Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

26.11.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором № 169970-КС-001 про надання кредиту від 04.11.2020 у розмірі 13420,09 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача Танцуріною Єлизаветою Вадимівною, яка діє в порядку самопредставництва (а.с.57-59). Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.11.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 169970-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 04.11.2020 ТОВ «Бізпозика» направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 169970-КС-001 про надання кредиту. 04.11.2020 Мусійчук В.В. прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 169970-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-6869 на номер телефону [NUMBER] , вказаний позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. Отже, 04.11.2020 між сторонами укладено договір № 169970-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання за укладеним договором про надання кредиту, перерахувавши грошові кошти в розмірі 16000,00 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що зазначений позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, частково здійснив оплату за договором на суму 16600,00 грн, у зв`язку з чим, у відповідача станом на 30.10.2025 за договором № 169970-КС-001 про надання кредиту утворилася заборгованість у розмірі 13420,09 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5933,20 грн, суми прострочених платежів по процентах - 7486,89 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. 27.11.2025 ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк», ЄДРПОУ 14360570 (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) інформацію щодо випуску банківської картки № [NUMBER] та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); виписки про рух коштів по рахунку, який відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 04.11.2020 (дата видачі кредиту) по 24.02.2021 (дата закінчення терміну кредитування) (а.с.70-71). Представник позивача Танцуріна Є.В. у позовній заяві просила розглянути справу за відсутністю позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Згідно з ч. п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 24.12.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд долучив до матеріалів справи витребувані від АТ КБ «Приватбанк» докази, що надійшли до суду 18.12.2025. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 04.11.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем товариства, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту № 169970-КС-001, що акцептована відповідачем 04.11.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача, укладено договір про надання кредиту № 169970-КС-001, який підписано позичальником 04.11.2020 (а.с.28-30). За умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 16000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1). Сторони погодили такі істотні умови договору: тип кредиту - кредит; строк кредиту - 16 тижнів; процентна ставка фіксована - 1,01239935 в день; загальний розмір наданого кредиту - 16000,00 грн; строк дії договору - до 24.02.2021; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 28000,00грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 369,52576275%. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із врахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту, згідно Графіку платежів (п.2). У договорі встановлений Графік платежів, в якому визначений порядок, строк та суми повернення кредиту, процентів. Договір містить інформацію про анкетні дані відповідача, його місце проживання, серію, номер паспорту, дату його видачі, податковий номер. Також, укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 169970-КС-001 від 04.11.2020, з якої вбачається, що 04.11.2020 о 12:37:13 клієнт [PERSON] , використовуючи власний номер телефону, ідентифікувався в ІТС та «здійснив вхід» до особистого кабінету на сайті https://my.bizpozyka.com, надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту, ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором «G-8373» паспорт споживчого кредиту, здійснив акцептування умов оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором «G-6869» (а.с.31). Згідно з копією платіжного доручення суд вбачає, що ТОВ «Бізпозика» перерахувало на рахунок [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» 16000,00 грн, призначення платежу: перерахування коштів [PERSON] згідно з кредитним договором № 169970-КС-001 від 04.11.2020 (а.с.33). З витребуваної від АТ КБ «Приватбанк» інформації суд вбачає, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). З наданої виписки від 10.12.2025 по картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] суд вбачає, що на картку 04.11.2020 здійснено переказ грошових коштів у розмірі 16000,00 грн. [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за договором про надання кредиту № 169970-КС-001 від 04.11.2020 щодо своєчасного повернення та у визначеному розмірі кредитних коштів (тіла кредиту, процентів), внаслідок чого згідно з наданим позивачем детальним розрахунком станом на 30.10.2025 за період кредитування з 04.11.2020 по 24.02.2021, та відповідно до довідки про стан заборгованості, утворилась заборгованість за договором № 169970-КС-001 від 04.11.2020 в розмірі 13420,09 грн, що складається з: 5933,20 грн - заборгованість за кредитом; 7486,89 грн - заборгованість по відсотках; 0 грн - заборгованість по комісії (а.с.12-24). З наданого позивачем розрахунку суд вбачає, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувались відповідачу з 04.11.2020 по 24.02.2021, тобто у межах строку кредитування, визначеного договором № 169970-КС-001 від 04.11.2020 (по 24.02.2021), розмір таких відсотків станом на 24.02.2021 становить 7486,89 грн, та з 25.02.2021 відсотки не нараховувалися. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. З договору № 169970-КС-001 від 04.11.2020 суд вбачає, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір № 169970-КС-001 від 04.11.2020 укладений у формі електронного документу з електронними підписами сторін між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальником [PERSON] , є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з викладеним, враховуючи принцип диспозитивності, суд погоджується зі складеним розрахунком заборгованості та дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved