Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Представник ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся в суд із позовом про стягнення із [PERSON] боргу за послуги з теплопостачання в розмірі 94 764 гривень, 49 коп. посилаючись на те, що позивач надає послуги теплопостачання до квартири відповідача по [ADDRESS] , де проживає відповідач. Взяті на себе зобов`язання по оплаті комунальних послуг відповідач не виконує належним чином, у зв`язку із чим, станом на 01.03.2025 року, виникла заборгованість. 07 липня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведено, що відповідачу надавалися послуги з теплопостачання у вказаний в розрахунку період, сума заборгованості абсолютно не обґрунтована, в розрахунок внесені недостовірні відомості щодо оплати відповідачем 5 грн. заборгованості. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що між сторонами існують договірні відносини. Також позивачем невірно проведено розрахунок та включено до загальної суми заборгованість в сумі 34 269 грн. 98 коп., яка вже стягнута на підставі судового наказу, який виданий Івано-Франківським міським судом 24 вересня 2018 року. Також відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки він вважає, що позивачем такий строк пропущено. 15 липня 2025 року представник позивача надав відповідь на відзив в якій зазначив, що позивач є постачальником послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , є акт прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії у будинках житлового фонду від 06.10.2023 року. Жодних доказів, які б свідчили, що\~ послуги теплопостачання до квартири відповідача надавалися неналежним чином або не надавалися взагалі, немає. Щодо строків позовної давності, то 30 березня 2020 року строки позовної давності продовжено на строк карантину, який було встановлено з 12.02.2020 по 30.06.2023. З 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, на час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. Тому позивачем не пропущено строк позовної давності. Щодо розміру заборгованості, то справді 24 вересня 2018 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 01 липня 2018 року в сумі 34 269 грн. 98 коп. Заборгованість за період з 01 липня 2018 року по 01 квітня 2025 року становить 60 494 грн. 51 коп. 24 вересня 2025 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 липня 2018 року по 01 березня 2025 року в розмірі 60 494 грн. 51 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації місця проживання. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами-відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання. Згідно інформації з Єдиного демографічного реєстру №1461938 від 10.06.2025р., відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). На підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 26.01.2020 року № 17, позивач надає послуги з централізованого опалення і підігріву води (а.с.35). Згідно акту від 06.10.2023 року позивач прийняв в експлуатацію вузол обліку теплової енергії у будинках житлового фонду, зокрема і в будинку де проживає відповідач (а.с.40). Також представником позивача надано таблицю показів теплового лічильника в будинку [ADDRESS] за період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року, де зазначено, що щомісяця показники лічильника в будинку змінювались і тепло безперебійно постачалось до будинку. Відповідач доказів того, що послуги теплопостачання до його квартири надавались неналежним чином або ненадавались взагалі, суду не надано. В силу дії п. 1 та 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем розроблено та оприлюднено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 0111.2021, він вважається укладеним з 01.12.2021 як договір приєднання. Факт приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку, факт отримання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами є фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг та відповідач зобов`язаний оплачувати такі послуги. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, за 2018-2025 роки, станом на 01.07.2018 року заборгованість за послуги теплопостачання за адресою місця проживання відповідача становила 34 269 грн. 98 коп., з яких 28 190 грн. 83 коп. заборгованість за опалення та 6 079 грн. 15 коп. заборгованість за гарячу воду (а.с.36-39). 24 вересня 2018 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 01 липня 2018 року в сумі 34 269 грн. 98 коп. (а.с.23). Відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.03.2025 року наявна заборгованість за період з 01.07.2018 року по 01.04.2025 року у сумі 61 863 грн. 92 коп. Але, позивач просить стягнути заборгованість станом на 01.03.205 року в сумі 60 494 грн. 51 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005. В порушення вимог чинного законодавства України та умов вищезазначеного Договору, відповідач, свої зобов`язання, як споживач, не виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.03.2025 року має заборгованість з оплати за послуги з теплопостачання у розмірі 60 494 грн. 51 коп. Тому вимоги в цій частині позову щодо стягнення заборгованості з відповідача є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то таке клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся до суду з позовом 09 червня 2025 року. Просить стягнути заборгованість за період з 01 липня 2018 року по 01 березня 2025 року. Але , відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні тривав з 12 березня 2020 року та скасовано його 01 липня 2023 року. Але з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до цього часу. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який діяв на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний п. 19 виключено на підставі Закону Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності, який набрав чинності 04.09.2025 року. Отже, позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності визначених ЦК України. Згідно ст. ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача з наданих послуг теплопостачання або ж спростування доводів представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Отже, у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 3028 гривня 00 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved