Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.12.2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 450/0776 для придбання транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти (кредит) у сумі 340 765,00 грн. з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 17.12.2023 року, із сплатою 0,01% річних за користування кредитом. Згідно п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частина в розмірі 9 467,15 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, не пізніше 18 числа кожного місяця. Позивач зазначає, що банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Загальна сума заборгованості станом на 12.09.2024 року становить 203 392,02 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 203 359,69 грн.; - проценти за користування кредитом в сумі 32,33 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між банком та [PERSON] 18.12.2020 укладено договір застави майна № 450/0776/1. Згідно п. 2.4 Договору застав, предметом застави є рухоме майно: транспортний засіб марки HYUNDAI, моделі TUCSON, тип легковий - загальний / CAR-General Універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, колір сірий, об?єм двигуна 1999, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , про що було внесено запис про обтяження належного заставодавцю предмету застави 18.12.2020 року за реєстраційним № 28399848 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з нього за № 69918270. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 203 392,02 грн. та у рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет до договору застави майна № 450/0776/1 від 18.12.2020, а саме: транспортний засіб марки HYUNDAI, моделі TUCSON, тип легковий - загальний / CAR-General Універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, колір сірий, об?єм двигуна 1999, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить [PERSON] , шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Представник позивача подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані у справі докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 18.12.2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 450/0776, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти (кредит) у сумі 340 765,00 грн. з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 17.12.2023 року, із сплатою 0,01% річних за користування кредитом. Згідно п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 9 467,15 грн. та сплачувати проценти. Перший ануїтетний платіж позичальник сплачує до 18 січня 2021року, у подальшому не пізніше 18 числа кожного місяця. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Загальна сума заборгованості станом на 12.09.2024 року становить 203 392,02 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 203 359,69 грн.; - проценти за користування кредитом в сумі 32,33 грн. 18.12.2020 укладено договір застави майна № 450/0776/1. Згідно п. 2.4 Договору застав, предметом застави є рухоме майно: транспортний засіб марки HYUNDAI, моделі TUCSON, тип легковий - загальний / CAR-General Універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, колір сірий, об?єм двигуна 1999, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , про що було внесено запис про обтяження належного заставодавцю предмету застави 18.12.2020 року за реєстраційним № 28399848 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з нього за № 69918270. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. За правилами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України,якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Нормами ст. 611 ЦК України визначено: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 628 ЦК України договір закріплено, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Отже, право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою. Заст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. За правилами ч. 1 ст.23, ст.ст.24,27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як встановлено з матеріалів справи, повідомленням відповідача було повідомлено про порушення забезпечених заставою зобов`язань. З урахуванням вищенаведеного, заявлені вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ч. 2ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 101,76 грн., який був сплачений останнім при зверненні до суду.

Outcome: approved