Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 28.09.2015 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що сімейне життя у них не склалося та починаючи з серпня 2025 року вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та турботи один до одного. Вони не знаходять спільної позиції для вирішення будь яких питань. Збереження шлюбу та примирення вважає неможливим. Вказував, що спору щодо місця проживання дітей у них немає. Після фактичного припинення відносин син залишився проживати разом із батьком, а дочка з матір`ю. Відповідачка має намір виїжджати за межі України з метою постійного проживання разом із дочкою, що зумовлює необхідність у встановленні факту самостійного виховання та утримання сина батьком для можливості представляти його інтереси та відповідно дочки матір`ю. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Сина залишити проживати разом із батьком та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. Дочку залишити проживати разом із матір`ю та встановити факт, що вона самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28.09.2015 року Виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області, актовий запис №42, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дітей проживати разом з батьком та матір`ю, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком та матір`ю, суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до нотаріально посвідченого договору приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М. батьки досягли згоди, що син [PERSON] буде проживати з батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Дочка [PERSON] буде проживати з матір`ю на її самостійному вихованні та утриманні. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітні діти проживають відповідно разом із батьком та матір`ю та перебувають на самостійному утриманні та вихованні у кожного з них. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач зазначив, що встановлення даного факту необхідне йому з метою захисту інтересів дитини, можливості представляти інтереси дитини в усіх установах та державних органах, оскільки іншим чином підтвердження даного факту законом не передбачено. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що син після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, а дочка після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із матір`ю та перебуватиме на її утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved