Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

27.10.2025 [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 29.08.2020 Відділом ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 1058. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони з лютого 2025 року та по теперішній час як сім`я не проживають, мешкають окремо один від одного, спільного господарства (побуту) не ведуть, жодних сімейних обов`язків один перед одним не мають. Спільних дітей сторони не мають. Подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, строк на примирення та інші заходи для примирення встановлювати недоцільно, оскільки всі засоби примирення вже були використані. Позивач після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 28.10.2025 матеріали цивільної справи направлено для розгляду за підсудністю до Немишлянського районного суду м. Харкова. 21.11.2025 матеріали цивільної справи надійшли до Немишлянського районного суду м. Харкова. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 21.11.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О. Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання 22.12.2025 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 09.12.2025 позивачем подано до суду заяву про проведення розгляду без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. 09.12.2025 відповідачем подано до суду заяву про проведення розгляду без його участі, позовні вимоги відповідач визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 29.08.2020 перебувають у шлюбі, який зареєстрованийВідділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 1058, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 29.08.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.7). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується ID транзакції:2190933860, №75 чек Ca6wKW-J9Pw від 27.10.2025 (а.с.8). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 16). Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягає поверненню 50% сплаченого ним судового збору, що становить 605, 60 грн (1 211,20 х 50% = 605, 60). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 605, 60 грн підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved