Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника адвоката Левченко М.М., звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Уманської міської ради, відповідно до якої просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 29 вересня 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлю. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2015 року (справа № 705/4757/15-ц) шлюб між нею та відповідачем розірвано. Коли доньці було 7 місяців між нею та відповідачем були припиненні сімейні відносини. Вона разом з дитиною поїхали до м. Умань Черкаської області, де почали проживати у будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вона зареєстрована за вказаною адресою з 27 лютого 2007 року, а донька [PERSON] з 13 вересня 2018 року. Таким чином, з 7-ми місячного віку донька проживала лише з нею. Вказує, що вона ніколи не обмежувала відповідача у спілкувані з дитиною ні по телефону, ні у особистих зустрічах. Відповідач навідував доньку декілька разів на рік, приїжджав до м. Умань. До себе в гості [PERSON] ніколи не запрошував, жодного разу не забирав [PERSON] до м. Харкова, спільних відпусток у відповідача з донькою не було, ніяких відпочинків дитині відповідач не організовував. Аліменти відповідач сплачує не постійно, має заборгованості. Будь-якої іншої допомоги у вихованні та розвитку дитини відповідач не надає. Останній раз батько з донькою бачились у 2021 році. Через повномасштабну війну Російської Федерації проти України вона прийняла рішення разом з донькою та своє матірю виїхати закордон за для забезпечення захисту доньки. Виїхали в березні 2022 року до Федеративної Республіки Німеччина, де проживають і на даний час. Вона працевлаштувалась в Німеччині, самостійно забезпечує і себе і дитину, а у лютому 2025 року отримала Blue Card EU спеціальний дозвіл на перебування та працевлаштування в країнах Європейського Союзу, призначений для висококваліфікованих працівників з країн, що не входять до Європейського Союзу. Сім`я винаймає житло. Зазначає, що після отримання Blue Card EU вона подала документи доньки на зміну з тимчасового захисту дитини у Федеративній Республіці Німеччина на офіційне закріплення перебування доньки в Німеччині за дозволом на проживання матері. Це надасть дитині більш широкі можливості для її навчання та розвитку. Для такого оформлення необхідна згода батька на проживання дитини у Федеративній Республіці Німеччина. Однак, [PERSON] відмовляється надавати такий дозвіл. Вважає таку поведінку відповідача егоїстичною та незрозумілою, такою, що в першу чергу шкодить їх доньці. Відповідач не розуміє, що за для благополуччя доньки, її всебічного та гармонійного розвитку, отримання гарної освіти, їй необхідно оформили усі необхідні документи для закріплення доньки за дозволом на проживання матері у Федеративній Республіці Німеччина. Однак, без офіційного дозволу батька це зробити неможливо. Зазначає, що оскільки вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо досудового врегулювання питання про визначення місця проживання дитини з матір`ю та його юридичного закріплення, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 04.08.2025, визначено головуючу суддю у справі- Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розпочато підготовче провадження. Зобов`язано Службу у справах дітей Уманської міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] . 08.08.2025 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. 13.08.2025 електронним шляхом до суду надійшли заперечення представника позивачки [PERSON] адвоката Павловської Я.В. на клопотання про зупинення провадження у справі. 19.09.2025 електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] адвоката Павловської Я.В. про долучення до матеріалів справи висновку Служби у справах дітей Уманської міської ради від 16.09.2025. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.11.2025 до суду повторно надійшло клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. 10.11.2025 до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на позовну заяву, зі змісту яких вбачається, що відповідач заперечує протии задоволення позовних вимог. В обгрунтування заперечення зазначає, що [PERSON] народилася [INFO] , досягла 14 років. Законом не передбачено можливості визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків. Просить відмовити у задоволенні позову. 17.11.2025 електронним шляхом до суду надійшли доповнення відповідача до клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. 24.11.2025 електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивачки адвоката Левченко М.М. про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивачки адвокат Пілюга В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала про їх задоволення з підстав, викладених у заявах по суті справи. Представник відповідача адвокат Лаленков С.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, прохав відмовити у його задоволенні, з підстав досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку. У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Уманської міської ради не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2015 у справі №705/4757/15-ц розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 29 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №1595. Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Зазначений факт підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.10.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №3764. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 27.02.2007 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Витягу з Реєстру територіальної громади. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 13.09.2018 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Витягу з Реєстру територіальної громади. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] , у березні 2022 року виїхали до Федеративної Республіки Німеччина. Відповідно до даних, які містяться у витягу з трудового договору від 17.05.2023 (переклад з англійської/німецької мови на українську мову), між «Герренкцнехт АГ», Шлехенвег, 2, 77963 Шванау, далі роботодавець та Оленою Яковлєвою, [ADDRESS] , далі працівник, укладено договір номер: штрих-код *HKAG/2023/22184*, за умовами якого цей трудовий договір замінює тимчасовий трудовий договір, який діяв з 10.08.2022 по 01.09.2023. Працівник працює в «Герренкцнехт АГ» з 01.09.2022. З цього моменту рахується час роботи в компанії. Без випробувального терміну. Працівник буде працевлаштований на посаду тестувальника програмного забезпечення в Шванау. Згідно з даними, які містяться у витягу з поправки до трудового договору між «Герренкцнехт АГ», Шлехенвег, 2, 77963 Шванау, далі роботодавець та [PERSON] , [ADDRESS] , далі працівник, від 30.01.2024, працівник буде працевлаштований на посаду інженера з контролю якості автоматизації в Шванау. Відповідно даних Витягу з договору оренди квартири від 30.01.2024 (переклад з німецької мови на українську мову), [PERSON] винаймає в оренду для проживання нерухомість, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір оренди набирає чинності 01.03.2024, укладений на невизначений строк. Станом на 21.01.2025 за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (мати, орендар), [PERSON] , [INFO] (бабуся), що підтверджується даними підтвердження проживання від орендодався для подання до імміграційної служби (переклад з німецької мови на українську мову). Відповідно до даних, які містяться у довідці про відвідування школи від 17.02.2025 (переклад з німецької мови на українську мову), учениця [PERSON] , [INFO] , народилася в м.Харків, проживає за адресою: [ADDRESS] , навчається в навч. Році 2024/2025, клас G07d. Тип школи гімназія, загальноосвітня, 8-річна програма. Початок навчання в школі 01 серпня 2023 року. Згідно з даними, які містяться у листі за підписом начальника Служби у справах дітей Уманської міської ради від 16.09.2025 №11/01-10/513 на №б/н від 28.08.2025 , наданого у відповідь на заяву [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю служба у справах дітей Уманської міської ради зазначає, що 12 вересня 2025 року [PERSON] , доньці [PERSON] та [PERSON] виповнилось 14 років. Отже, неповнолітня [PERSON] досягла віку коли сама може обирати своє місце проживання. А на підставі частини другої статті 29 ЦК України, неповнолітня [PERSON] не потребує письмового дозволу батька [PERSON] на проживання разом із матір`ю. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. Водночас, розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до частин першої, другої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 Сімейного кодексу України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку. В межах розгляду даної справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в період з 2012 по березень 2022 року проживала з матір`ю, [PERSON] в м.Умань, а у березні 2022 року вони виїхали у Федеративну Республіку Німеччина, де проживає наразі, отримала тимчасовий захист та навчається. Водночас, суд враховує, що станом на дату ухвалення судового рішення у даній справі [PERSON] , [INFO] , виповнилося 14 років, що, згідно з положеннями частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України, свідчить про наявність у неї права самостійно обирати з ким з батьків вона буде проживати. За вищевказаних обставин суд позбавлений можливості застосувати за позивачкою фізичну опіку щодо неповнолітньої [PERSON] , що є підставою для відмови у задоволені позову в частині визначення місця проживання дитини разом з позивачкою, як матір`ю дитини. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.02.2024 у справі № 465/6496/19. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду з даним позовом позивачка понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується матеріалами справи та просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28000,00 грн. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачкою судові витрати на відповідача не покладаються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed