Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

07.07.2025 року, представник позивача - адвокат Усова Юлія Олексіївна, діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги в інтересах [PERSON] та [PERSON] , засобами поштового зв`язку, звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за кожним з позивачів, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивували тим, що вказаний вище житловий будинок відносився до типу господарств колгоспний двір і головою колгоспного двору був [PERSON] , який помер [INFO] , а членом колгоспного двору була його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт на користь позивачів. Оскільки правовстановлюючі документи на будинок за життя спадкодавців не видавалися, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому змушені звернутись із позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 17.07.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями за розпорядженням №01-12/121, у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] у відставку, справу передано у провадження головуючої судді Костюкової Т.В. Ухвалою суду від 24.07.2025 року суддя Костюкова Т.В. прийняла справу до свого провадження. Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року замінено неналежного відповідача Хмільницький старостинський округ Чернігівського району Чернігівської області на належного відповідача Новобілоуську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області та призначено підготовче судове засідання Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, представником надано заяву про розгляд справи у їх відсутності сторони позивача та про підтримання позову (а.с. 140). Відповідач - Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила. Про день та час розгляду справи відповідача повідомлено належним чином. Відзив на позов відповідачем не подано. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи без його участі ( а.с. 71). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 3 статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до копії технічного паспорту, домоволодіння по [ADDRESS] було побудоване в 1962 році ( а.с. 94 зворот. - 96). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки № 9/419 від 13.10.2025, виданої Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області на підставі погосподарської книги сільської ради за 1990-1995 роки, домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 відносилось до суспільної групи господарств „колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , а членом колгоспного двору була [PERSON] ( а.с. 101). Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки встановлено, що спірний будинок належав до суспільної групи господарств «колгоспний двір», тому голова колгоспного двору - [PERSON] та член цього двору - [PERSON] мали право на частину в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР по частині домоволодіння кожен. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 105). Після смерті [PERSON] , до спадкового майна належала частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. Згідно довідки зі Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2591/01-11 від 29.10.2025, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 127 зворот.). Довідкою Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 9/439 від 29.10.2025 (а.с. 120) підтверджено фактичне прийняття [PERSON] спадщини після смерті [INFO] дружини [PERSON] , що узгоджується з положеннями ст. 549 ЦК УРСР (в редак.1963 року), яка була чинною на час відкриття спадщини. До того ж, дана обставина не заперечується і відповідачами. Таким чином, [PERSON] після смерті дружини [PERSON] став мати право на спірне домоволодіння в цілому: на частину як спадкоємець першої черги за законом після смерті дружини та на частку, що належала йому, як колишньому члену колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). За життя [PERSON] розпорядився належним йому майном на користь дітей: [PERSON] та [PERSON] , склавши заповіт, який 16 листопада 1999 року було посвідчено секретарем виконкому Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 68, який на змінювався та не скасовувався ( а.с. 15). Як вбачається із довідок Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 9/272 від 23.06.2025, № 9/273 від 23.06.2025 [PERSON] на день смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , один. Був власником житлового будинку за вищезазначеною адресою ( а.с. 17) Як вбачається з копії спадкової справи № 772/2001, яка надійшла із Державного нотаріального архіву Чернігівської області, після померлого [INFO] [PERSON] спадщину за заповітом прийняли його доньки - [PERSON] та [PERSON] , позивачі по справі, які на підставі вимог ст. 549 ЦК УРСР, подали відповідну заяву до нотконтори. 12.01.2002 [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай); 27.02.2008 - свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на майновий пай ( а.с. 79-97). Родинні відносини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , як батька та доньок підтверджуються копіями свідоцтв про народження [PERSON] серії [NUMBER] , [PERSON] серії [NUMBER] ( а.с. 8, 12 ). Зміна дошлюбних прізвищ позивачів підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] , серії [NUMBER] ( а.с. 9, 13). З довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області» за № 357 від 30.05.2025 вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] станом на 01.01.2013 не зареєстровано (а.с. 18). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. В зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] , позивачу [PERSON] було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , що відображено в поясненнях по спадковій справі державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В.В. № 834/02-14 від 17.06.2025 року ( а.с. 97-97 зворот.). Суд вважає, що в даному випадку наявність вказаних пояснень державного нотаріуса, що свідчать про неможливість вчинення нотаріальної дії, доведено неможливість позасудового оформлення права на спадщину на вказаний будинок через відсутність у спадкоємця на об`єкт спадкування правовстановлюючих документів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачами [PERSON] та [PERSON] можливо визнати право власності за кожною, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved