Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №3988402 від 11.10.2021 у розмірі 32480,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 3988402. Згідно п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3150,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Сторонами кредитного договору узгоджено, що позичальник відповідає перед кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Відповідно до п. 6.3. договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 6.4. договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Усі платежі за договором повинні здійснюватися позичальником шляхом переказу коштів Товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором. Звертають увагу, що укладаючи договір позичальник підтвердив, що вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви, є повною, актуальною та достовірною. 26.01.2022 року було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3988402. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3988402. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3988402. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3988402 від 11.10.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32480,00 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7000.00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24780,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.; - заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн.; заборгованість за комісіями - 700.00 грн.; - інфляційні збитки - 0.00 грн.; нараховані 3% річних - 0.00 грн. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Представник позивача Ткаченко М.М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та розгляд справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено що, 11.10.2021 року між ТОВ «Міолан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3988402, відповідно до якого позичальник отримав кошти в розмірі 7000,00 гривень, строком на 30 днів, тобто кінцевою датою повернення кредиту до 10.11.2021 року, комісією за надання кредитних коштів 700 гривень, процентною ставкою в 1,5 % від фактичного залишку кредиту та стандартною процентною ставкою за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредитних коштів, графіком розрахунків та паспортом споживчого кредиту, анкетою заявою на кредит. Договір укладався в письмовій електронній формі, шляхом підписанням його одноразовим ідентифікатором, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с.8-12). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] акцептував договір № 3988402 від 11.10.2021 року, підписанням його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатору W73028, що був направлений на мобільний номер телефону [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до довідки виданої ТОВ «ФК «Елаєнс» від 23.04.2025 року, на картку № [NUMBER] 11.10.2021 року здійснений переказ коштів в розмірі 7000,00 гривень згідно договору № 3988402 (а.с. 21). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3988402 [PERSON] 11.10.2025 року було надано кредит в сумі 7000 грн. Окрім того, 11.10.2021 року ТОВ «Міолан» було нараховано [PERSON] комісію за оформлення кредиту в розмірі 700,00 грн та відсотки за користування кредитом з 12.10.2021 по 09.01.2022 в розмірі 14630, 00 грн (а.с.22-23). 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83 відповідно до умов договору ТОВ «Вердикт капітал» набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а ТОВ «Мілоан» не відповідає перед ТОВ «Вердикт капітал», якщо одержані ТОВ «Вердикт капітал» суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (а.с.44-53). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 року відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3988402 в розмірі 22330,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 гривень; заборгованість по відсоткам 14630,00 гривень; заборгованість по комісії 770 гривень (а.с.59). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 3988402 в розмірі 32480,00 гривень, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 7000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 14630,00 грн, заборгованість з комісії 700,00 грн, нараховані відсотки 10 150,00 грн (а.с.24). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладеного договір № 10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект центр» належні ТОВ «Вердикт капітал», а ТОВ «Коллект центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги ТОВ «Вердикт капітал» до боржників, в тому числі і до [PERSON] визначених у додатку до договору, що є витягом з реєстру боржників (а.с.26-31). Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 3988402 в розмірі 32480,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням 7000,00 грн; сума заборгованості за нарахування відсотками 24780,00 грн; сума заборгованості за нарахованими комісіями 700,00 грн. (а.с.43). Відповідач свого зобов`язання не виконав. Погашення заборгованості не здійснив. В зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем на суму 32480,00 грн. Що підтверджується матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір -домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положення частини 1 статті 1078 ЦК України передбачають, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подала до суду розрахунок заборгованості. Враховуючи наведене, позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, підписання договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №3988402 від 11.10.2021 року перейшло до позивача. Що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 32480,00 грн. Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаного Договору відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Прострочив платежі, згідно з умовами договору та не повернув кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн., представник позивача надала договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 1628 від 01 серпня 2025 року, витяг з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025 року. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Що узгоджується з позицією Верховного Суду (постанова від 03 жовтня 2019 року справа № 922/445/19, додаткова постанова від 16 червня 2022 року справа № 873/244/21). Враховуючи наведене, клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судових витратна правничу допомогу слід задовольнити. Та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 13000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. з врахуванням коефіцієнта 0,8. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved