Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 року шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Посилалась, що відповідач після розірвання шлюбу добровільно не надає матеріальне забезпечення для догляду та піклуванням за донькою. Зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, тому вважає, що останній може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно заяви просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.09.2016 року Харківським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис 2236. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.08.2018 року ВДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №1005, [INFO] народилась [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 22.10.2025 року позивач разом з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, в тому числі 1/4 частина заробітку (доходу) відповідача на одну дитину, вважається безспірним і таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку відповідча (доходу) є такими, що відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд приходить висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved