами , дослідженими судом. В свою чергу відповідач не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надала власний контрозрахунок. Зазначена позиція повністю узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 у відповідності до якого, доводи сторони про необгрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала та перестала сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. За умовами кредитного договору №504256-КС-003 від 09.10.2024 про надання кредиту а саме п 2.5 передбачено повернення сплату комісії в розмірі 2200 грн , яка виплачується одноразово. За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Аналізуючи умови кредитного Договору №504256-КС-003 про надання кредиту від від 09.10.2024 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю « БІЗНЕС ПОЗИКА» суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N 496/3134/19. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача, на підставі чого позовна заява підлягає частковому задоволенню. Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмір 5500 грн з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду даної справи. Оскільки відповідачу у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати штраф в розмірі 5500 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення суми штрафу. Враховуючи вищевикладене з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №504256-КС-003 від 09.10.2024 у розмірі 29530 грн, яка складається із: 11000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 16940 грн - заборгованості по відсотках та 1590 грн заборгованість по комісії При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп ( а.с 1) Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (84,33 %), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2042 грн. 81 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial