Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

04.03.2025р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК"ЄАПБ") звернувся до суду з позовом простягнення з гр. [PERSON] заборгованості за кредитним договором №102851928 від 01.12.2021р. в розмірі 61500грн. та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 3028грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених витрат. Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочного порядку. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - підлягають задоволенню , за наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН" та [PERSON] було укладено договор про споживчий кредит №102851928 відповідно до умов якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 15000грн. строком на 30 днів, тобто, - до 31.12.2021р., датою надання кредиту є 01.12.2021 зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 1% на день та застосовується протягом строку надання кредиту (а.с.5-9). До договору додано паспорт споживчого кредиту №№102851928 (а.с.10). З Додатку №1 до Договору №100025039 від 11.04.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, вбачається, що чиста сума кредиту за розрахунковий період з 01.12.2021р. до 31.12.2021р. становить 21000грн, з яких 15000грн сума кредиту за договором, 4500грн. проценти за користування кредитом та 1500 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.9 звор.стор.) 16.07.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024(а.с.13-14). Надалі, 16.07.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ФК«ЄАКПБ» підписано Акт прийому-передачі боржників за Договором факторингу №16072024 від 16.07.2024 (а.с.15). З Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 та розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] заборгував позивачу за кредитним договором №102851928 від 01.12.2021 загалом 61500грн, з яких 15000грн - заборгованість за основним боргом, 45000грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.16-17). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А, ст.1054 ЦК України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушив умови кредитних договорів, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитних договорів суду не представлено. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Згідно ч.1ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитний договор №102851928 від 01.12.2021 року в розмірі 61500 грн. Відповідно до положень ст.ст.13,81,83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, що подане відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи... Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може з власної ініціативи збирати докази, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та розглядає справу за принципами змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до ст.ст.89,229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно зі ст.2 ЦПК України. Вимогами ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а ст.611 ЦК України, - що, в разі порушення зобов`язання, - настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст.1049 ЦК України закріплено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором, а, відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, - позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за договором позики. Тому, з врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством та узгоджуються з наданими доказами. Так, ст.625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов`язання. Ч.1ст.607 ЦК України встановлює виключення із загального правила про припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто, у будь-якому випадку боржник зобов`язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені цією статтею. З огляду на вищевказане, оскільки відповідач, на твердження позивача, порушив грошове зобов`язання, і це твердження нічим не спростоване, в позивача виникло право на застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК України. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3028грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved