Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

13.11.2025 [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, без номеру, оформленої 27.05.1976 на ім`я [PERSON] , на титульному аркуші якої дата народження виправлена з 17.01.1950 на [INFO] . В обґрунтування заяви зазначав, що починаючи з 26.08.1975 він працював у різних організаціях та підприємствах, останнє місце роботи у період з 16.08.1991 по 11.02.2002 заступником директора Малого підприємства «К А С Е К» (ЄДРПОУ 13606885). 17.01.2019 він досяг пенсійного віку (60 років), встановленого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що необхідний для призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим 27.03.2019 звернувся до Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя за довідкою про наявний трудовий стаж для оформлення пенсії. 02.04.2019 заявнику надано довідку вказаного Управління вих. № 5455/02, за змістом якої станом на дату видачі його страховий стаж становив 17 років 03 місяці 12 днів, виходячи з якого визначено дату, з якої матиме право на пенсійну виплату з 18.01.2025. У січні 2024 року заявник звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримав роз`яснення про наявність права на призначення пенсії за віком. 05.04.2024 заявник звернувся до Відділу обслуговування громадян № 1 ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком із наданням повного пакету документів, що підтверджують трудовий стаж. 18.04.2024 заявник отримав рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 084050018160 від 12.04.2024, яким у призначенні пенсії за віком відмовлено у звязку з відсутністю страхового стажу, оскільки відповідно до наданих до заяви документів загальний трудовий стаж складає 03 роки 01 місяць 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Періоди роботи згідно з трудовою книжкою до загального стажу не враховано, оскільки дата народження (рік) виправлено та не завірено належним чином. Також заявнику повідомлено, що трудова книжка не може бути прийнята як документ, що підтверджує трудовий стаж, оскільки на титульному аркуші відсутня печатка підприємства-роботодавця, яким її було оформлено, у зв`язку з чим заявнику рекомендовано звернутись до суду з метою встановлення факту належності трудової книжки. Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993, не передбачено внесення виправлень на першій сторінці трудової книжки. Водночас, п. 2.13 цієї Інструкції передбачено можливість зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові тощо) із посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Якщо останнє місце роботи ліквідоване, зміну запису про дату народження в трудовій книжці може провести держархів, до якого передано документи, а якщо документи ліквідованого підприємства не були передані до архіву, вказане питання може бути вирішене в судовому порядку. Оскільки Мале підприємство «К А С Е К» ліквідоване, а звернення заявника до державних архівних установ міста Запоріжжя та Запорізької області задоволені не були через не надходження на зберігання відповідних документів, тому заявник позбавлений можливості внести відповідні зміни до трудової книжки, а також підтвердити трудовий стаж відповідними уточнюючими довідками. Враховуючи викладене, з метою реалізації права на пенсійне забезпечення, заявник просив заяву задовольнити. У судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та направив до суду свого представника. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах вимог заяви, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] у місті Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 31.01.1959 Орджонікідзевським Райбюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 282 від 31.01.1959 (а.с. 7), копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.01.2002 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 8). У трудовій книжці, заведеній 29.08.1975 на ім`я [PERSON] , наявна відмітка (виправлення) в графі «Рік народження» (російською мовою «Год рождения»), а саме закреслено дату народження [INFO] та зазначено дату народження [INFO] (а.с. ). Проте, відмітки про підставу зміни дати народження, а саме посилання на свідоцтво про народження трудова книжка не містить. Також відсутнє застереження про внесення відповідного виправлення із зазначенням особи, яка внесла це виправлення, дати внесення виправлення, підпису особи та печатки підприємства. 05.04.2024 [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.04.2024 № 084050018160 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії. Рішення мотивоване тим, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховані певні періоди роботи згідно з трудовою книжкою, оскільки дата народження (рік) виправлено та не завірено належним чином. Дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні (а.с. ). Таким чином, оскільки порядок оформлення трудової книжки заявника не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 58 від 29.07.1993, що перешкоджає [PERSON] оформити пенсію, заявник просить суд встановити факт належності йому вказаної трудової книжки. Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У п. 12 цієї Постанови надано роз`яснення, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК (прим.: в редакції до 18.03.2004) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. У судовому засіданні досліджено докази на підтвердження дійсної дати народження заявника [PERSON] , а саме копію свідоцтва про народження заявника, копію його паспорта, військового квитка. Згідно записів 21-22 трудової книжки, останнім місцем роботи [PERSON] було Мале підприємство «К А С Е К» (ЄДРПОУ 13606885), в якому він працював з 16.08.1991 по 11.02.2002. Вказане підприємство припинене шляхом ліквідації 30.11.2011, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 11031720003029623. З довідки Архівного управління Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 04-25/К-525 випливає, що документи Малого підприємства «К А С Е К» на зберігання до архівного управління не надходили, тому надати підтвердження стажу роботи [PERSON] немає можливості. Аналогічні дані надані й Державним архівом Запорізької області (лист від 18.02.2025 № 05-07/К-395). Отже, заявник позбавлений можливості внести в установленому порядку зміни дати народження у трудовій книжці згідно з п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993. Також заявник не в змозі підтвердити наявний трудовий стаж без трудової книжки, оскільки інші підприємства, на яких він працював, також припинені (ліквідовані) та до архівних установ документи цих підприємств не надходили, що підтверджується відповідними архівними довідками, долученими до заяви (а.с. ). Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у заявника відсутній інший, окрім судового, шлях для відновлення свого порушеного права, а тому з урахуванням наданих заявником документів на підтвердження його дійсної дати народження (свідоцтва про народження, паспорта, військового квитка), суд вважає за можливе встановити факт належності заявнику трудової книжки, з огляду на що задовольняє заяву [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved