Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до суду з позовом, поданим представником Бурець К.В., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути завдані збитки в порядку регресу у розмірі 20 014,49 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних із експлуатацією наземних транспортних засобів, №ЕР.201576477, забезпечений транспортний засіб «Skoda Fabia», р.н. [NUMBER] . 23.12.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Mitsubishi», р.н. [NUMBER] , та транспортного засобу «Skoda Fabia», р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/7556/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. На підставі поданої потерпілою особою заяви про настання страхового випадку, ПАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 20 014,49 грн. Покликаючись на абз. «а», «в» п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Бурець К.В. в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, таким чином з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 23.12.2020 о 02.00 год. на вул. Сихівська, 2 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi», р.н. [NUMBER] , та транспортного засобу «Skoda Fabia», р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12.02.2021 у справі №464/7556/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 23.02.2021. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, факт керування відповідачем транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинення ДТП та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, доказуванню не підлягає. На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Skoda Fabia», р.н. [NUMBER] , була забезпечена полісом №ЕР.201576477 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленим ПАТ «СК «ПЗУ Україна». На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви про виплату страхового відшкодування, поданих власником пошкодженого транспортного засобу марки «Mitsubishi», р.н. [NUMBER] , страхового акту №1985/1, ПАТ «СК «ПЗУ Україна» 24.02.2021 здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 20 014,49 грн. За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). З урахуванням наведеного, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача, оскільки останній керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, спричинив ДТП, а також самовільно залишив місце пригоди, до якої причетний, чим порушив умови укладеного договору та вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про обґрунтованість та підставність позовних вимог ПАТ «СК «ПЗУ Україна», відтак позов слід задовольнити. Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved