Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №78913138 від 07.06.2023. Вказаний договір був укладений у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням ІТС, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно\~Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов вказаного договору, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив ці договори та Правила надання грошових коштів у позику. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі\~ТОВ «ЄАПБ») за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» прав вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. На підставі вказаного договору факторингу позивач отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 18855,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, відповідач [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» уклали договір кредиту № 6497962 від 27.06.2023, в межах якого товариство надало відповідачу кредит. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі. Кредитні кошти надані відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки , яка надана відповідачем. 28.11.2023 між TOB "МІЛОАН" та позивачем укладено договір факторингу № 28112023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №6497962 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 17097,90 грн. Позивач зазначив, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.11.2023 товариством не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Позивач зазначив, що всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого обов`язку та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення заборгованості, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення з відповідача боргу за кредитними договорами, який в загальному розмірі становить 35952,90 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Головуюча суддя Київська Т.Б. перебувала у щорічній відпустці у період з 08.12.2025 по 19.12.2025, включно, на підставі наказу №204 по Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області від 26.11.2025. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень суду не подавав. Зважаючи на викладене суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 07.06.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78913138. Розмір кредиту становить 3000,00 грн. Строк позики 30 днів, тобто до 07.07.2023. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7%. Знижена процентна ставка 2,5%. Орієнтована реальна річна процентна ставка становить 90465,53%. Відповідно до п.20 договір укладений у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, зі застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У реквізитах сторін позичальником зазначено номер банківської платіжної картки на яку він бажав отримав кредитні кошти, а саме [NUMBER] (а.с.6-7). До позовної заяви позивачем також приєднано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит до вказаного вище договору позики №78913138 (а.с.8). 16.06.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного вище договору позики. Відповідно до умови угоди розмір кредитну було збільшено на 2500,00 грн. Таким чином, загальний розмірі наданої позики становить 5500,00 грн. (а.с.9). До позовної заяви позивачем також приєднано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит до вказаного вище договору позики №78913138, з урахування укладеної додаткової угоди від 16.06.2023 (а.с.10). Вказані вище документи підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору позики №78913138 підготовленого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», станом на 22.11.2023, заборгованість відповідача становила 18855,00 грн., а саме 5500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13355,00 грн. заборгованість за процентами (а.с.11-13). З вказаного розрахунку заборгованості також слідує, що відповідач 04.08.2023 здійснив часткове погашення заборгованості у розмірі 2582,50 грн. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.14-17). 28.07.2021 сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, якою погодили внести зміни до п.1.3 договору щодо порядку повідомлення боржників (а.с.18), а 13.06.2022 уклали додаткову угоду №7, якою погодили викласти п.9.1. договору у такій редакції: «п.9.1. Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік»\~(а.с.19). 22.11.2023 між тими самим сторонами було підписано додаткову угоду №13 до цього договору, визначивши загальну суму прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 (а.с.20). Того ж дня, між сторонами було підписано акту прийому-передачі реєстру боржників №12 (а.с.21). Також позивачем надано до суду квитанцію №20501 від 23.11.2023 на підтвердження оплати за договором факторингу (а.с.23). У витязі №12 з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 зазначено, що позивач отримав право вимоги до [PERSON] за договором позики №78913138 на загальну суму заборгованості 18855,00 грн. (а.с.22). 27.06.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 6497962, згідно з умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений у п.1.3. надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання передбачені договором. Сума кредиту становить 5000,00 грн. (п.1.2.). Строк кредитування 100 днів (п.1.3). Дата повернення кредиту 05.10.2023 (п.1.4.). Проценти за користування кредитом у розмірі 13500,00 грн., які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.3). Також, кредитним договором передбачено проценти за користування кредитом у розмірі 500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2). Комісія за надання кредиту 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в моменту видачі кредиту (п.1.5.1). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] (п.2.1.) (а.с.29-34). Відповідно до п.6.1 вказаного вище договору, такий укладається в електронній формі в особистому кабінету позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. На підтвердження укладання вище вказаного договору позивачем також була надано графік платежів, заяву на отримання кредиту №6497962 від 27.06.2023, анкету-заяву на отримання кредиту №6497962, та паспорт споживчого кредиту, в якому наведено, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовна реальна річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, тощо (а.с.34-зворотній бік, 35-37) Як слідує з платіжного доручення №103911666 від 27.06.2023 ТОВ «МІЛОАН» здійснило перерахування коштів у розмірі 5000,00 грн.\~на рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), банківська картка [NUMBER] , призначення платежу «кошти згідно договору №6497962» (а.с.38-39). Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 6497962 від 27.06.2023 за період з 27.06.2023 (дата видачі кредиту) по 28.11.2023 (дата відступлення права вимоги), підготовлений ТОВ «МІЛОАН», з якого вбачається, що у відповідача, на момент відступлення права вимоги була наявна заборгованість у розмірі 17097,90 грн (а.с.40-41). З вказаного розрахунку заборгованості також слідує, що відповідач 16.08.2023 здійснив часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 1876,00 грн. 28.11.2023 між ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "МІЛОАН" було укладено Договір факторингу № 28112023. Відповідно до п.1.1. договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с.43-47). Також позивачем надано до суду платіжні інструкцію №2533 від 01.12.2023 на підтвердження оплати за договором факторингу (а.с.50). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 28.11.2023 та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28112023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6497962, заборгованість у сумі 17097,90 грн, з яких: 4166,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12431,90 грн. сума заборгованості за відсотками; 500,00 грн. сума заборгованості за комісією (а.с.48-49). Позивачем не суду надано власний розрахунок заборгованості до вказаних вище договорів, однак в позовній заяві представник позивача стверджувала, що розмір вказаної вище заборгованості, після отримання прав вимоги до боржника, залишився незмінний. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Крім того, без здійснення входу позичальником на сайт кредитодавця, без отримання ним умов договору (оферти) і повідомлення з одноразовим ідентифікатором та без введення відповідачем одноразового ідентифікатора, що означає прийняття пропозиції (акцепту), кредитний договір не був би укладеним. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 28 квітня 2021року у справі №234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі №234/8079/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі№640/7029/19. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт-фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор -банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник-набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої\~грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином, договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року діяв на момент відступлення права вимоги, а додаткові угоди, якими таке відступлення було оформлене, є складовою цього договору, а тому ТОВ «ФК «ЄАЗПБ» набув право вимоги за договором позики №78913138 до відповідача. Відповідач не спростував обставину, що він не укладав кредитні договори та не отримував кредитні кошти за цими договорами. Судом також враховано те, що учасниками спірних правовідносин, за виключенням відповідача, є фінансові, а не банківські установи, нормативно-правове регулювання діяльності яких має свої особливості, зокрема, що стосується вимог до первинної документації. Так, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «МІЛОАН» не є банками, а тому не відкривають позичальнику рахунок, а лише здійснюють перерахування кредитних коштів на вже існуючий рахунок позичальника у банківській установі. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. зокрема, постанови Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17, від 25 липня 2024 року справі №500/6150/14). Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20). Суд вважає встановленим та належним чином підтвердженим факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитними договорами, а також факт неповернення отриманих кредитних коштів кредитодавцю у порядку та строки, визначені договорами. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитні договори, встановлюють обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цими договорами, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаними вище кредитними договорами у загальному розмірі 35952,90 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн. понесеного судового збору.

Outcome: approved