Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

08.10.2024 в системі «Електронний суд» ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в розмірі 82379 гривень 52 копійки, з яких: сума основного боргу за спожитий природний газ в розмірі 76267 грн.58 коп., пеню в розмірі 1753 грн. 88 коп., інфляційні втрати в розмірі 2920 грн. 45 коп. та три відсотки річних в розмірі 1437 грн. 61 коп. (т.1 а.с.1-12). В обґрунтування позову зазначено, що відповідачам на праві спільної часткової власності належить об`єкт газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В період з жовтня 2021 року по червень 2024 року включно було спожито газ на загальну суму 76267,58 грн., вартість якого залишилася не оплаченою. У зв`язку з цим позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.01.2024 по 30.09.2024, а також пеню відповідно до п.4.5 Типового договору. 05.12.2024 відповідачем [PERSON] , від імені копії діє адвокат Бєляєв О.А, який також є відповідачем у справі, подано зустрічну позовну заяву(т.1 а.с.108-112) з наступними зустрічними позовними вимогами: - визнати незаконними та такими, що порушують п.4 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» дії ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України» з 01.10.2021 року по 12.06.2024 року щодо порушення права позивача на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо інформації про особу, яка надає послуги з постачання природного газу; - визнати незаконними дії ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України», надання Оператору ГРМ-Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» доручення про відключення споживача [PERSON] від газорозподільної системи; - стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 55358 грн. за фактично не надані послуги з постачання природного газу в розмірі 6963,33 м3 за адресою [ADDRESS] ; - зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України» внести зміни, щодо обліку спожитого природного газу ЕІС-код 56XM18B95957959Y газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , виключивши об`єм спожитого газу в розмірі 6963,33 м3 у період жовтень 2021 - серпень 2023 року; - стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України» на користь [PERSON] збитки отримані у вигляді сплати оператору ГРМ Київська філія ТОВ «Газорозподільчі мережі України» за відновлення газопостачання по Договору №07-4В-1173-Т02024 від 14.10.2024 року та рахунку №07-4В-1173-Т02024 від 14.10.2024 року у сумі 441,12 грн., за договором №324В-3195-1001-2024 від 14.10.2024 та рахунку №324В-3195-1001-2024 від 14.10.2024 у сумі 2158 грн.; - стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України» на користь [PERSON] судові витрати 15000 грн. понесені за надання професійної правничої допомоги. Відповідач зазначає, що у грудні 2024 року їй стало відомо, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Як стверджує відповідач, позивач за первісним позовом в порушення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачанні природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 вії 30.09.2015, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вчинив дії, що порушують її законні права та інтереси, а саме: не повідомив, що постачання природного газу здійснюється ним, не надав повну та достовірну інформацію про постачальника природного газу, вніс недостовірні дані в об`єм споживанні природного газу, нарахував неіснуючу заборгованість, всупереч встановленого порядку надав вказівку на припинення газопостачання, створив умови, внаслідок яких [PERSON] вимушена була діяти в тяжких обставинах на не вигідних для себе умовах. Зокрема, зазначає, що зареєстрована за адресом [ADDRESS] , та має у власності приватний будинок по [ADDRESS] . У червні 2024 року до відповідачки зателефонував сусід, що до подвір`я намагаються проникнути працівники газової служби, при цьому намагаються виламати вхідні двері у паркані, а один із них проник на територію та розглядає газовий лічильник, заповнює папери та фотографує. Представник від [PERSON] , прибувши до будинку, з`ясував, що це були представники позивача, які вручили йому акт припинення газопостачання, в якому зазначена причина припинення - наявність заборгованості, розмір якої не був зазначений. До акту були внесені номер газового лічильника та покази станом на дату 12 червня 2024 року, які були отримані працівниками ТОВ «Газорозподільні мережі України» самостійно. Припинення газопостачання відбулось шляхом перекриття вхідного крану та його опломбування пломбою R39724805. Крім того, представнику відповідача було повідомлено, що [PERSON] має укладений договір на газопостачання з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з жовтня 2021 року, а також, що обслуговування з розподілу газу здійснює Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», що договори укладені автоматично, оскільки продовжили отримувати послуги з газопостачання, та повідомлення про зміну постачальника не входить їх обов`язків. Як вказує відповідач, вона мала укладений договір з січня 2021 року на газопостачання з ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» та жодних претензій по заборгованості за природний газ їй не надходило. При цьому вказує, що використовує природний газ тільки у період коли середньоденна температура повітря має від`ємне значення, а тому, їй мали бути виставлені рахунки, проте ні у січні - лютому 2022 року, ні у подальшому жодні рахунки їй не надходили, а доступ до особистого кабінету був заблокований. [PERSON] не одноразово зверталася за телефоном до постачальника з приводу неможливості передати покази, на що отримувала інформацію про те що у постачальника є якісь судові процеси, але договір є діючим, крім того, на його електронну адресу їй було надіслано електронне повідомлення про те, що станом на 22.09.2022 року договір є діючим. У подальшому відповідачу стало відомо, що 02 листопада 2023 року ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України» (справа 359/10904/23) та ТОВ «Газорозподільні мережі України» (справа №359/8430/24) звертались до Бориспільського міськрайонного суду за видачою судового наказу про стягнення заборгованості, та що судом було відмовлено у зв`язку з відсутністю реєстрації позивача за адресою [ADDRESS] , хоча при укладенні договору у 2016 році щодо розподілу газу з АТ «Київоблгаз» відповідач зазначала адресу [ADDRESS] . Вважає, що позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» достовірно володів інформацією про місце реєстрації [PERSON] , а також вказує, що своїх персональних даних для укладення договору не надавала , а також не надавала письмової згоди на їх обрубку та використання. Вказує, що спір виник в наслідок недобросовісної поведінки позивача за первісним позовом, а саме: не повідомлення про зміну оператора ГРМ та постачальника природного газу, строків оплати, відсутність згоди споживача на постачання природного газу. Жодного рахунку за спожитий газ на її адресу у період 2021-2024 років не надходило, як і повідомлення з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом. Стверджує, що така бездіяльність щодо надання інформації про особу, яка надає послуги з постачання природного газу та розподілу ТОВ «Газорозподільні мережі України» порушує п.4 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та її права на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації. У зв`язку з неналежним повідомленням про наявність укладених договорів, відповідач, як особа, що отримує пенсійне забезпечення за віком не змогла реалізувати своє право на укладення розстрочки. Також зазначає, що звернулась до ТОВ «Газорозподільні мережі України»», з метою з`ясування цих обставин, та отримала рахунки, складені на ім`я [PERSON] .. Звертає увагу, що позивач не міг отримувати відомості про об`єму спожитого газу від оператора ГРМ - Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», оскільки дана філія була утворена рішенням учасника ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 08.08.2023 року №45 та Правлінням ТОВ «Газорозподільні мережі України» Проколом №16 від 25.07.2023 року. На підставі викладеного вважає, що 12 червня 2024 року припинивши газопостачання, ТОВ «Газорозподільні мережі України» порушив п. 27 постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, ст.ст. 12,13 Закону України «Про ринок природного газу». Також вказує, що, діючи умовах воєнного стану, та необхідності проводити опалювання будівлі у зв`язку з настанням опалюваного сезону, відсутності іншого постачальника для побутових споживачів в даному регіоні, тобто в стані тяжких обставин була вимушена була сплати неіснуючий борг з метою запобігання більшої шкоди власному здоров`ю, та безальтернативної можливості відновити газопостачання. Відповідач стверджує, що сплатила визначену позивачем суму заборгованості внаслідок впливу тяжких обставин та за не надані послуги з постачання природного газу. Зокрема, звертає увагу, що показники лічильника та об`єм спожитого газу станом на 09.2024 склав 27 м3 та відповідно покази лічильника склали 16086 м3. На момент припинення газопостачання покази лічильника є 18716 м3, тобто різниця складає 2630 м3. З урахуванням вартості 1м3 7,95 грн. підтверджена сума заборгованості може складати 23908,5 грн., сума заборгованості 76267, 58 грн. є припущеннями позивача за первісним позовом, та не доведена жоднім належним доказом. Відповідач зазначає, що з моменту встановлення лічильника у 2018 році неодноразово змінювались постачальники природного газу, та що останній постачальник ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» у 2021 році поставив об`єм газу 2329,85 м3. Вказує, що відповідно до п.8.3. Типового договору постачальник відшкодовує збитки, понесені споживачем у зв`язку з припиненням постачання газу, та що крім суми, сплаченої за газ 55358 грн. [PERSON] вимушена була сплатити оператору ГРМ Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» за відновлення газопостачання по Договору№07-4В-1173-ТО2024 від 14.10.2024 року та рахунку №07-4В-1173-ТО2024 від 14.10.2024 року суму 441,12 грн., за договором №324В-3195-1001-2024 від 14.10.2024 та рахунку №324В-3195-1001-2024 від 14.10.2024 суму 2158 грн. 08.01.2024 в системі «Електронний суд» позивачем подано відзив на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с.22-35), за змістом якого заперечує проти позову та заявленими витратами на професійну правничу допомогу з наступних підстав. У період з 17.10.2021 по 01.12.2021, з 02.12.2021 по 12.12.2021 точку обліку газифікованого об`єкту за адресою: [ADDRESS] , було включено до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р. Також звертає увагу, що згідно з пунктом 1.1. Типового договору цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Звертає увагу, що відповідно до п. 2.2. Типового договору обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Зокрема зазначає, що згідно з положеннями Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код, за яким здійснюється ідентифікація споживачів в інформаційній платформі, та що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу. Вказує, що споживача за ЕІС-кодом 56ХМ18В95957959Y у періоди з 01.10.2021-29.11.2021, 01.12.2021-12.12.2021 було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі Розпорядження та присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . У подальшому, з 13.12.2021 споживача за ЕІС-кодом 56ХМ18В95957959Y було автоматично включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі постанови НКРЕКП «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» № 2471 від 09.12.2021. Зазначає, що з 17.10.2021 і по теперішній час на об`єкт газопостачання за ЕІС-кодом 56ХМ18В95957959Y природний газ постачається ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а також звертає увагу, що позивач за зустрічним позовом не заперечує факт споживання ним природного газу протягом спірного періоду (з жовтня 2021 по вересень 2024) та не додає жодних доказів, які б підтверджували отримання послуг від третьої особи та їх оплату. За таких обставин вважає, що доводи споживача щодо стягнення з відповідача вартості оплачених проте не наданих Товариством послуг не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а отже, не підлягають задоволенню. Позивач не погоджується з тим, що припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] , було здійснено з порушенням приписів пункту 27 Розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496. Звертає увагу, що положеннями Правил постачання прямо передбачена можливість здійснення заходів з припинення газопостачання споживачу внаслідок утвореної та непогашеної ним заборгованості. Також вказує, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на підставі даних лічильника газу Оператора ГРМ, а саме, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку на основі даних показників передає щомісяця інформацію про об`єм розподіленого споживачеві (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС з метою її використання постачальником споживача. Таким чином, на платформі Оператора ГТС відображені підтверджені Оператором ГРМ дані, які в подальшому імпортується постачальником у свою білінгову систему та використовується ним для розрахунку вартості спожитого природного газу без застосування коефіцієнтів приведення показань лічильників газу до стандартних умов. Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надаються відповідним Оператором ГРМ через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України» - Iplatforma по особовому рахунку № [NUMBER] , ЕІС-код 56ХМ18В95957959Y, адреса; [ADDRESS] , станом на 05.03.2024, заборгованість за спожитий природний газ становила 57814,44 грн. З огляду на ці обставини Товариством на підставі підпункту 3 пункту 6.1. розділу IV Типового договору, з урахуванням наявної та не сплаченої заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] у сумі 57814,44 грн., було ініційовано припинення постачання природного газу Позивачу. 05.03.2024 на вищевказану адресу споживача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було направлено письмове повідомлення з вимогою самостійно припинити споживання. Позивач стверджує, що Товариством на адресу газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться по [ADDRESS] , щомісячно направляються рахунки на оплату за поставлений природний газ із зазначенням найменування та інших необхідних реквізитів постачальника, а також, що вся необхідна інформація розміщена на сайті постачальника https://gas.ua. Вказує, що жодних заперечень, зауважень, заяв, тощо, щодо постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від відповідача не надходило. Вважає, що конклюдентні дії відповідача, що полягають, в тому числі, у споживанні природного газу, що постачався позивачем, підтверджують факт згоди [PERSON] на таке постачання. Не погоджується з твердженнями відповідача про неотримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про особу, яка надає послуги з газопостачання природного газу. Щодо обсягів спожитого газу, вказує, що постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи Оператора ГТС Iplatforma. А вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, що визначені Оператором ГРМ на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу. З цих підстав вважає, що вимога щодо визначення об`ємів споживання природного газу пред`явлена до неналежного відповідача. Також вказує, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт, а також виходити з критерію реальності адвокатських витрат. Звертає увагу, що до зустрічної позовної заяви адвокатом не додано розрахунок - детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ненадання адвокатом детального опису виконаних робіт (наданих послуг) є окремою підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 21.01.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз» Шелест М.Б. було подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору (т.2 а.с.74-76). 27.05.2025 в системі «Електронний суд» представником в АК «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «КИЇВОБЛГАЗ» Кислощук Я.С. було подано заяву на виконання ухвали суду від 24.04.2025 про витребування доказів (т.2 а.с.105-107), за змістом якої суду повідомлено, що 31.08.2023 НКРЕКП прийнято постанову № 1594 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Київоблгаз», внаслідок чого АТ «Київоблгаз» втрачена інформація щодо походження даних про обсяги спожитого газу. Ухвалою суду від 14.10.2024 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (т.1 а.с.40-41). Ухвалою суду від 05.12.2024 зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій незаконними, зобов`язання внести зміни щодо обліку спожитого стягнення, стягнення грошових коштів за фактично не надані послуги та відшкодування збитків було об`єднано з первісним позовом (т.1 а.с.152-157). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ», а також витребувано докази у ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз», а саме: - дані показів газового лічильника встановленого за адресою [ADDRESS] за період жовтень 2021 року - липень 2023 року на підставі яких були нараховані об`єми газу за цей період; - заяву-приєднання [PERSON] до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» код ЄДРПОУ 40121452; - документи, що підтверджують про повідомлення [PERSON] про те, що постачання природного газу здійснюється ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» та отримання від неї згоди на постачання; - розрахунок заборгованості з початковими показниками об`єму спожитого природного газу та показами лічильника та помісячним споживанням з дати початку постачання природного газу із зазначенням способу отримання даних лічильника газу; - письмову згоду [PERSON] на використання її персональних даних та передачу третім особам. Ухвалою суду від 24.04.2025 закрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз» до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з додатковою відповідальністю «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ», про стягнення заборгованості за договором про надання послуг в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 76267 гривень 58 копійок у зв`язку з відсутністю предмету спору (т.2 а.с.86,90-92). Ухвалою суду від 24.04.2025 витребувано в АК «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «КИЇВОБЛГАЗ» відомості, а також докази, які їх підтверджують: яким чином були отримані дані про обсяги спожитого газу за період з жовтня 2021 року по 01.09.2023 року за адресою: [ADDRESS] , - споживач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та які були передані ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 40121452) (т.2 а.с.87,94-96). Ухвалою суду від 24.06.2025 було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, АК «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «КИЇВОБЛГАЗ» (т.2 а.с.129-132). Ухвалою суду від 08.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.2 а.с. 190-193, 195). У судовому засідання представник позивача позов підтримав в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та понесених витрат по сплаті судового збору, проти задоволення зустрічного позову заперечував з підстав, наведених у заявах по суті справи. Відповідач [PERSON] , який діє від свого імені, а також, як адвокат в інтересах відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , зустрічні позовні вимоги підтема, проти задоволення позову заперечував, з наведених у зустрічній позовній заяві підстав. Крім того, вважають, що дана справа не підсудна бориспільському міськрайонному суду. Представники залучених до участі у справі третіх осіб - ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» та АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «КИЇВОБЛГАЗ», у судове засідання за викликом суду не з`явилися, були повідомлені належним чином, заяв та клопотань, а також пояснень по суті позовів не направили. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу здійснює господарську діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 ввід 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ТОВ «Агросинтез Трейдінг», ТОВ «Маргаз», ТОВ «Агро Газ», ТОВ «Інтро Газ», ТОВ «Поділлягазпостач», СП ПГНК, ТОВ «Вієна Консалт», ТОВ «Нафтогазнадра», ТОВ «Газ та Нафтопродукти», ТОВ «Статус-Трейд», ТОВ «ГК "Нафтогаз України», ТОВ «Альтаір-Інвест» та ТОВ «ТК Індустрія». Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015, та ст.cт. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Так за змістом п.п. 1,2, 8,9 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи. За договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником «останньої надії» не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником «останньої надії». Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником «останньої надії», передбаченого цим розділом та Законом України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником «останньої надії», до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи. В силу вимог п.8 Правил постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника «останньої надії». Якщо постачальника «останньої надії» було визначено відповідно до положень абзацу четвертого частини першої статті 15 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу постачальником «останньої надії» з дня такого визначення здійснюється за ціною, яка визначається як для переможця конкурсу відповідно до Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809. Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника «останньої надії». Розрахунок за поставлений постачальником «останньої надії» природний газ здійснюється споживачем в установлений договором термін. За змістом п.9 Правил, якщо споживач уклав договір з іншим постачальником, то такий постачальник зобов`язаний вчинити дії, необхідні для початку постачання такому споживачу згідно з Кодексом газотранспортної системи. У такому випадку договір постачання з постачальником «останньої надії» достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником. Крім того, суд враховує, що відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (Кодекс ГТС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1378/27823, з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується EIC-код. Згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один EIC-код. Таким чином, ідентифікація споживачів в інформаційній платформі здійснюється виключно за присвоєними EIC-кодами. Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу. Положеннями абзацу 11 пункту 2 глави 5 вказаного розділу Кодексу ГТС визначено, що дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі. Відповідно до пункту 1 Розділу IV Кодексу ГТС інформаційна платформа містить такі дані, зокрема: 7) інформацію про фактичне добове споживання; 8) інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця (М). Так, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Згідно з положеннями п. 1.3. Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1387/27832 (т.1 а.с.18-24), цей договір є договором приєднання. При його укладенні ураховуються вимоги ст.ст. 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, а його укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей Договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Пунктом 2 постанови НКРЕКП від 09.12.2021 № 2471 «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» відповідно до пункту 72 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок природного газу» зобов`язано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам, які після набрання чинності цією постановою будуть включені до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, на умовах Типового договору, та базової річної пропозиції з дня початку постачання природного газу постачальником «останньої надії». Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2706 від 17.12.2015 відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по частки кожному) належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується даними Державного реєстру речових прав (т.1 а.с.32-33). Як визнано сторонами, зазначений будинок газифікований та приєднаний до газової мережі, у тому числі у період 2021-2024 років відповідачі споживали природний газ за вказаним об`єктом газифікації (ЕІС код 56ХМ18В95957959Y). Споживача [PERSON] за у періоди з 01.10.2021-29.11.2021, 01.12.2021-12.12.2021 було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . У подальшому, з 13.12.2021 споживача за ЕІС-кодом 56XM18B95957959Y було автоматично включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі постанови НКРЕКП «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» № 2471 від 09.12.2021, що підтверджується витягом з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку Відповідача № [NUMBER] (т.1 а.с.29-30). Доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачами надано не було. Підстави сумніватися у дійсності наданих відомостей у суду відсутні, оскільки дії ТОВ «Газопостачальної компанія «Нафтогаз України» відповідали вищенаведеним вимогам Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, розпорядження КМУ від 22.07.2020 №97-р , Кодексу ГТС та зазначених постанов НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, від 09.12.2021 №247.1 Надана відповідачу [PERSON] . Довідка споживання природного газу від 22.09.2022 , видана ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» (т.1 а.с.131), не спростовує доводів позивача та не доводить тієї обставини, що вказане Товариство надавало відповідачу [PERSON] послуги з постачання природного газу у вказаний в позовній заяві період з 17.10.2021 та до 12.06.2024 (дня відключення об`єкту (газових приладів)). Надана відповідачем [PERSON] копія заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 22.08.2024, адресована Оператору ГРМ Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» (ТОВ «ГАЗМЕРЕЖІ»), теж не є таким доказом (т.1 а.с.130). За змістом вказаної заяви наведений перелік газових приладів: котел-колонка 1шт. Суд звертає увагу, що обсяги спожитого газу, які зазначені у витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку Відповідача № [NUMBER] (т.1 а.с.29-30), а також наведені у Акті звірки Броварського УЕГГ Київської філії «ТОВ Газорозподільні мережі України» за вказаний в акті період (09.2023-08.2024) повністю співпадають. Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували фактичні показники лічильника газу станом на 17.10.2021, відповідачами не надано. У згаданій довідці ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» від 22.09.2022 (т.1 а.с.131) такі відомості відсутні. Докази, які б доводили, що за адресою місцезнаходження об`єкту споживання газу за спірний період було спожито менший обсяг газу, ніж обраховано Оператором ГРМ, відповідачами не надано. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що за змістом зустрічної позовної заяви відповідач [PERSON] , а також у підготовчому та у судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечували, що станом на 12.06.2024, коли працівниками Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було складено Акт про відключення об`єкту (газових приладів), показники газового лічильника складали -18760,60 м3 (т.1 а.с.135). Також суд звертає увагу, що згідно відомостями про об`єми споживання газу за даними оператора ГРМ (т.1 а.с.29) у період з 05.2022 по 01.2023 включно, та з 12.2023 по 05.2024 включно інформація про обсяги спожитого газу не вносилася, незважаючи на осінньо-зимовий та зимово-весняний період, хоча згідно із попереднім періодом з жовтня 2021 по квітень 2022 споживання газу відбувалося. Внаслідок цього 02.2023 та 06.2024 було зазначено, що об`єм спожитого газу становить 2862,77 м3 та 2319,14м3 відповідно. Суд звертає увагу, що згідно з даними, наведеними у довідці ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» від 22.09.2022 (т.1 а.с.131) споживання газу за об`єктом газифікації здійснювалося протягом усього періоду з 15.01.2021 по жовтень 2021 року (17.10.2021) та загалом у підсумку за вказаний період становило 2329,85м3. Відповідно до п.п.4-6 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №24944, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Група споживання відображає річний профіль споживання природного газу в розрізі календарних місяців середньостатистичним побутовим споживачем у відповідній групі за ознаками складу газових приладів і пристроїв, категорії будинку (індивідуальний, багатоквартирний) та в окремих випадках з урахуванням опалювальної площі та наявності централізованого гарячого водопостачання. При зміні критеріїв (зокрема зміні приладів або площі), за якими побутовий споживач був віднесений до певної групи споживання, споживачу присвоюється інша група споживання. На підставі групи споживання побутового споживача та його річного споживання природного газу за останні 12 календарних місяців по об`єкту побутового споживача визначаються планові місячні об`єми споживання природного газу виходячи з місячної частки від планового річного об`єму споживання природного газу, визначеної в додатку 1 до цього Кодексу. У разі якщо по об`єкту споживача (та за новими об`єктами споживачів (замовників)) період фактичного споживання газу менше 12 місяців, планові місячні об`єми споживання природного газу визначаються виходячи з даних річного обсягу споживання природного газу, визначеного на 1 особу чи 1 м кв. для відповідної групи споживання. Визначені Оператором ГРМ планові місячні об`єми споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому планові місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього Кодексу. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань ЗВТ показання лічильника газу будуть менші, ніж надані споживачем за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 01 число місяця, в якому провадиться таке контрольне зняття показань ЗВТ. Якщо в установленому законодавством порядку відбуваються зміни критеріїв (зокрема зміна приладів або площі), за якими побутовий споживач був віднесений до певної групи споживання, Оператор ГРМ змінює по об`єкту споживача його групу споживання. Після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт·год, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. Наведені положення чинного законодавства покладають на споживача обов`язок щомісяця знімати та передавати Оператору ГРМ фактичні показання лічильника газу, а також наділяють правом звіряти фактично використані об`єми газу, вимагати їх коригування Оператором ГРМ. З наданого рахунку АТ «КИЇВОБЛГАЗ», виписаного на ім`я попереднього власника [PERSON] (т.1 а.с.136), вбачається, що послуги з розподілу газу за адресою місцезнаходження об`єкта газифікації: [ADDRESS] , - до 31.08.2023 надавалися вказаним Оператором ГРМ. 31 серпня 2023 року НКРЕКП, прийнято постанову № 1594 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Київоблгаз», у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України». Будь-яких належних доказів того, що відповідачі, зокрема [PERSON] , на ім`я якої відкритий особовий рахунок, звертались до Оператора ГРМ АТ «Київоблгаз», а також у подальшому - до ТОВ «Газорозподільні мережі України», з метою здійснення коригування (зміни) об`ємів спожитого природного газу, суду не надано, не зважаючи на те, що визначені Оператором ГРМ об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Згідно з інформацією про рахунку № [NUMBER] (т.1 а.с.29-30) наданого ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що належить споживачу [PERSON] (ЕІС-код 56ХМ18В9595795) за період жовтень 2021 по червень 2024 спожито 9584,86 м3 за встановленим фіксованим тарифом 7.95689 грн. куб. м, на суму 76267,59грн. (т.1 а.с.29-30). Встановлено, що у вимозі про сплату заборгованості за спожитий газ станом на 10.06.2024 на суму 57814,44 грн. позивач попередив [PERSON] , що у разі несплати заборгованості в 7-денний строк з моменту отримання даної вимоги, ТОВ «Газорозподільна компанія «Нафтогаз України» має право звернутися до суду для захисту свого права (т.1 а.с.31). Доказів фактичного направлення/отримання такої вимоги відповідачами, суду не надано. Також встановлено, що 12.06.2024 працівниками Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було здійснено припинення газопостачання (шляхом перекриття запірних пристроїв, або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування пломбою R39724805) в належному позивачам будинку по [ADDRESS] , про що складено Акт про відключення об`єкту (газових приладів) (т.1 а.с.135). Зазначена в акті притичина припинення газопостачання: несвоєчасне та/або не в повному обсязі оплати послуг газопостачання. Відповідачі у жовтні 2024 погасили існуючу заборгованість, в розмірі 76267,59 грн., що підтверджується наданими платіжними документами та довідкою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (т.1 а.с.132,134,137,-141). У зв`язку з чим позивач відмовився від заявленої вимоги щодо стягнення суми заборгованості за поставлений природний газ. На підставі укладеного Договору №32-4В-3195-1001-2024 на виконання робіт від 14.10.2024 між [PERSON] та ТОВ «Газорозподільні мережі України», погодженого кошторису на роботи з відновлення газопостачання від 14.10.2024 та виданих рахунків (т.1 а.с.121, 121-на звороті,122-123, 124) [PERSON] понесені витрати на відновлення газопостачання в сумі 441,12 грн. та 2158,76 грн. (т.1 а.с.137,138). Згідно з ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) здійснюється крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні-послуги щомісяця , якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення договору. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів; 6) надавати стороні, з якою укладено договір про постачання/купівлю-продаж природного газу, інформацію про максимальну номінальну потужність споживання власних об`єктів споживання за договором з оператором газорозподільної/газотранспортної системи, якщо така потужність дозволяє споживати 600 ГВт·год на рік та більше при максимальній виробничій потужності споживання (цілодобове споживання протягом року). Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІУ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Пунктом 2 глави 5 розділу ІУ Кодексу ГТС передбачено, що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація постачальником, крім постачальника «останньої надії», побутового споживача здійснюється на безстроковий період. Положеннями пункту 1 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, визначено підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: - наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; - наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; - включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. За приписами пункту 15 розділу ІІІ Правил 15 вказаних Правил постачання природного газу постачальником починається з дня реєстрації споживача в Реєстрі споживачів постачальника. Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного, у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16. Зазначена правова позиція підтверджена також і постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. Приписами статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України). Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується ЕС-код. Згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕС-код. З наявних у справі доказів убачається, що постачання природного газу на об`єкт по [ADDRESS] , споживачів з ЕС-кодом 56XM18B95957959Y, власниками якого є відповідачі, з 17.10.2021 здійснюється позивачем. Отже, зважаючи на те, що з 17.10.2021 відповідачі є споживачами природного газу, який постачається ТОВ «ГК «Нафтогаз України», в останніх виник обов`язок оплатити заборгованість за фактично спожитий ними природний газ, Відсутність підписаного сторонами письмового договору між сторонами не звільняє від такого обов`язку. Крім того, наведені положення чинного законодавства дають підстави дійти висновку, що факт споживання позивачами газу, внесення їх до Реєстру споживачів, постачальника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» дають суду підстави дійти висновку, що між сторонами був укладений Типовий договір постачання природного газу, який є Типовим договором приєднання. При цьому заперечення відповідачів щодо наявності договірних відносин з третьої особою ТОВ «МЕГАВАТТ ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ» слід визнати необґрунтованими, оскільки з дня реєстрації споживача в реєстрі споживачів постачальника починається постачання природного газу постачальником, а відтак відбувається і фактичне споживання природного газу. І ця обставина відповідачами спростована не була. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд перевірив і погоджується з наведеним позивачем розрахунком, згідно з яким розраховано: - сукупний індекс інфляції за період 01.01.2024-30.06.2024 складає 1,042599, а інфляційні втрати за період 01.01.2024-30.06.2024 складають: 57 814,44 х 1,042599-57814,44 = 2462,84 грн. - сукупний індекс інфляції за період 01.07.2024-31.08.2024 складає 1,006, а інфляційні втрати за період 01.07.2024-31.08.2024 складають: 76267,58 х1,006-76267,58 = 457,61 грн.; Сукупний розмір інфляційних втрат, який підлягає стягненню, складає 2920,45 грн. (2462,84 +457,61). А також перевірив і погоджується з розрахунком 3% річних: - за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 (182 дні): 57814,44 х3% /100х 182/366 = 862,48 грн. - за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (92 дні): 76 267,58х 3% /100 х 92/366 = 575,13 грн. Розмір 3% річних, що підлягає стягненню, за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 складає: 1437,61грн. (862,48 грн. +575,13 грн.) Відповідно до абз. 2 п. 4.9 Типового договору постачання природного газу , у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені здійснюється, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором. Аналогічні положення закріплені у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, оскільки відповідачі в порушення вимог чинного законодавства у визначені строки не оплатили надані їм позивачем послуги, вони зобов`язані сплатити нараховану позивачем пеню. Правильність розрахунку перевірена судом: - за період з 01.01.2024 30.09.2024 (182 дн.) : 57 814,44х 0,01% /100х182 = 1052,22 грн. - за період з 01.07.2024 30.09.2024 (92 дн.): 76 267,58 х 0,01% /100х92 = 701,66 грн. Розмір пені, що підлягає стягненню, становить 1753,88 грн (1052,22 +701,66). Таким чином суд дійшов висновку, щодо наявності підставі для задоволення первісного позову у частині вимог, які підтримує позивач, а саме: стягнення відповідачів пені в розмірі 1753 грн. 88 коп., інфляційних втрат в розмірі 2920 грн. 45 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 1437 грн. 61 коп. Зустрічні позовні вимоги щодо визнання дії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» незаконними та такими, що порушують п.4 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» у період з 01.10.2021 року по 12.06.2024 року щодо порушення права позивача на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо інформації про особу, яка надає послуги з постачання природного газу, а також щодо надання Оператору ГРМ-Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» доручення про відключення споживача [PERSON] від газорозподільної системи, стягнення з позивача на її користь грошові кошти в сумі 55358 грн. за фактично не надані послуги з постачання природного газу в розмірі 6963,33 м3 за адресою [ADDRESS] , та зобов`язання внести зміни, щодо обліку спожитого природного газу ЕІС-код 56XM18B95957959Y газифікованого об`єкта побутового споживача за вказаною адресою, а також понесених витрат на відновлення газопостачання у сумі 441,12 грн. та у сумі 2158 грн., стягнення понесених витрат за надання професійної правничої допомоги задоволенню не підлягають. Так, суд звертає увагу, що жодних доказів того, що у зазначений період з 01.10.2021 року по 12.06.2024 споживач [PERSON] зверталася до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за отриманням зазначеної інформації про особу, яка надає послуги з постачання природного газу, суду не надано. Відповідно до п.п.4.2-4.3 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено). Сторонами визнано, що відповідачі задля укладення Договору постачання природного газу до позивача не зверталися, а за змістом Типового договору у позивача відсутній обов`язок направляти рахунки на оплату природного газу засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення, або вручати споживачу особисто. Отже перевірити або спростовати доводи позивача, що такі рахунки направлялися споживачу [PERSON] , об`єктивні можливості відсутні. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону України «Про ринок газу» визначено, що споживач має право, зокрема, на: 1) вільний вибір постачальника; 2) безоплатну зміну постачальника, крім випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 14 цього Закону; 3) отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником; 4) отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів; 5) безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу; 6) дострокове розірвання договору постачання, якщо постачальник повідомив споживача про намір внесення змін до договору постачання в частині умов постачання та нові умови постачання виявилися для нього неприйнятними. Разом із цим, [PERSON] , як споживач, не отримуючи, за її твердженнями, рахунків на оплату спожитого газу, не сплачуючи його вартість, жодних дій для з`ясування цих обставин не вчиняла, за отриманням інформації до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у спірний період не зверталася, та допустила неоплачену заборгованість за спожитий газ. Суд звертає увагу, що на [PERSON] , як на побутового споживача поширюється дія Правил постачання природного газу, у тому числу вищенаведені положення щодо підстав споживання газу та порядку укладення договору постачання природного газу, зокрема щодо укладення договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Суд враховує, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917, дата публікації якого - 30.07.2020 у газеті «Урядовий кур`єр». Офіційне оприлюднення нормативно-правового акта є належним способом доведення його змісту до відома невизначеного кола осіб, і відсутність фактичного ознайомлення особи з актом не звільняє її від обов`язку дотримуватися його вимог. Встановлено, що за наявними у позивача даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надаються відповідним Оператором ГРМ через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України» - Iplatforma по особовому рахунку № [NUMBER] , ЕІС-код 56ХМ18В95957959Y, адреса; [ADDRESS] , що належить споживачу [PERSON] , станом на 05.03.2024, рахувалася заборгованість за спожитий природний газ в сумі 57814,44 грн. Відповідно до пп. 3 п.6.1 розділу IV Типового договору постачальник має право: 3) ініціювати припинення постачання природного газу Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством. Так, відповідно до п.п. 7.1, 7.2 розділу VIІ Типового договору постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ/Оператора ГТС з дорученням про відключення Споживача від газорозподільної системи/газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) виключно у випадку порушення Споживачем строків оплати за цим Договором. Припинення газопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором. Відповідно до п.27 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право, з урахуванням положень пункту 25 цього розділу, здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення. Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам (договір не вимагається у передбачених цими Правилами випадках припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС). За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ (крім передбачених цими Правилами випадків припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС) постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), у якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника. Побутовий споживач, що має прострочену заборгованість перед постачальником за послуги з газопостачання, не має права протидіяти постачальнику та/або Оператору ГРМ у заходах із припинення газопостачання та на письмову вимогу постачальника має самостійно припинити власне газоспоживання. Відповідно до п.п.29, 30 розділу ІІІ Правил постачання природного газу припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий природний газ. У разі порушення споживачем строків оплати за договором постачання природного газу споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі, визначеному Типовим договором. Відновлення газопостачання споживачу здійснюється за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором або складання між постачальником та споживачем графіка погашення заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання. Отже, наведені положення Правил постачання природного газу (п.27 розділу ІІІ), закріплюють право вибору постачальником порядку припинення постачання природного газу: шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, або через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Побутовий споживач, що має прострочену заборгованість перед постачальником за послуги з газопостачання, не має права протидіяти постачальнику та/або Оператору ГРМ у заходах із припинення газопостачання. Отже, сам факт відсутності підтвердження направлення/вручення споживачу [PERSON] письмового повідомлення (у порядку п.27 розділу ІІІ Правил постачання природного газу), не спростовує того факту, що у позивача були підстави ініціювати припинення постачання природного газу, а також право залучити до цих робіт Оператора ГРМ. Та обставина, що відновлення постачання газу відбулося після сплати [PERSON] заборгованості, узгоджується з наведеними вимогами п.30 розділу ІІІ Правил постачання природного газу. Також суд враховує, що визначення обсягів спожитого природного газу здійснювалося позивачем на підставі інформації, наданої Оператором ГРМ (АТ «ОГС «Київоблгаз» до 31.08.2023, а у подальшому ТОВ «Газорозподільні мережі України»), та які є обов`язковими для їх використання в силу вищенаведених вимог п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Тобто є обов`язковими для обох сторін і постачальника і споживача. Доказів, які б ці обставини спростовували, відповідачами не надано, тож підстави для стягнення сплачених відповідачем [PERSON] коштів в рахунок погашення нарахованої їй заборгованості в сумі 55358 грн. та визнання ненаданими послуги з постачання природного газу в розмірі 6963,33 м3, а також для зобов`язання позивача внести зміни, щодо обліку спожитого природного газу ЕІС-код 56XM18B95957959Y газифікованого об`єкта побутового споживача, відсутні. Відповідних вимог щодо внесення змін до обліку спожитого газу до Оператора ГРМ відповідачі не заявляють. У зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю зустрічних позовних вимог щодо наявності підстав для перерахунку заборгованості та стягнення безпідставно отриманих коштів, підстави для покладення на позивача витрат на відновлення постачання природного газу також відсутні. У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог, відсутні підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат, зокрема зазначених у зустрічному позові витрат на правничу допомогу в сумі 15000 грн., а тому суд вважає недоцільним надавати оцінку таким витратам з точки зору їх обґрунтованості, реальності та розумності. При цьому суд також враховує, що позови про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги подаються за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за виключною підсудністю (ч. 1 ст. 30 ЦПК України), та що ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз країни» зверталась до Бориспільського міськрайонного суду за видачою судового наказу про стягнення заборгованості (справа 359/10904/23), та що судом було відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з відсутністю реєстрації позивача за адресою [ADDRESS] (ухвала від 10 листопада 2023 року) (т.1 а.с.25-26). Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку що позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. (т.1а.с.34) підлягають стягненню на його користь з відповідачів в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved