Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем 05.12.2015 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2019 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2019 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, щомісячно в розмірі 1699 грн. на місяць з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 12.08.2019 року і до його повноліття, тобто до [INFO] . Позивач зазначила, що на сьогодні їх син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку із збільшенням потреб у навчанні, розвитку, витрат на лікування та медичного догляду, тому вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач через канцелярію подільського міськрайонного суду Одеської області подав відзив на позовну заяву, який зареєстрований за вх.№9288 від 11.07.2024 року, просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про збільшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі. Зазначив, що наразі він не змозі спочувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у вказаному розмірі, оскільки не працює, хворіє на бронхіальну астму з 1991 року, неодноразово лікувався спеціалізованих закладах, отримував допомогу як інвалід з дитинства. Крім того, н його утриманні перебувають хворі батьки-пенсіонери, за якими він здійснює догляд та несе відповідні матеріальні затрати. Також, зауважив, що згідно довідки №320 від 21.06.2024 року директора ліцею №1 Подільської міської ради син [PERSON] навчається в 3-В класі з 2022 року, батько [PERSON] приймає участь у вихованні і навчанні сина протягом всього цього часу, цікавиться успіхами дитини у навчанні, підтримує контакт з ліцеєм, вчителями сина. Батько доволі часто приводить сина на заняття і забирає його. Позивачка [PERSON] через канцелярію Подільського міськрайонного суду Одеської області надала заперечення на відзив, який зареєстрований за вх.№10711/24 від 13.08.2024 року, просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що відповідач є особою працездатного віку, не є інвалідом, належних і допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан або стан його здоров`я, а також те, що зміна сімейного стану вплинула значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі відповідачем не надано. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№20739 від 18.12.2025 року про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Івасишин В.П. в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№20740 від 18.12.2025 року, в задоволенні позовних вимог просив відмовити та врахувати пояснення, надані у відзиві на позовну заяву. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.06.2016 року Котовським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №5968. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2019 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, щомісячно в розмірі 1699 грн. на місяць з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 12.08.2019 року і до його повноліття, тобто до [INFO] . У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (висновок Верховного Суду викладений у постанові Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17). Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 143цс13. Позивачка зазначає, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1699 грн., збільшились витрати на навчання, розвиток та інші витрати Верховний Суд зазначає, що вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 3196 гривень. Відтак розмір аліментів, які на даний час стягуються з відповідача, є нижчим за 50 відсотків прожиткового мінімуму. Дитина проживає разом з позивачкою, і так чи інакше, обов`язок по її забезпеченню в основному покладено на неї. Той факт, що дитина проживає разом з позивачкою сам по собі вказує, що вона несе більші витрати на її утримання. Необхідно також врахувати потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Безумовно, утримання дітей є обов`язком обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Згідно довідки №320 від 21.06.2024 року директора ліцею №1 Подільської міської ради Віктора Герасименко, син [PERSON] навчається в 3-В класі з 2022 року, батько [PERSON] приймає участь у вихованні і навчанні сина протягом всього цього часу, цікавиться успіхами дитини у навчанні, підтримує контакт з ліцеєм, вчителями сина. Батько доволі часто приводить сина на заняття і забирає його. Згідно виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого від 24.06.2024 року [PERSON] перебуває на обліку з діагнозом, отримував допомогу (інвалід дитинства) до досягнення 18 років, подальшу пенсію (з 18 років) не призначено, так як не з`явився до МСЕК, лікується амбулаторно. Доказів щодо погіршення матеріального стану, наявності інвалідності, доказів того, що за станом здоров`я відповідачу взагалі протипоказана робота не надано, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Враховуючи викладене, вимоги розумності та справедливості, та те що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, суму стягуваних на даний час аліментів в розмірі 1699,00 грн. щомісячно, яка, на думку суду, є недостатньою, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково та розмір аліментів слід збільшити, визначивши таким чином щомісячний розмір в сумі 3000,00 грн. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка від сплати судового збору за подання позовної заяви у цій категорії справ звільнена, то судовий збір в сумі 1211,20 грн. в дохід держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial