Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ) у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Свої вимоги, обґрунтовує тим, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року за позовом [PERSON] до ГУПФ України у Волинській області зобов`язано відповідача провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 21.07.2021 року №33/23-1274д. На підставі зазначеного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області було проведено нарахування пенсійних виплат в розмірі 162966,92 грн. Зазначає, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті, вона, як спадкоємець за законом, успадкувала майно, що складається з невиплаченої заборгованості по недоотриманій пенсії в розмірі 162966,92 грн. Вказує, що звернулася до відповідача із заявою про здійснення виплати недоотриманої пенсії чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , як набутого спадкового майна, та їй відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії матері. Вважає такі дії зі сторони відповідача, як державного органу, який має виконувати повноваження виключно у відповідності до закону, є протиправними, та такими, що перешкоджають їй в отриманні недоотриманої пенсії чоловіка. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на її користь належні на день смерті [PERSON] , але не одержані ним за життя, 162966,92 грн. пенсійних виплат та судові витрати по справі. У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує позовні вимоги позивача, оскільки, заборгованість з виплат за рішеннями судів з об`єктивних причин, а саме відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України, та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника чи інших посадових осіб ГУ ПФУ у Волинській області. Крім того, зазначає, що обґрунтовуючи позицію позову, позивач, вказувала, що нараховані за життя її чоловіка кошти на виконання рішень суду, входять до складу спадщини, при цьому жодних доказів про те, що нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, з якого вбачалося б, що до складу спадщини включено кошти у вигляді недоотриманої пенсії на виконання рішення суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 року адміністративний позов позивача задоволено повністю. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Волинській області задоволено частково. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 року провадження у справі закрито. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2025 року, заяву позивача про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено, справу передано до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Ухвалю Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 10-11). Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від07.12.2021 року за позовом [PERSON] до ГУПФ України у Волинській області зобов`язано відповідача провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 21.07.2021 року №33/23-1274д. На виконання вищезазначеного рішення суду від 07.12.2021 року, проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 162966,92 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер (а.с. 11). Судом встановлено, що позивач у січні 2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про проведення виплати сум боргу на виконання рішення суду. Також встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії у разі втрати годувальника з листопада 2022 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Листом від 13.02.2025 №2057-827/У-02/8-0300/25 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило у виплаті коштів, повідомивши позивача, що на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду у справах №140/10693/21 від 07 грудня 2021 року проведено перерахунок пенсії покійному чоловіку [PERSON] . При зверненні у встановленому порядку осіб (членів сім`ї), визначених у статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», недоодержанні суми підлягають виплаті без заміни сторони у виконавчому провадженні, за рахунок коштів та у порядку черговості, визначених відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року №21-2 (а.с. 14). Однак, суд не погоджується з такими діями відповідача, виходячи з наступного. Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1). Суд наголошує, що зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується із положеннями Цивільного кодексу України. Згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Статтею 1227 Цивільного кодексу України, своєю чергою, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Водночас Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими. Такий підхід до визначення правової природи спірних правовідносин відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у поставах від 04 грудня 2024 року у справі № 120/8398/24, від 11 квітня 2024 року у справі № 160/26335/23, від 06 квітня 2022 року у справі № 200/10136/20, від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а. Так у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульована висновок про те, що, у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання. Отже, зміст наведеного дає підстави для висновку, що законодавець передбачив випадок, за якого особа може звернутись до пенсійного органу у позасудовому порядку в межах адміністративної процедури за виплатою нарахованих, але невиплачених сум пенсії, за умови, якщо така особа звернулась не пізніше шести місяців з дня смерті пенсіонера. Тобто, невиплачені суми пенсії не повинні бути включені до складу спадщини. В протилежному випадку невиплачені суми пенсії будуть успадковані та матимуть іншу правову природу. Судом встановлено, що позивач протягом 6 місяців після смерті ( [INFO] ) ) та отримання (24 жовтня 2022 року) свідоцтва про смерть чоловіка [PERSON] , не зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області для отримання відповідних сум пенсії. Матеріалами справи стверджується та визнається учасниками справи в заявах по суті спору, що з такою заявою позивачка звернулася лише 11 січня 2025 року (вх.№827/У-0300-25 від 21.01.2025 року), тобто поза межами шестимісячного строку, який передбачено ч. 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII. У такому разі, у силу ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, сума пенсії, що належала [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, та орган Пенсійного фонду не здійснює виплату неодержаної пенсії у порядку ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, ч. 1 ст. Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказаний висновок сформований в постановах Верховного Суду від 06 квітня 2022 року в справі № 200/10136/20-а та від 09 червня 2022 року в справі № 200/12094/18-а. При цьому, обставина наявності/відсутності свідоцтво про право на спадщину (на спірні суми пенсії) не є визначальними в спірних правовідносинах для визначення їх характеру, позаяк позивачка не дотрималася механізму передбаченого статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відтак сума недоотриманої пенсії ввійшла в склад спадщини. Також варто зауважити, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Так, довідкою КП «Інформаційно-розрахунковий цент» Володимирської міської ради Волинської області підтверджується, що [PERSON] до дня смерті [PERSON] проживала з ним за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відтак, в даному випадку, суд вважає, що позивач має право на спадкове майно - пенсію чоловіка в розмірі 162966,92 грн., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які є спеціальними у даних правовідносинах. Таким чином, враховуючи викладені обставини, практику Верховного Суду та у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved