Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник ТОВ "Фінансова Компанія " "Кредит Капітал" звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якої зазначає, що 17.04.2021 року укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 20000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту №103592245 від 17.04.2021 року у розмірі 81980 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.09.2025 року на адресу суду від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено , що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерскі документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок позичальника у розмірі зазначеному в договорі. Наданий позивачем документ, що має назву "Виписка з особового рахунку за кредитним договором №103592245 від 17.04.2021 року не містять зміст та обсяг операції та одиницю її виміру за кожною операцією, не підписана жодною уповноваженою особою банку, та не містить печатки банку. Недоведеність заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором є підставою для відмови у задоволенні позову.Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи , не визнаються відповідачем. 19.09.2025 року від представника ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено , що доводи Відповідача про те, що позивачем не подано доказів надання грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 26834241 від 17 квітня 2021 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на Кредит рах. № 516874*61 кредитні кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Натомість відповідач, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Відповідач була не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів. Зазначає, що на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст.175 ЦПК України повідомляємо, що одночасно з позовною заявою не може бути подана платіжна інструкція, що підтверджує факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первинний кредитор) кредитних коштів за Кредитним договором № 103592245 від 17.04.2021 року до [PERSON] . Оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має правових підстав на розкриття ТОВ «ФК «Кредит-капітал» як вторинному кредитору банківської таємниці стосовно рахунків первинного кредитора, тому Позивач позбавлений можливості самостійно звернутися до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для отримання документа про перерахування ТОВ «Мілоан» коштів за Кредитним договором № 103592245 від 17.04.2021 року на рахунок [PERSON] . 25.09.2025 року від представника [PERSON] надійшли письмові заперечення на відзив, в яких зазначено, що позивач не повідомляв в позовній заяві, як це передбачено ЦПК України, щодо неможливості надання певних доказів, не витребував такі докази клопотанням, поданим із позовом. Таким чином, Відповідач будує свою правову позицію на підставі наданих документів. Таким чином, якщо Позивач вважає, що він має право вимоги за Кредитним договором, то у нього повинні бути наявні належні і допустимі докази існування заборгованості Відповідача перед первісним кредитором, а отже, і перед Позивачем. Позивач зобов`язаний був надати всі належні та допустимі докази існування заборгованості Відповідача перед Позивачем разом з позовною заявою. 27.10.2025 року від представника [PERSON] надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. В обгрунтування посилається на те , що справа про стягнення заборгованості є справою незначної складності. Враховуючи, що необхідність складання заяв адвокатом не по суті не є необхідністю, [PERSON] вважає неспіввісними, нерозумними та недоведеними витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. та такими, що були фактичними та неминучими. До того ж, адвокат просив провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику сторін). Просив суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є спів мірною із складністю часом, витраченим адвокатом на надання послуг адвоката. Ухвалою суду від 28.10.2025 року витребувано з АТ КБ «ПриватБанк (м.Київ, вул. Грушевського, будинок, 1 д) відомості щодо належності банківської картки з номером [NUMBER] (власник, дата відкриття рахунку) та дебетового рахунку [NUMBER] на який відбулася наступна транзакція : платіжне доручення №26834241; Сума транзакції, грн. 20000; дата проведення транзакції 2021-04-17. 06.11.2025 року від представника ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в яких зазначено , що представник вважає, що зазначені Позивачем витрати є документально підтверджені та доведені. Також вказує на те , що Позивач надав усі необхідні докази Суду та наголошує, що: Сума та вид виконаної роботи є співмірними та відповідають критеріюрозумності та дійсної вартості наданих послуг; Час витрачений на підготовку позову та вчинення супутніх дій є достатнім, та співмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій поданій справі вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. 01.12.2025 року на виконання ухвали суду від 28.10.2025 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла інформація про те , що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . та на вказаний рахунок було зараховано платіж 20000 грн від 17.04.2021 р., LiqPay переказ з карти на карту від 17.04.2021 ID платежу 1622496784. Також повідомлено , що рахунок [NUMBER] належить ТОВ Мілоан транзитний рахунок виплат. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.04.2021 року відповідач звернувся до ТОВ "Мілоан" між сторонами укладено угоду №103592245 про надання кредиту у розмірі 20000 грн. Відповідно до п.1.3. кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 17.04.2021 року. Відповідно до п.1.4. кредитного договору, термін (дата) повернення кредиту і спати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом : 17.05.2021 року. Відповідно до п.1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом: 6000 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6. кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до 5.2.3.1.2. кредитного договору, пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжу користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення. загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У виладку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пильгових умовах. 19.08.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" відповідно до чинного законодавства України укладено договір відступлення прав вимоги №75-МЛ/Т від 19.08.2021 року. Згідно наданого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" розрахунку за кредитним договором №103592245 від 17.04.2021 року заборгованість [PERSON] становить 81980 грн., з яких: 19000 грн - заборгованість за сумою кредиту становить, 62980 грн. -прострочена заборгованість за сумою відсотків . Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 20 000 грн. Відповідно до кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка становить 1 відсоток за кожен день користування , а в разі продовження строку користування - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що складає 1 000 грн на день. Згідно п.5 договору продовження строку користування кредитними коштами після спливу визначеного договором строку кредитування не може перевищувати 60 днів. Таким чином, у разі пролонгації кредиту на стандартних (базових) умовах після 17.05.2021 року проценти за 30 днів продовженого строку користування кредитом становлять 30 000 грн. Згідно з умовами кредитного договору користування кредитними коштами протягом первинного строку кредитування (30 днів) проценти становлять 6 000 грн. Враховуючи, що нарахування процентів за стандартною (базовою) ставкою можливе виключно у разі пролонгації строку кредитування, проценти, які підлягають стягненню без урахування можливої пролонгації, становлять 6 000 грн Враховуючи пролонгацію строку кредитування на 30 днів, проценти за користування кредитними коштами за стандартною (базовою) процентною ставкою становлять 30 000 грн, що відповідає 5% від суми кредиту 20 000 грн, тобто 1 000 грн за кожний день користування кредитом. Разом з тим, за користування кредитними коштами протягом первинного строку кредитування проценти становлять 6 000 грн. Таким чином, з урахуванням пролонгації строку кредитування на 30 днів, загальна сума процентів, що підлягають стягненню з [PERSON] , становить 36 000 грн Таким чином, заперечення, викладені у відзиві, щодо нарахування процентів поза межами строків, визначених кредитним договором, є частково обґрунтованими та приймаються судом до уваги. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: сума, що підлягає стягненню з [PERSON] , становить 55 000 грн, з яких 19 000 грн заборгованість за основною сумою кредиту та 36 000 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків. При вирішенні питання про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правничої допомоги №0605 від 06.05.2025 року, та акт наданих послгу №1693 від 23.06.2025 року. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідачки на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 7000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1625,17 грн. - пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial