Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулась до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень ст.ст. 14, 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею по справі визначено Громіка Д.Д. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2019 року. [INFO] у подружжя народилася спільна донька [PERSON] . Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач наразі не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Також позивач стверджує, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча є працездатною особою, не має інших утриманців (непрацездатних батьків чи інших дітей) та спроможний надавати таку допомогу, тому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 30% від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме [INFO] включно. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 03.10.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 12 грудня 2025 року представник відповідача, адвокат Борисова А.Г., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила задовольнити позовні вимоги частково. Відповідач визнає свій обов`язок утримувати дочку, проте заперечує проти розміру стягнення у вигляді 30% від доходу. В обґрунтування заперечень сторона відповідача зазначає, що Відповідач добровільно та систематично надавав матеріальну допомогу позивачці. За період з травня по грудень 2025 року ним було перераховано сукупно 326 515,57 грн., що в середньому становить близько 45 000 грн. на місяць. Відповідач є військовослужбовцем, бере участь у бойових діях, і його дохід є мінливим. Відповідач несе значні додаткові витрати, пов`язані з проходженням служби та особистими потребами, зокрема: оплата оренди житла (м. Біла Церква, м. Павлоград), сплата кредитних зобов`язань перед банками (АТ КБ «Приватбанк», АТ «УкрСибБанк»), обслуговування автомобіля Jeep Grand Cherokee, що використовується для потреб підрозділу, та оплата послуг зв`язку Starlink. Крім того, відповідач зазначає, що у провадженні суду також перебувала справа про стягнення аліментів на дружину у розмірі 30% доходу. Задоволення позову в аналогічному розмірі (30%) призведе до стягнення 60% сукупного доходу відповідача, що є надмірним тягарем та порушує його права. Відповідач пропонує визначити розмір аліментів 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме [INFO] . Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народилася спільна донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю, яка здійснює фактичний догляд за нею. Дана обставина сторонами не оспорюється та підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї, складеного Сокльською міською радою Львівської області від 08.08.2025 року. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, офіцером, бере участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Згідно з довідкою про доходи від 04.12.2025, виданою ВЧ [NUMBER] , та виписками з банківських рахунків, відповідач отримує грошове забезпечення, яке є змінним, проте регулярним. За період з травня по листопад 2025 року середньомісячний сукупний дохід відповідача (включно з додатковою винагородою) складав близько 193 000 грн. Разом з тим, представником відповідача до відзиву надані копії квитанцій про переказ грошових коштів на рахунок позивача, розмір яких за період з травня 2025 року по грудень 2025 року склав 326 515,57 грн. Хоча у вищевказаних квитанціях, призначенням платежу зазначено «переказ власних коштів», суд приходить до висновку, що зазначені кошти були скеровані саме з метою матеріальної підтримки як позивача так і їх спільної дочки, яка залишилась проживати з матір`ю. З урахуванням встановлених обставин, а також дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліменті в, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , суд враховуючи матеріальну допомогу батька, яку останній надає, шляхом грошових переказів на банківську картку позивачки,

Outcome: partial