Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

23.09.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовської Наталії Вікторівни про внесення виправлень у текст договору купівлі-продажу, зміну оплати послуг нотаріуса, відшкодування моральної шкоди, у якій позивач просить: - зобов`язати відповідача внести виправлення у текст договору купівлі-продажу від 31.01.2023; - змінити оплату послуг відповідача; - стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп. З урахуванням наданих в підготовчому судовому засіданні пояснень, обґрунтовує поданий позов таким. 31.01.2023 між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями. Відповідно до договору позивач придбала житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений відповідачем приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовською Н.В. Позивач зазначає, що з текстом договору перед його підписанням ні продавці, ні вона сама не ознайомлювалися, оскільки не вважали за необхідне, а також сподівались на компетентність та чесність відповідача. Пізніше позивач виявила у тексті зазначеного договору помилки, а саме в описі будинку вказано, що він кам`яний, однак, технічний паспорт свідчить, що його стіни є глиняними. Позивач звернулася до відповідача з проханням виправити цю неточність, однак, нотаріус їй відмовила. Також нотаріус не використала під час оформлення договору оцінку господарства, яку їй надала позивач. Тому просить суд зобов`язати відповідача внести виправлення у текст договору купівлі-продажу від 31.01.2023 відповідно до фактичного стану будівлі. Оскільки нотаріус Красовська Н.В. неналежно виконала свої обов`язки, то, прохаючи змінити оплату послуг відповідача, позивач мала на увазі повернути їй частину вартості оплачених нотаріальних послуг у розмірі 7500 гривень 00 копійок. Зазначає, що змушена звертатись до суду, а це має наслідком зміни у житті, зайві поїздки, додаткове лікування, хвилювання та витрати, що завдає позивачці моральної шкоди. 25.09.2025 ухвалою судді Віньковецького районного суду Хмельницької області у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання 22.10.2025, надіслано учасникам справи копію зазначеної ухвали. Проведення підготовчого судового засідання 22.10.2025 відкладено на 20.11.2025 у зв`язку з неявкою учасників процесу. 15.10.2025 в електронній формі через електронний кабінет до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить його прийняти та врахувати під час розгляду справи, позовні вимоги позивача просить залишити без задоволення з таких підстав. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Відтак нотаріус не може бути відповідачем і у цій справі. Також зазначає, що під час підготовки пакету документів, необхідного для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, нею на базі даних Фонду державного майна України було сформовано довідку про оціночну вартість вказаного вище об`єкта нерухомого майна, в якій вартість об`єкта оцінки становила 88692,00 (вісімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто дві гривні нуль копійок). Всі сторони договору погодились із вказаною оціночною вартістю житлового будинку та зазначення цієї вартості у тексті договору. При створенні проекту договору купівлі-продажу житлового будинку в тексті договору була допущена технічна помилка (одрук), де матеріали стін будинку були зазначені як «кам`яний» замість «глинобитний», проте дані про матеріали стін не вносяться у довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна, і тому ніяким чином не можуть вплинути на оціночну вартість. На численні письмові та усні звернення позивача були на дані роз`яснення, що відповідно до ст. п. 6.16 розділу VI Правил ведення нотаріально діловодства: «У разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи (іб), щодо якої (их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні». Вказує, що позивачу неодноразово було запропоновано особисто звернутись до відповідача з оригіналом договору купівлі-продажу житлового будинку для виправлення технічної помилки, а також роз`яснено, що дана технічна помилка ніяким чином не впливає ані на оціночну вартість вищевказаного об`єкта нерухомого майна, ані на вартість нотаріальних послуг з посвідчення договору купівлі-продажу. Натомість позивачка, не бажаючи надати відповідачці свій примірник договору купівлі-продажу житлового будинку для виправлення технічної помилки в тексті договору, почала вимагати від нотаріуса повернення частини вартості нотаріальних послуг за посвідчення договору купівлі-продажу, на що їй було надано відмову. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні 20.11.2025 позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Пояснила, що відзив отримала, однак, заперечила щодо прийняття його судом, оскільки він не містить пояснень по справі та до нього не додані докази, що мають значення для справи. Відповідач приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовська Н.В. у підготовче судове засідання 20.11.2025 не з`явилася, однак, 10.11.2025 подала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. Протокольною ухвалою заяву відповідача приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовської Наталії Вікторівни про прийняття відзиву задоволено, поданий відзив прийнято та долучено до матеріалів провадження. Суд під час постановлення вказаної ухвали керувався таким. Положеннями ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є, зокрема, відзив на позовну заяву (відзив), який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Частиною 7, 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала судді від 25.09.2024 про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету 25.09.2025 о 21 год. 24 хв. Отже, днем отримання ухвали вважається 26.09.2025. Вказаною ухвалою, зокрема, постановлено надіслати учасникам справи копію ухвали, відповідачу - копію позовної заяви з додатками. Відповідач в строк 15 днів з часу отримання копії ухвали має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відтак у строк до 13.10.2025 (включно) відповідач мала право подати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Як зазначено вище, відзив надісланий в електронній формі через електронний кабінет 15.10.2025, який судом отримано15.10.2025. Водночас позивач звернулася до суду з позовом через канцелярію суду, надавши примірник позовної заяви з додатками для відповідача, який разом з ухвалою про відкриття провадження був йому надісланий судом засобами поштового зв`язку. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказані документи відповідач отримала особисто 03.10.2025, що не дало їй змоги скористатись правами, передбаченими процесуальними нормами, в період з дня отримання ухвали в електронному вигляді до 03.10.2025. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). У підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). З огляду на викладене та зважаючи на те, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд не вбачав підстав для повернення відзиву без розгляду. 20.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 04.12.2025. У судовому засіданні 04.12.2025 оголошено перерву до 18.12.2025 у зв`язку з початком судового засідання у іншій справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 18.12.2025 позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Підтвердила те, що 08.08.2025 отримала листа відповідачки № 491/01-16 від 02.08.2025 щодо виправлення описки, однак, не зверталася, за таким виправленням, оскільки не вважає це за потрібне. На пропозицію суду оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні 20.11.2025 з наданням можливості звернутися до нотаріуса для здійснення виправлень у тексті спірного договору відмовилася. На запитання суду повідомила, що не буде звертатись до відповідачки зі своїм примірником спірного договору для виправлення, оскільки те, що зазначила відповідач у відзиві, не відповідає дійсності, нотаріус вимагатиме у неї за таке виправлення додаткової оплати, а у позивачки немає ні часу, ні коштів на такі поїздки. Також пояснила, що через таку описку в договорі вартість придбаного будинку та вартість послуг нотаріуса значно зросли. Відповідач приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовська Н.В. у судове засідання 18.12.2025 не з`явилася, однак, 10.11.2025, 24.11.2025 подала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 31.01.2023 між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями (а.п. 4-7). Відповідно до договору позивач придбала житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . На земельній ділянці за вказаною адресою знаходиться: кам`яний житловий будинок «А-1» загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 22,9 кв.м., сарай-літня кухня з підвалом «Б», огорожа, ворота «1» (п. 1.1., 1.2. договору). Продаж житлового будинку з надвірними будівлями за домовленістю сторін вчиняється за 88692 грн 43 коп. (вісімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто дві гривні нуль копійок), які продавці отримали від покупця до підписання цього договору (п. 2.1. договору). Відповідно до відомостей, викладених у Довідці про оціночну вартість об`єкта нерухомості № ТЗИЮМЗ192694 від 31.01.2023, за унікальним реєстраційним номером: 201-20230131-0005431054, вартість житлового будинку з надвірними будівлями 88691 грн 43 коп. (вісімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто одна гривня сорок три копійки) (п. 2.3. договору). Сторони за цим договором підтверджують, що ними особисто прочитано увесь текст цього договору на українській мові, оскільки вони володіють українською мовою, а також, що укладання цього договору відповідає їх дійсним намірам і щодо кожної з умов договору заперечень немає, і у тексті договору зафіксовані у сі істотні умови, ними однаково розуміється значення, зміст, умови договору, його правові наслідки для кожної із сторін, права та обов`язки сторін за договором, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі (п. 4.12. договору). Цей договір укладено і підписано за згодою сторін у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, з яких один примірник залишається на зберіганні у справах приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Красовської Н.В., а інший, викладений на спеціальних бланках нотаріальних документів, видається покупцеві (п. 4.13. договору). Зазначений договір посвідчений відповідачем приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовською Н.В. Письмовою заявою від 16.07.2025 позивач звернулася до відповідача з проханням внести зміни в договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 31.01.2023, оскільки у ньому вказано, що будинок кам`яний, що не відповідає технічному паспорту (а.п. 8). Відповідно до відповіді нотаріуса № 491/01-16 від 02.08.2025, яку позивач отримала 08.08.2025, приватний нотаріус Красовська Н.В. повідомила, що відповідно до ст. п. 6.16 розділу VI Правил ведення нотаріально діловодства: «У разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи (іб), щодо якої (их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні». Також повідомила, що виправлення технічної помилки в технічному описі житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже було проведено (а.п. 9). Згідно з довідкою старости Нетечинецького старостинського округу № 268 від 26.11.2024 власником домогосподарства по [ADDRESS] є [PERSON] . Орієнтовно забудова житлового будинку 1940 рік, хлів (сарай) 1969 рік (а.п. 10). У технічному паспорті на житловий будинок за адресою [ADDRESS] від 22.10.1990 зазначено, що стіни у будинку глинобитні (а.п. 11, 12). У матеріалах справи міститься частина витягу з Державного реєстру речових прав від 31.01.2023, де зазначено, що [PERSON] є власником зазначеного домоволодіння та відомості про складові частини такого об`єкта нерухомого майна (а.п. 17) та Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 31.01.2023 (а.п. 29, 30). Висновок про вартість майна, що міститься на а.п. 47, за погодженням з позивачем не досліджувався у судовому засіданні, оскільки копія такого не була надана стороні відповідача позивачем та відповідачу не відомо про наявність такого документа у справі та про його існування як такого. Щодо зобов`язання внести виправлення у текст договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначено сттею 16 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). За статтею 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» до суду оскаржуються нотаріальна дія або відмова у її вчиненні. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, наведений у статті 34 зазначеного Закону. З огляду на викладене, поданий позов, зокрема, в частині зобов`язання внести виправлення у текст договору купівлі-продажу не є позовом про оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Зазначене узгоджується з думкою Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 752/900/15-ц: «Отже, внесення змін у довіреність від 27 березня 2012 року та отримання [PERSON] свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя не є нотаріальними діями, тому вони не можуть бути визнані судами як незаконні нотаріальні дії, відповідно, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в цій частині». Водночас пунктом 6.16. розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, передбачено, що у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб), щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Як встановлено судом і не заперечується сторонами, під час створення проекту договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 31.01.2023 в його тексті була допущена технічна помилка (описка), внаслідок якої будинок зазначений як «кам`яний» замість «глинобитний» чи «глиняний». Листом № 491/01-16 від 02.08.2025 приватний нотаріус Красовська Н.В. повідомила позивачку про те, що виправлення технічної помилки в технічному описі житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже було проведено, а також про те, що помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Однак позивач, як зазначено вище, не бажаючи надати свій примірник договору, не скористалася можливістю здійснити таке виправлення ні після отримання 08.08.2025 листа нотаріуса, ні під час розгляду даної судової справи. Твердження позивача про те, що внаслідок такої описки у тексті договору вартість придбаного будинку та вартість послуг нотаріуса значно зросли не заслуговують на увагу, оскільки оцінка відчужуваного майна передує укладенню договору, а приватний нотаріус відповідно до ст. 31 Закону України «Про нотаріат» за вчинення нотаріальних дій справляє плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Це означає, що: 1) у особи, яка звернулася до суду, наявні певні права, свободи чи інтереси; 2) права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, є порушеними, невизнаними або оспорюваними. Отже підставою звернення до суду є одночасна наявність зазначених умов, а обов`язок доведення таких покладається саме на позивача. У постанові від 20.11.2019 у справі № 752/900/15-ц, у якій позовні вимоги базувалися на стверджуваних позивачем порушеннях під час видачі довіреності, Верховний Суд вказав, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. З огляду на викладене, враховуючи, що технічна помилка (описка, друкарська або граматична помилка) не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб), щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію, позивач [PERSON] не довела наявності порушених, невизнаних або оспорюваних її практичних та ефективнихправ, свобод чи інтересів. Окрім зазначеного, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у справах щодо оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні послідовно висловлює думку про те, що суд не може зобов`язувати нотаріуса чи нотаріальну контору вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до їх компетенції. Суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта (постанова Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц, постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17, постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 752/900/15-ц, постанова Об`єднаної палати Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19). Застосування законодавцем у пункті 6.16. розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства конструкції «може виправити» передбачає дискреційні повноваження нотаріуса, який у разі виявлення у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, повинен встановити чи не змінює вона змісту документа та чи не впливає на права особи(іб), щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (тобто чи є вона опискою, друкарською або граматичною помилкою). І лише після цього нотаріус приймає рішення виправити таку помилку чи ні. Враховуючи усе зазначене, у позовній вимозі про зобов`язання внести виправлення у текст договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 31.01.2023 слід відмовити. Щодо зобов`язання повернути частину вартості оплачених нотаріальних послуг. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про нотаріат» Приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін. Аналогічні норми закріплені в пункті 3 глави 16 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 який передбачає, що приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між приватним нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Зважаючи на зазначене, суд не може втручатися у відносини, які виникають між приватним нотаріусом та фізичною або юридичною особою в процесі надання нотаріальних послуг з приводу їх оплати та визначати розмір останньої. Доказів факту та розміру здійсненої оплати позивач також не надала. Відтак вимога повернути позивачці частину вартості оплачених нотаріальних послуг у розмірі 7500 гривень 00 копійок не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. З огляду на викладене та з урахуванням того, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності моральної шкоди (у чому вона полягає), а також того, що приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красовська Н.В. не порушила прав позивача, не завдала їй моральної (немайнової) шкоди, відсутні будь-які підстави для задоволення вимоги про її стягнення. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, що передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України. Згідно з закріпленими положеннями у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, установивши характер спірних правовідносин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України) та у резолютивній частині рішення зазначається розподіл таких судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У пункті 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю IІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 01.11.2012 № [NUMBER] серії ААЖ (а.п. 3). Відтак, оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то підстав для розподілу судових витрат немає. На підставі Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ, наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» від 22.12.2010 № 3253/5»,

Outcome: dismissed