Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 червня 2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Дніпрі, актовий запис № 355. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказує, що надання судом строку на примирення сторін не вважає за доцільне, оскільки на її думку подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Повторно клопотав про надання подружжю строку на примирення, у задоволенні якого судом було відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року сторонам було надано строк для примирення в один місяць, до 18.12.2025 року включно. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року було поновлено провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 червня 2017 року, який зареєстровано Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Дніпрі, актовий запис № 355. Згідно наданих матеріалів, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, що не спростовано відповідачем, шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Після спливу строку на примирення, позивач зазначила, що вона наполягає на розірванні шлюбу, вказала про своє небажання і надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. Наголосила на тому, що не зважаючи на наданий строк для примирення сторін, відповідач не вживав заходів для збереження родини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, при цьому позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. За встановлених обставин суд вважає, що шлюбні відносини подружжям фактично припинені та є лише формальністю, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і позивачка не має наміру їх відновлювати, вважає, що їх сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved