Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Київської міської ради, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] та на земельну ділянку кадастровий номер 3220884400:07:003:0832, площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Віта», Кіровська сільська рада, Бориспільський район, Київська область. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] після смерті рідної сестри [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Вказана заява позивачки 26.08.2021 була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 15, порядковий номер спадкової справи № 5/2021. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] та на земельної ділянки кадастровий номер 3220884400:07:003:0832, площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Віта», Кіровська сільська рада, Бориспільський район, Київська область. Після сплину шестимісячного строку, позивач намагалася звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлій. Однак за адресою робочого місця нотаріуса повідомили, що за даною адресою нотаріус не здійснює свою діяльність, на телефонні дзвінки вона також не відповідала. На адвокатський запит Управління нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомило, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.03.2023 № 457/6 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з 31.03.2023. Листом від 06.10.2023 Управління нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомило, що приватного нотаріуса [PERSON] було зобов`язано протягом місяця передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Однак вказана вимога не була виконана. Також не було виконана вимога щодо передачі спадкової справи після померлолї [INFO] [PERSON] для подальшого провадження приватному нотаріусу Оніщук О.М. У зв`язку з тим, що приватний нотаріус [PERSON] не виконує вимоги законодавства щодо передачі спадкової справи [PERSON] , позивач фактично позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання спадщини та оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, що і є підставою позовної заяви. Також позивач зазначила, що інших спадкоємців, окрім неї, у покійної немає. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 22.10.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 31.10.2025 до суду представником відповідача - Київської міської ради подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Київською міською радою не порушено жодних прав позивача, справу просила слухати за відсутності представника Київської міської ради. 10.11.2025 представник позивача також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 18.11.2025 до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскільки на сьогоднішній день існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, та фактично втрачені документи, які засвідчують право власності, є всі підстави для звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. А оскільки інших спадкоємців у покійної не було, то належним відповідачем у справі є територіальна громада, тобто Київська міська рада. 01.12.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. У судове засідання позивач та її представник не прибули, до суду було подано заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача також не прибув у судове засідання, у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив міститься прохання про розгляд справи у відсутність представника Київської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті рідної сестри [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Вказана заява позивача 26.08.2021 зареєстрована приватним нотаріусом в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 15, порядковий номер спадкової справи щодо майна [PERSON] за вказаною Книгою - 5/2021. Факт родинних відносин між [PERSON] та покійною [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з: квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , а також земельної ділянки кадастровий номер 3220884400:07:003:0832, площею 0,0601 га, яка розташована на території Садівницького товариства «Віта» (СТ «Віта»), Кіровської сільради Бориспільського району, Київської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на житло та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також з матеріалів справи вбачається, про що також було зазначено позивачем, на підставі Договору про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, укладеного між позивачкою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 26.08.2021 приватний нотаріус прийняла від останніх заяви про прийняття спадщини та включила їх до кола спадкоємців разом з позивачкою. Однак рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.07.2023 у справі № 760/27619/21, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду, визнано недійсним договір про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, укладений 26.08.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН КМНО [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі № 51. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.05.2025 у справі № 753/8203/24 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , не являються належними відповідачами у справі, оскільки вони не є спадкоємцями померлої, так як судом було визнано недійсним договір про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд зауважує, що предметом позову у цій справі є визнання права власності в порядку спадкування, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1277 Цивільного кодексу України визначено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Згідно з частиною першою статті 9 цього Закону у місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини, тому саме Київська міська рада, яка представляє територіальну громаду м. Києва є належним відповідачем у справі. Також судом встановлено, що Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 березня 2023 року № 457/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] », відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 30, ст. 30-1 Закону, Порядку виготовлення та знищення печатки приватного нотаріуса, припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського округу [PERSON] з 31 березня 2023 року. Зобов`язано [PERSON] протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Однак, як вбачається з листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.09.2023 та від 11.09.2025 документи приватного нотаріуса [PERSON] на відповідальне зберігання не були передані. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що документи нотаріального діловодства приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], в тому числі спадкова справа №5/2021, заведена після смерті [PERSON] , не були передані до Київського міського нотаріального архіву, позивач позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини в позасудовому порядку. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на спадкове майно, оскільки це є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити. З огляду на характер спірних правовідносин, підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved