Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулась в суд з позовом до Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позов мотивовано тим, що вона проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 07.07.2016 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, здійснювали покупки, проводили спільно відпочинок та спільні свята. [INFO] [PERSON] загинув після танкового обстрілу поблизу пункту Авдіївка після виконання бойового завдання. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Позивачка просить суд встановити факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.07.2016 року по [INFO] . Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 13.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Витребувано у Малинської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 150/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 25.03.2025 від представника відповідача Чоповицької селищної ради надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позовних вимог позивача. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 10.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 29.08.2025 від адвоката Васянович М.І. надійшла заява про залучення у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] через її законного представника [PERSON] та зупинення провадження у справі до прийняття та набрання законної сили рішенням у справі №283/443/25 про встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Суд, дослідивши заяву [PERSON] , дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки предметом спору у даній справі є встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем. Представник позивача адвокат Коваль Т.І. та позивач [PERSON] просили вимоги позовної заяви задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер у віці 47 років [INFO] в с. Андріївка Сватівського району Луганської області (а.с.9). Згідно сповіщення [INFO] від 02.07.2024 року № 3082 [PERSON] загинув під час виконання обов`язків військової служби поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області. Відповідно до довідки Чоповицької селищної ради № 3-234 від 20.12.2024 року [PERSON] дійсно проживала разом з своїм цивільним чоловіком [PERSON] . [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство до дня його смерті [INFO] . Згідно Договору № 19476897407 на вклад «МІЙ ДИПОЗИТ» від 21.04.2019 ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] має депозитний рахунок (а.с.12). Згідно Договору № 19435239807 на вклад «МІЙ ДИПОЗИТ» від 05.03.2019 ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] має депозитний рахунок. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 068687 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,6064 га на території Йосипівської сільської ради. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 06869 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,7780 га на території Йосипівської сільської ради. Відповідно до відповіді Першої Коростенської державної нотаріальної контори від 18.12.2024 № 651/02-14, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через ненадання документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Ч. 1, 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно з вимогами ч.1 та ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] у [ADDRESS] , з 2016 року як чоловік та дружина. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, здійснювали спільні покупки, разом проводили відпочинок та святкували спільні свята. [INFO] [PERSON] загинув унаслідок танкового обстрілу поблизу населеного пункту Авдіївка під час виконання бойового завдання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] у [ADDRESS] , як чоловік та дружина, планували викупити будинок, у якому жили, для чого і відкрили дипозит. За час спільного проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство. Свідок зазначила, що її чоловік працював разом із [PERSON] . [PERSON] перед від`їздом залишив кошти свідку та просив за них купити подарунок [PERSON] , турбувався також про доньку [PERSON] , допомагав їй із начанням. Він планував офіційно оформити стосунки, одружитися з [PERSON] , проте не встиг, у 2024 році [PERSON] загинув. Оцінюючи покази свідків [PERSON] та [PERSON] які підтвердили факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка та її представник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовна заява про встановлення проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , із 07.07.2016 року по день його смерті, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved