Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - Беляновський Р.Ю. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 117435,99 грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн, витрати на проведення судової експертизи в розмірі 8880 грн та витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 20000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 листопада 2024 року орієнтовно о 11 год. 00 хв. у м. Рівне по вул. Київська, 56В, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, державний номерний знак [NUMBER] , здійснювала маневр заднім ходом, була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустила наїзд на нерухомий припаркований транспортний засіб BMW IX XDRIVE 50, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Як наслідок, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського районного суду від 24 січня 2025 року у справі №569/22561/24 встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП, притягнено її до адміністративної відповідальності, піддано останню адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Nissan X-Trail, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована згідно Договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218123796 в ПрАТ «СК «УСГ». [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із повідомленням про ДТП. В подальшому, суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , залученим відповідачем, проводився огляд пошкодженого автомобіля позивачки для визначення вартості завданих [PERSON] матеріальних збитків та суми страхового відшкодування. 12 грудня 2024 оцінювачем складено звіт № 178312 про оцінку колісного транспортного засобу, що належить позивачці. Оцінкою встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові BMW IX XDRIVE 50 держномер [NUMBER], в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 42564,01 грн. без ПДВ на запасні частини. 09 січня 2025 року визначена у звіті сума коштів була виплачена відповідачем позивачу у якості страхового відшкодування. В результаті ДТП на автомобілі позивача було пошкоджено передній бампер, ліве переднє крило, колісний диск, рульовий механізм та захисну плівку. Як вбачається зі звіту про оцінку та доданої калькуляції, визначають вартість відновлювального ремонту, оцінювач врахував вартість ремонту та фарбування кузовних деталей, фарбування колісного диска, заміни захисної плівки та діагностику рульового механізму. Однак за результатами діагностики рульового механізму автомобіля було встановлено необхідність його заміни. Вартість нового рульового механізму та робіт його заміни не відображено у звіті про оцінку. Не погоджуючись із розміром виплаченого страхового відшкодування, [PERSON] було замовлено судовому експерту Картавову Ю.О. проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля. На вирішення експертизи поставлено таке питання: «Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля BMW IX XDRIVE 50, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 10.11.2024 року, станом на момент ДТП?». Висновком експерта №541.24СЕ від 14 січня 2025 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля BMW IX XDRIVE 50, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 10.11.2024 року, станом на момент ДТП, становить: 179339,64 грн. Експерт за результатами огляду також встановив необхідність заміни рульового механізму досліджуваного автомобіля, врахував у калькуляції вартість такої запчастини. Враховуючи, що ліміт відповідальності страхової компанії становить 160000 грн, а відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 42564,01 грн, відтак потрібно стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» невиплачену частину страхового відшкодування у сумі 117435,99 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2025 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 13 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ПрАТ «СК «УСГ» просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними. Вказав, що відповідач виплатив позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 42564,01 грн, який був визначений згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля BMW, реєстраційний номер [NUMBER] ,№178312 від 12 грудня 2024 року. Наданий позивачем висновок експерта №541.24СЕ від 14.01.2025 року є необ`єктивним, оскільки експерт не обґрунтував економічної недоцільності ремонту рульового механізму та необхідності його заміни. Вказує, що пошкодження автомобіля виражаються у подряпинах на лівому крилі, передній лівій частині бамперу та на лівому передньому диску, відтак необхідності заміняти рульовий механізм немає. Крім того, зазначив, що експерт безпідставно збільшив вартість матеріалів та робіт на 120%. 09 квітня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на безпідставність та необґрунтованість заперечень відповідача. Додатково зазначив, що пошкодження, яких зазнав автомобіль позивачки не обмежуються подряпинами крила, бамперу та колісного диска, як на те вказує відповідач. Неспростовним є той факт, що в момент ДТП удар по автомобілю позивача прийшовся саме в його лівий передній колісний диск та ліве переднє крило. При цьому, конструктивно передні колісні диски автомобіля є жорстко з`єднані із його рульовим механізмом (так званою "рульовою рейкою"). Тобто, під час ДТП при ударі по диску рульовий механізм також зазнав миттєвого навантаження, яке не передбачене конструкцією та об`єктивно може призвести до пошкодження такої складової частини автомобіля. Більше того, зі звіту про оцінку КТЗ, проведеної на замовлення відповідача, також вбачається, що оцінювачем було виявлено пошкодження рульового механізму, що відображено у п.3.2. відповідного звіту. Однак, оцінювач відповідача, встановивши наявність пошкодження рульового механізму, у тому ж п.3.2. звіту вказує на необхідність виключно проведення його діагностики. Також і в ремонтній калькуляції до звіту №178312 оцінювач закладає до вартості ремонту перевірку рульового механізму із ціною в 1280 грн. за такі роботи. Однак, будь-якого ремонту рульового механізму звітом не передбачено. Разом з тим, є очевидним, що самою лише діагностикою (перевіркою) неможливо виправити пошкодження будь-якого механізму без його подальшого ремонту чи заміни. Наведене свідчить про те, що у звіті, виконаному на замовлення відповідача, суб`єктом оціночної діяльності було свідомо занижено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки задля зменшення розміру страхового відшкодування. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо позовних вимог, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, 08 листопада 2024 року о 20 год. 47 хв. у м. Рівне по вул. Київська, 56 В, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan X-Trail», номерний знак [NUMBER] , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом, не переконалась в безпечності маневру, не звернулась за допомогою до сторонніх громадян, внаслідок чого допустила наїзд на автомобіль «BMW», номерний знак [NUMBER] , який знаходився у нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/22559/24 від 17 січня 2025 року [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan X Trail» була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218123796. 18 листопада 2024 року позивач звернулася до ПрАТ «Страхова Компанія «УСГ» із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. 12 грудня позивач звернулася до ПрАТ «Страхова Компанія «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №178312 від 12 грудня 2024 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, колісного транспортного засобу BMW IX XDRIVE 50, р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 42564,01 грн без ПДВ на запасні частини. 09 січня 2025 ПрАТ «Страхова Компанія «УСГ» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 42564,01 грн. Не погоджуючись із розміром виплаченого страхового відшкодування, позивач звернулася досудового експерта Картавова Ю.О. для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля. На вирішення експертизи поставлено таке питання: «Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля BMW IX XDRIVE 50, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 10.11.2024 року, станом на момент ДТП?». З висновку експерта №541.24СЕ судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля BMW XDRIVE 50, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу BMW XDRIVE 50, д.н.з. [NUMBER] , станом на 10 листопада 2024 року становить 179339,64 грн. Представник позивача звернувшись до суду з указаним позовом просить стягнути з відповідача на її користь недоплачену частину страхового відшкодування в сумі 117435,99 грн, яка визначена як різниця між лімітом відповідальності страховика у розмірі 160000 грн та сплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 42564,01. Позивач заперечував проти задоволення позову, вважаючи вимоги позивача безпідставними. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків. Згідно із ч.1 ст.979, ч.1 ст.988 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов`язаний: 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент виникнення спірних правовідносин регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Як встановлено ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно пункту 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, згідно пунктів 9.1., 9.2., 9.4. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Як встановлено ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням транспортного засобу; з пошкодженням майна потерпілого. Крім того, як встановлено ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пункту 3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з вимогами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як встановлено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, як встановлено ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до правових позицій викладених в пунктах 85, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961 IV). Отже, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218123796, відповідач у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, повинен відшкодувати позивачу шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При визначені розміру збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, суд бере до уваги висновок експерта №541.24СЕ судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля BMW XDRIVE 50, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу BMW XDRIVE 50, д.н.з. [NUMBER] , станом на 10 листопада 2024 року становить 179339,64 грн. Разом з тим звіт про оцінку колісного транспортного засобу №178312 від 12 грудня 2024 року суд вважає неналежним та недостовірним доказом, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача визначена без урахування вартості ремонту пошкодженого рульового механізму або його заміни. Як встановлено зі звіту, оцінювачем було виявлено пошкодження рульового механізму, що відображено у п.3.2., де вказано, що автомобіль має пошкодження рульового механізму (помилка ел.сист), вид робіт - діагностика. Також у ремонтній калькуляції до звіту №178312 зазначено вартість перевірки рульового механізму - 1280 грн. Однак у вказаному звіті не визначено вартості ремонту рульового механізму. Як вбачається з акта огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 24.11.2024 року в описі пошкоджень транспортного засобу зазначено, що рульова рейка згідно діагностики пошкоджена, рульове кермо не крутиться, характер ушкоджень - Е, тобто заміна. Суд не приймає доводи відповідача про те, що експерт Картавов Ю.О. не зазначив, в чому полягає економічна недоцільність ремонту рульового механізму, адже із самого акта огляду транспортного засобу, доданого до відзиву відповідачем, вбачається необхідність саме заміни рульового керма (рульової рейки). Також суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про безпідставне збільшення вартості матеріалів та робіт. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СК «УСГ» на користь позивача підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування в розмірі 117435,99 грн (160000-42564,01=117435,99). Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати за проведення судової експертизи в розмірі 8 800 грн, судовий збір у сумі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також, відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи позивачем, долучено копії: - договору про надання правничої допомоги від 05 грудня 2024 року, укладеного між адвокатом Беляновським Р.Ю. та [PERSON] , згідно з умовами якого сторони домовились, що адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу, як потерпілому внаслідок ДТП, що відбулась 10.11.2024 року, внаслідок якого належний клієнту автомобіль BMW IX, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень; - додатку №2 до договору про надання правничої допомоги від 05 грудня 202 року, яким сторони погодили, що вартість гонорару становить 20000 грн; - акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08 квітня 2025 року, згідно до договору про надання правничої допомоги від 05 грудня 2024 року, згідно якого адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу на загальну суму 20000 грн; - ордер серії ВК №119106 від 07 лютого 2025 року. Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 вказано, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти стягнення витрат на оплату правничої допомоги. Зазначив, що визначений позивачем розмір гонорару адвоката у розмірі 20000 грн є значно завищеним, безпідставним та не підтвердженим жодними доказами. Вважає, що позивач не поніс фактичних витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Однак, суд вважає витрати на правову допомогу є спів мірними із складністю справи та обсягом виконаних робіт. Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30 січня 2023 року №910/7032/17). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем доведено реальність судових витрат; дійсна необхідність вбачається з загальної ситуації, в якій опинилася позивач, яка була вимушений вчиняти заходів щодо свого захисту в судовому порядку. Враховуючи викладене, на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 29 768,96 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн, витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи у розмірі 8 800 грн та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.

Outcome: approved