Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтуванні позовних вимог посилалась на те, що [PERSON] , будучи солдатом другого взводу Добровольчого формування Добропільської міської територіальної громади №1 в Донецької області, 27.05.2022 року о 8 годині 00 хвилин, заступив на службу по охороні приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та отримав у своє користування автоматичну вогнепальну зброю автомат Калашникова калібру 7.62 мм, під час чого побачив у даному приміщенні [PERSON] , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. У цей час, у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, 27.05.2022 року близько 16 години 00 хвилин [PERSON] зв`язав руки за спиною [PERSON] та очі еластичним бинтом, посадив останнього у автомобіль «Таврія», яким користувався разом із [PERSON] та під приводом вивезти його за місто та налякати, попросив [PERSON] відвезти їх у кар`єр, на що останній погодився. Так, прибувши на територію кар`єру, який розташовано між селом Нове Шахове та Кучерів Яр Покровського району Донецької області, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи спільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, та бажаючи її настання, з метою умисного протиправного спричинення смерті [PERSON] , розв`язавши руки змусив його копати собі могилу, та в той час, коли останній замахнувся лопатою, [PERSON] з автоматичної зброї автомата Калашникова, у який попередньо дослав патрон у патронник, зробив два постріли у груди [PERSON] .. У результаті умисних протиправних дій [PERSON] , [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді двох вогнепальних вхідних кульових отворів на передній поверхні грудної клітки справа і зліва та двох вихідних вогнепальних кульових отворів у поперековій ділянці справа і зліва, від отриманих поранень останній помер на місці. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), від 22.06.2022 року, актовий запис №367, та відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №167 від 16.06.2022 року, смерть [PERSON] настала у піщаному кар`єрі біля Кучерова Яру Покровського району Донецької області. Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2023 року [PERSON] визнано винним у кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.115, ч.1 ст.69, ст.70 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2023 року скасовано в частині призначеного покарання, а саме [PERSON] призначено остаточне покарання за ч.1 ст.263, ч.1 ст.115, ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років. Позивачка [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.07.2023 року, актовий запис №129. Позивач посилається на те, що неправомірними діями [PERSON] , внаслідок скоєння вищевказаного кримінального правопорушення та його наслідків, їй спричинена моральна шкода, яка виразилася у формі душевних страждань та переживань із приводу смерті її сина, у зв`язку із втратою рідної людини Бек В.В. відчуває душевну біль, горе, втрату, безпорадність. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути на її користь із відповідача [PERSON] 500 000,00 грн. моральної шкоди. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Акінчіна І.Г. у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, відповідно до якої просив не розглядати справу у його відсутність, оскільки він проходить військову службу. Разом із цим, при розгляді зазначеної цивільної справи суд враховує те, що останній був неодноразово належним чином повідомлений про дату та час судових засідань, на які він не з`являвся, та надавав заяви про неможливість розгляду справи у його відсутність. Суд вважає, що такі дії [PERSON] направлені виключно на штучне затягування часу та намагання створення умов для уникнення відповідальності по відшкодуванню шкоди за скоєний ним злочин. Із огляду на викладене та зважаючи на те, що вказані дії [PERSON] , як відповідача, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття ним заходів для явки до суду, тому суд вважає розглядати справу у його відсутність. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003). Слід також зазначити, що [PERSON] не звертався до суду із заявою про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, щодо наміру особисто надати пояснення або докази стосовно обставин, викладених у позові, де він є відповідачем. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] має представника адвоката Акінчіну І.Г., яка може представляти його інтереси у судовому засіданні. Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій Зайчковського В.О. та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для ухвалення справедливого судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2023 року встановлено, що [PERSON] , будучи солдатом другого взводу Добровольчого формування Добропільської міської територіальної громади №1 в Донецької області, 27.05.2022 року о 8 годині 00 хвилин заступив на службу по охороні приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та отримав у своє користування автоматичну вогнепальну зброю автомат Калашникова калібру 7.62 мм, під час чого побачив у даному приміщенні [PERSON] , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. У цей час, у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, 27.05.2022 року близько 16 години 00 хвилин [PERSON] зв`язав руки за спиною [PERSON] та очі еластичним бинтом, посадив останнього у автомобіль «Таврія», яким користувався разом із [PERSON] та під приводом вивезти його за місто та налякати, попросив [PERSON] відвезти їх у кар`єр, на що останній погодився. Так, прибувши на територію кар`єру, який розташовано між селом Нове Шахове та Кучерів Яр, Покровського району Донецької області, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи спільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, та бажаючи її настання, з метою умисного протиправного спричинення смерті [PERSON] , розв`язавши руки змусив його копати собі могилу, та в той час, коли останній замахнувся лопатою, [PERSON] з автоматичної зброї автомата Калашникова, у який попередньо дослав патрон у патронник, зробив два постріли у груди [PERSON] .. У результаті умисних протиправних дій [PERSON] , [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді двох вогнепальних вхідних кульових отворів на передній поверхні грудної клітки справа і зліва та двох вихідних вогнепальних кульових отворів у поперековій ділянці справа і зліва, від отриманих поранень останній помер на місці. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), від 22.06.2022 року, актовий запис №367 (а.с.21), та відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №167 від 16.06.2022 року, смерть [PERSON] настала у піщаному кар`єрі біля Кучерова Яру, Покровського району, Донецької області (а.с.22). Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2023 року [PERSON] визнано винним у кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.115, ч.1 ст.69, ст.70 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років (а.с.9-14). Вироком Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2023 року скасовано в частині призначеного покарання, а саме [PERSON] призначено остаточне покарання за ч.1 ст.263, ч.1 ст.115, ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років (а.с.15-18). Позивачка [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, від 13.07.2023 року, актовий запис №129 (а.с.19) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.11.1989 року, актовий запис №639 (а.с.20), відповідно до якого після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, є акти цивільного законодавства, а також завдання моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Заподіяння моральної шкоди потерпілому доведено безпосередньо фактом спричинення смерті її сину, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Щодо визначення розміру моральної шкоди, то за змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Критеріями визначення розміру відшкодування моральної шкоди є характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері слід також враховувати характер стосунків позивача та померлого за час його життя: сімейний стан позивача, ступінь близькості, спільно чи окремо проживали, способи та регулярність спілкування тощо. Суд при визначенні розміру морального відшкодування, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом із тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст. 23, 1168 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, враховуючи засади співмірності, виваженості, справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 №4. На думку суду, з урахуванням усіх встановлених обставини справи у їх сукупності, глибину душевних страждань позивачки, яка втратила рідного сина, що є для матері надзвичайно тяжкою, невідновною та такою, що має тривалий характер, життєвою подією, яка об`єктивно спричиняє глибокі душевні страждання, емоційний біль, відчуття втрати сенсу життя, постійне психологічне напруження та порушення звичного укладу життя. При цьому, такі страждання не потребують спеціального доказування, оскільки випливають із самої природи сімейних відносин між матір`ю та сином і відповідають загальнолюдському досвіду. Оцінюючи обсяг завданої позивачці моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, його наслідки, ступінь вини відповідача, глибину та тривалість моральних страждань матері загиблого, а також те, що смерть сина є безповоротною втратою, яка не може бути компенсована повністю жодними матеріальними благами. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, а також судовою практикою, згідно з якою відшкодування моральної шкоди має не символічний, а реальний характер і спрямоване на часткову компенсацію пережитих страждань, а не на покарання відповідача. Із огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, стягнення моральної шкоди у розмірі 500000,00 гривень є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 7500,00 гривні.

Outcome: approved