Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із ДП «Сумський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10.04.2025 та по день винесення рішенням судом, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн. 73 коп., а також моральну шкоду в сумі 50000 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 січня 2021 року наказом №1-К т.в.о. директора ДП «Сумський облавтодор» його звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу №91 від 20.10.2022 «Про скорочення посади начальника філії «Недригайлівський райавтодор». Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.12.2021, яке залишено без змін та набрало законної сили 14.06.2022 за результатами апеляційного перегляду позивача поновлено на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді в ДП «Сумський облавтодор» з 11 січня 2021 року, стягнено з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь позивача заборгованість по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки, середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду. Це рішення станом не час звернення із цим позовом до суду не виконане, позивач на посаді не поновлений. За наслідками звернення позивача до суду, рішенням Недригайлівського районного суду від 09.08.2023, судом серед іншого стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 09 серпня 2023 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн 73 коп. на загальну суму 251523 (двісті п`ятдесят одну тисячу п`ятсот двадцять три) грн 30 коп. За наслідками звернення позивача до суду, рішенням Недригайлівського районного суду від 19.04.2024, судом серед іншого стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 серпня 2023 року по 19 квітня 2024 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн 73 коп. на загальну суму 217986 (двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн 86 коп. За наслідками звернення позивача до суду, рішенням Недригайлівського районного суду від 09.04.2025, судом серед іншого стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 квітня 2024 року по 09 квітня 2025 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн 73 коп. на загальну суму 303025 грн 69 коп. Таким чином, враховуючи, що рішення Недригайлівського районного суду від 02.12.2021 станом не час звернення з цим позовом до суду не виконане, позивач на посаді не поновлений, але рішеннями цього ж суду від 09.08.2023, 19.04.2024, 09.04.2025 вже стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу (затримки виконання рішення суду) по 09.04.2025 включно є підстави для стягнення середнього заробітку з 20.04.2024 по час постановлення рішення суду в цій справі. Крім того, ті обставини, що відповідач тривалий час порушує трудові права позивача, не виконує рішення суду, не поновлює його на роботі та не виплачує належні до виплати кошти, призвели до значних моральних страждань позивача, втрати засобів до існування та впевненості у завтрашньому дні, що приводить до необхідності прикладати додаткові зусилля по організації свого життя. Такі дії відповідача призвели до моральних страждань позивача та заподіяли йому моральну шкоду, яку [PERSON] оцінює в 50 000 грн. Ухвалою від 04.09.2025 у справі відкрите спрощене провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ДП «Сумський облавтодор» у судове засідання не прибув, є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що наказом т.в.о. директора ДП Сумський облавтодор від 11 січня 2021 року №1-К [PERSON] , начальника філії Недригайлівський райавтодор звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку на підставі наказу №91 від 20 жовтня 2020 року Про скорочення посади начальника філії Недригайлівський райавтодор (а.с.20). Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області у справі №582/63/21 від 02.12.2021, яке залишено без змін та набрало законної сили 14.06.2022 за результатами апеляційного перегляду, позивача поновлено на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді в ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з 11 січня 2021 року, стягнено з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь позивача заборгованість по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки, середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду (а.с.21-38). Вищезазначеним рішенням встановлений середньоденний заробіток позивача станом на час постановлення рішення у розмірі 1197 грн 73 коп. Рішенням Недригайлівського районного суду від 19 жовтня 2022 року у справі №582/522/23 за позовом [PERSON] стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2021 року по 19 жовтня 2022 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн. 73 коп. на загальну суму 270686 грн. 98 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 гривень (а.с.39-43). 02 березня 2023 року Сумським апеляційним судом у цій справі №582/522/22 ухвалено постанову відповідно до якої змінено рішення Недригайлівського районного суду та в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 5 000 грн, в іншій частині, рішення залишено без змін. Рішенням Недригайлівського районного суду у справі №582/270/23 від 09.08.2024 частково задоволено позов [PERSON] до ДП «Сумський облавтодор», філії «Роменського райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» про скасування наказів про прийняття на роботу, виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди (а.с.44-52). Скасовано наказ начальника філії «Роменський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 14.12.2022 №34-К про прийняття [PERSON] з 20.12.2022 на посаду головного інженера філії «Роменський райавтодор». Скасовано наказ директора ДП «Сумський облавтодор» від 13.12.2022 №40, яким рекомендовано прийняти [PERSON] з 20.12.2022 на посаду головного інженера філії «Роменський райавтодор». Стягнуто відповідача ДП «Сумський облавтодор» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 09 серпня 2023 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн 73 коп. на загальну суму 251523 (двісті п`ятдесят одну тисячу п`ятсот двадцять три) грн 30 коп. Також стягнуто моральну шкоду в сумі 5 000 гривень. Вирішено питання судових витрат. Постановою Сумського апеляційного суду від 08.02.2024 апеляційну скаргу ДП «Сумський облавтодор» залишено без задоволення, а рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 09 серпня 2023 року залишено без змін (а.с.53-56). Рішенням Недригайлівського районного суду від 19.04.2024 у справі № 582/1348/23 за позовом [PERSON] стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 серпня 2023 року по 19 квітня 2024 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн 73 коп. на загальну суму 217986 (двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн 86 коп. (а.с.57-63). Ухвалою Сумського апеляційного суду від 17.12.2024 апеляційну скаргу відповідача на рішення Недргайлівського районного суду від 19.04.2025 повернено заявнику. Рішенням Недригайлівського районного суду від 19.04.2025 у справі № 582/100/25 за позовом [PERSON] стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 квітня 2024 року по 09 квітня 2025 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197 грн 73 коп. на загальну суму 303025 грн 69 коп. (а.с.39-45). З витягу із автоматизованої системи виконавчого провадження від 29.08.2025 щодо виконання виконавчого листа у цивільній справі №582/63/21 вбачається, що постановою від 29.05.2023 виконавче провадження за цим листом відновлено, більше ніякі виконавчі дії не вчинялися (а.с.46). Тобто [PERSON] на час розгляду цієї цивільної справи не поновлений на роботі. Із довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 20.11.2015 (а.с.51) вбачається, що [PERSON] має другу групу інвалідності з причини загального захворювання безтерміново. Із довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 03.06.2013 (а.с.49) [PERSON] (дружина позивача) має третю групу інвалідності з причини загального захворювання безтерміново. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Ч.1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ч. 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст. 83). Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 235 КЗПП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що рішення Недригайлівського районного суду від 02.12.2021 не виконане та [PERSON] не поновлений на відповідній посаді. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, відповідно до частини другої ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, положеннями статей 117, 235 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Враховуючи, що рішення Недригайлівського районного суду від 02.12.2021 про поновлення [PERSON] на посаді не виконане, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі з 10 квітня 2025 року по день ухвалення рішення - 23.12.2025, враховуючи, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період із 02.12.2021 по 09.04.2025 включно вже стягнутий рішенням Недригайлівського районного суду від 19 жовтня 2022 року, рішенням Недригайлівського районного суду від 09 серпня 2023 року, рішенням Недригайлівського районного суду від 19 квітня 2024 року та рішенням Недригайлівського районного суду від 09 квітня 2025 року, а середньоденний заробіток позивача становить 1197,73 коп., як встановлено рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року. В періоді з 10 квітня 2025 року по 23 грудня 2025 року включно 184 робочих днів, (оскільки у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 73 згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022 з урахуванням змін, внесених Законом № 2352-IX від 01.07.2022) позивачу має бути виплачений середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 220382 грн 32 коп (1197,73 грн. х 184 дні), де 1197,73 - середньоденний заробіток, 184 - кількість робочих днів з 10 квітня 2025 року по 23 грудня 2025 року включно. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Відповідач відзив до суду не надав, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідач не виконав рішення суду та має заборгованість перед позивачем по сплаті середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 10 квітня 2025 року по день ухвалення рішення. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню. Також позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача заподіяну йому винними діями відповідача моральну шкоду. Цю вимогу обґрунтовував тим, що в результаті тривалого невиконання рішення суду про поновлення його на роботі, він не може належним чином утримувати сім`ю, не має коштів для існування та лікування, оскільки він є особою інвалідністю 2 групи та постійно має приймати ліки і періодично проходити курс лікування. Поведінка відповідача щодо не поновлення його на роботі та тривалої невиплати присуджених рішенням суду коштів призвела до значних моральних страждань, втрати засобів для існування та впевненості в завтрашньому дні, та необхідності вжиття додаткових зусиль по організації свого життя, тому позивач просить стягнути з відповідача кошти на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 гривень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 25 травня 2001 року та 27 лютого 2009 року), вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви. Основним джерелом існування позивача є дохід від трудової діяльності, [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, його дружина особою з інвалідністю 3 групи. Брак грошей мав для позивача негативні наслідки через зміну укладу життя і вимагав від нього додаткових зусиль для його влаштування. Оскільки судом встановлено факт триваючого невиконання відповідачем рішення суду, що є порушенням законних трудових прав [PERSON] , виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що цю вимогу слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заподіяну [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial