Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2025 року звернулася у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 22 листопада 2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON] , [INFO] син [PERSON] , які проживають з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не бере, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Зазначила, що матеріальне становище відповідача є задовільним, він офіційно працевлаштований, отримує доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їхніх спільних дітей. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Ошуст В.М. спрямувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, розгляд справи просила проводити без її участі та без участі позивачки, не заперечувала проти ухвалення рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; про причини неявки до суду не повідомив; правом на відзив на позов не скористався. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому статтями 247, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України. 19 листопада 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Суд установив, що сторони з 22 листопада 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). За змістом статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 182 Сімейного кодексу України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою. Відповідач участі в утриманні дітей не бере та доказів протилежного суду не надав, не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти, а також не спростував доводи, зазначені у позовній заяві, тому аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 5 000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в частині першій статті 182 Сімейного кодексу України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до приписів статті 191 Сімйеного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно приписів статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що у відповідності до приписів статті 141 Цивільного процесуального кодексу України позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів на утримання дітей до суду, то у такому разі судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved