Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в особі свого представника Танцуріної Є.В., звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором №402269-КС-001 про надання кредиту від 22.09.2021р. в загальній сумі 14 857,41 грн. та судових витрат по справі (документи сформовано та подано через систему «Електронний суд»). В обґрунтування позову вказує, що 22.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №402269-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі 5 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту та додаткової угоди до нього виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (яка зазначена Позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Оскільки відповідачка не виконала умови договору №402269-КС-001 від 22.09.2021р., то станом на 30.10.2025р. за нею обліковується заборгованість в загальній сумі 14 857,41 грн., з яких: 5 000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 107,41 грн. сума прострочених платежів про процентах; 750 грн. сума прострочених платежів за комісією. А тому, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №402269-КС-001 про надання кредиту від 22.09.2021р. в загальній сумі 14 857,41 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Танцуріна Є.В. не з`явилась, однак в позовній заяві просила розглядати справу без участі представника позивача та одночасно вказала, що позовні вимоги ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом направлення електронного-повідомлення на електронну адресу (скриньку) відповідачки, вказану у позовній заяві (електронне-повідомлення доставлено 24.11.2025 15:44:56), а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини своєї неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача, викладеної у позовній заяві, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.09.2021 року між сторонами укладено Договір №402269-КС-001 про надання кредиту (далі Кредитний договір), за яким позивач надав відповідачці кредитні кошти в сумі 5 000 грн. та умовах зворотності та платності. Вказаним договором визначено, що Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Розділом 1 Кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 24 тижні. Термін дії Договору до 09.03.2022 року. Стандартна процентна ставка за Кредитом 1,07770000% в день, фіксована. Комісія за надання кредиту: 750 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 12 480 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7257,47 процентів. 22.09.2021 року ТзОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідачки [PERSON] ( [NUMBER] ) кредитні кошти в сумі 5 000 грн., що підтверджується платіжним документом №446171804 від 22.09.2021. Оскільки відповідачка в добровільному порядку та у строки, визначені Кредитним договором, не виконала своїх кредитних зобов`язань, оскільки від дати початку кредитування, тобто з 22.09.2021р. року і станом на 30.10.2025 року, жодного разу не здійснювала погашення кредитних коштів, позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями укладеного між сторонами Кредитного договору. Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Наданий позивачем суду розрахунок розміру заборгованості відповідачки /а.с. 34-44/ та довідка про стан заборгованості [PERSON] /а.с. 45/ відповідають умовам укладеного між сторонами Кредитного договору. Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов Кредитного договору відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом на суму 5 000 грн., заборгованості за процентами 9 107,41 грн. та заборгованості за комісією 750 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення на загальну суму 14 857,41 грн. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідачка отримала кредитні кошти за Договором №402269-КС-001, користувалася ними, однак свої зобов`язання за таким договором належним чином та у визначені сторонами строки не виконала, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 14 857,41 грн. (заборгованості за кредитом на суму 5 000 грн., заборгованості за процентами 9 107,41 грн. та заборгованості за комісією 750грн.), то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422,40 грн. /а.с. 1/. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то на, підставі ч. 2 с. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved