Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Адвокат Цюпа Віталій Павлович, який діє в інтересах позивача [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення боргу. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до боргової розписки від 02 червня 2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в розмірі 40000 доларів США. Зі змісту боргової розписки вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики та вбачається факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця. Умовами укладеного письмового договору позики передбачено, що відповідач повинен повернути отриману позику у строк до 02.09.2020 року. Вказує, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку суму боргу не повернув. Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не виконано умови укладеного договору позики та визначену умовами договору позики суму відповідачем позивачу не повернено. Також, вказує, що сторони у договорі позики оформленому борговою розпискою визначили суму процентів за користування позикою, яка за період на який видавалась позика складає 8400 доларів США. Загальна сума, яку відповідач [PERSON] повинен повернути позивачеві [PERSON] за договором позики оформленим борговою розпискою від 02.06.2020 року складає 48400 доларів США, що станом на дату складання позовної заяви 14.07.2025 року становить 2022355 грн. 28 коп. за офіційним курсом НБУ 41,7842 грн. до 1 долару США. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі еквівалентному 48400 доларів США, що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу та судові витрати понесені під час розгляду справи у суді. 21 липня 2025 року ухвалю суду відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 29 жовтня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Адвокат Цюпа Віталій Павлович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою місця проживання та розміщено оголошення на веб-сайті Судової влади України. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивачки щодо такого порядку розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2020 року [PERSON] надано Розписку, відповідно до змісту якої вбачається, що він підтверджує факт того, що отримав грошову суму в розмірі 40000 доларів США від [PERSON] . В даній розписці зазначено, що він зобов`язується повернути запозичену суму до 02 вересня 2020 року в сумі 48000 доларів США. В судовому засіданні досліджено Оригінал даної розписки, яка знаходиться в матеріалах справи. Проте, відповідач свої зобов`язання вказані в борговій розписці не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). Атому, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 02 червня 2020 року року, надана [PERSON] , є документом, який підтверджує фактичне, реальне отримання нею від [PERSON] грошових коштів в розмірі 40000 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 48000 доларів США, що еквівалентно 2032243 грн. 20 коп. (42,3384грн. х 48000 доларів США). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у сумі 15140 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved