Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 2021223240 від 02.11.2018 року у розмірі 9477,18 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 6200,00 грн, заборгованості за відсотками 3277,18 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн, і витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.11.2018 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2021223240. Відповідно до договору факторингу №18/08/21 від 18.08.2021 року АТ «ОТП Банк» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Цикл Фінанс». Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 9477,18 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту: 6200 грн; заборгованість по відсотках: 3277,18 грн; заборгованість по комісії: 0 грн; заборгованість по пені: 0 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2025 року визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року провадження у справі було відкрито, справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Розпорядженням керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Іванко Л.С. № 140/25 від 08 жовтня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 № 2043/0/15-25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 жовтня 2025 року визначено головуючого суддю Морозовську О.А. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2025 року суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Морозовською О.А. прийнято до свого провадження дану цивільну справу та постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розглядати справи без участі позивача (а.с. 1-6). Відповідач у судове засідання з`явилася, визнала наявність боргових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором і у розмірі вказаному позивачем та визнала позов в повному обсязі. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Крім того, згідно п.1 ч. 1ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 УК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.11.2018 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2021223240, згідно умов якого [PERSON] отримала грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби. У відповідності до п. 1.1 Договору, банк надав [PERSON] , кредит в загальній сумі 5862,93 грн. з датою остаточного повернення кредиту 02.09.2019. Відповідно до п.1.2 Договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 0,01 % річних. Згідно розрахунку\~заборгованості та\~виписки з\~особового рахунку\~відповідачки,\~заборгованість відповідачки\~за вищевказаним\~кредитним договором\~станом на\~18.08.2021\~року становить 9477,18 грн/ Відповідно до Договору факторингу № 18/08/21 від 18.08.2021 року АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 2021223240 від 02.11.2018 року. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що 02.11.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , вільно, на власний розсуд було укладено кредитний договір № 2021223240, який підписаний відповідачкою. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковими для виконання. АТ «ОТП Банк» надало відповідачці кредитні кошти, які остання повинна була повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором. Водночас, як встановлено судом, відповідачка порушила умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредиту в обумовлений сторонами строк та сплати процентів за користування ними, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «Цикл Фінанс» перейшли права АТ «ОТП Банк» і він має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним договором. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, який узгоджуються з умовами договору, відповідачкою не спростований. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов та визнала наявність у неї боргових зобов`язань перед позивачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідачем визнано наявність у неї боргових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором. При цьому, суд враховує, що відповідачка жодним чином позовні вимоги не спростувала. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (платіжна інструкція № 13955 від 28.08.2025 р., а.с. 7). За правилами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 1211 грн 20 коп.Крім того, відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу. Так, в межах цієї справи позивач ТОВ «Цикл Фінанс» отримало правову допомогу адвоката Кеню Д.В. на загальну суму 3000 грн., що підтверджуються доданими до позовної заяви копією Договору про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025 року, копією ордеру серії АІ № 1975613 від 15.08.2025, актом № 2021223240 від 25.08.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на суму 3000 грн., які суд вважає належними та допустимими доказами. Також суд враховує, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Виходячи з предмету спору, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, відсутності заперечень відповідачки щодо співмірності витрат позивача на правову допомогу, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved