Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачки про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 53182,77 грн. та 3028,00 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2022 сторони уклали кредитний договір №\~М32.00600.009684057 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором Відповідачка отримала кредит у розмірі 35'305,00 грн, зі сплатою 63,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання відповідно до Кредитного договору. Станом на дату подання заяви Відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач змушений був звернутись до суду. Ухвалою від 16.10.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. 17.11.2025 від представниці Відповідачки адвокатки Карпіленко Т. М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що дійсно, 26.08.2022 між сторонами був укладений кредитний договір №\~М32.00600.009684057. Однак, зі сумою заборгованості у розмірі 53182,77 грн Відповідачка не погоджується та вважає її необґрунтованою, оскільки Позивач не надав суду первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують суму заборгованості, заявлену у позові, та взагалі факт видачі кредитних коштів [PERSON] у тих розмірах, про які заявляє Позивач. Також вказує, що у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення Відповідачкою умов Кредитного договору та які саме умови спірного договору були порушені. Вважає, що наданих Позивачем доказів у їх сукупності недостатньо для підтвердження обставин отримання Відповідачкою від АТ «Ідея Банк» кредитних коштів у тих розмірах, про які заявляє Позивач, а тому не доведені підстави для виникнення у Відповідача будь-яких зобов`язань повернути такі кошти та сплатити відсотки за користування ними. 26.11.2025 від представника Позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що Відповідачка поводиться суперечливо, оскільки спершу заперечує факт видачі їй кредитних коштів, проте, разом з тим, здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним договором (відображено у виписці по рахунку) та заперечує розмір заборгованості за кредитним договором. Також, вважає, що надана Позивачем виписка за рахунком Відповідача, у сукупності з іншими у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту. Представниця Позивача у судове засідання не з`явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте у позовній заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 26.08.2022 сторони уклали кредитний договір №\~М32.00600.009684057 (а. с. 15-18). Згідно з Кредитним договором Відповідачка отримала кредит у розмірі 35'305,00 грн, зі сплатою 63,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У частині 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.\~612\~ЦК України визначає, що боржник (у цьому випадку Відповідач) вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачці кредит у розмірі 35'305,00 грн., що зокрема підтверджується платіжною інструкцією від 26.08.2022 (а. с. 22). Відповідачка умов договору у встановлений договором термін не виконала. Останню сплату по Кредитному договору Відповідачка здійснила 31.05.2024 (а. с. 25 зворотня сторона). Отже, згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, станом на 17.06.2025, загальна сума заборгованості за кредитом становить 53182,77 грн, яка складається зі: 27512,72 грн - прострочений борг; 25670,05 грн - прострочені проценти (а.\~с.\~28). Заборгованість Відповідачки також підтверджується випискою по рахунку №\~ [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ) (а. с. 24-25). Позивач направляв Відповідачці вимогу від 06.05.2025 про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак остання належним чином не відреагувала та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала (а.\~с.\~26-27). Щодо тверджень представниці Відповідачки про те, що Позивач не надав належних доказів на підтвердження боргу Відповідачки, суд зазначає таке. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно зі зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц від 25.05.2021 банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, надана Позивачем виписка за рахунком Відповідачки, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено, зокрема, у детальному розрахунку заборгованості по Кредитному договору, яку Позивач долучив разом зі відповіддю на відзив (а.\~с.\~62-63), та не спростована будь-яким контррозрахунком Відповідачки. Щодо твердження представниці Відповідачки про те, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 45676,18, 00 грн є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд зазначає таке. У статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлені підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, вказана норма права стосується вимог щодо нарахування пені позичальнику за неналежне виконання зобов`язань по кредитному договору, яку Позивач і так не нараховував Відповідачці за порушення зобов`язань по Кредитному договору. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження у судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідачки у повному обсязі.

Outcome: approved