Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що сторони з 1994 по 2015 роки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання однією сім`єю в них народилося дев`ять дітей, семеро з яких вже є повнолітніми. Двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком. З 2016 року відповідачка покинула позивача та дітей та проживає разом з іншим чоловіком. Під час спільного проживання відповідачка постійно ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню, утриманню та розвитку дітей. Гроші, отримані від держави, витрачала спиртні напої, їсти дітям не готувала, не прала, в будинку не прибирала. Діти весь час проживають із батьком, мати повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Поведінка відповідача свідчить про відсутність в неї наміру та бажання виховувати дітей та виконувати свої батьківські обов`язки. Перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, позивач не чинить. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей, просить проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що виконавчим комітетом Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області 07 жовтня 2008 року складено відповідний актовий запис № 10. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00035263661 від 16 березня 2022 року, відомості про батька внесені на підставі заяви про визнання батьківства №24/22.21-39 від 01 вересня 2021 року. Згідно зі свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що Диківською сільською радою Знамянського району Кіровоградської області 23 травня 2011 року складено відповідний актовий запис № 8. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00035263406 від 16 березня 2022 року, відомості про батька внесені на підставі заяви про визнання батьківства №23/22/21-39 від 01 вересня 2021 року. Згідно з довідкою про склад сім`ї №293.2/08.1-07 від 01.09.2025, виданою виконавчим комітетом Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , і має такий склад сім`ї: син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . Відповідно до характеристики, виданої т.в.о. старости Диківського старостинського округу Пантаївської селищної ради, [PERSON] за місцем проживання зарекомендував себе з позитивного боку. Має багатодітну малозабезпечену родину, належнтим чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню, утриманню та розвитку дітей. Мати дітей [PERSON] з 2016 року разом з родиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, з дітьми не спілкується, участі в їх утриманні не приймає. Місце проживання [PERSON] не відоме. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10 вересня 2025 року, родина проживає в будинку [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, батьком [PERSON] створені умови для проживання та виховання дітей. В них є свої спальні місця, достатньо одягу та їжі, засобів особистої гігієни, будинок умебльований, наявна побутова техніка. Мати дітей разом з ними не проживає. На час перебування позивача у лавах ЗСУ, неповнолітні діти тимчасово мешкають разом із родичкою (сестрою) [PERSON] . Згідно з характеристиками на [PERSON] та [PERSON] , останні є учнями КЗ «Знамянська спеціальна шкода Кіровоградської обласної ради». За час проживання дітей із матір`ю, остання приходила до школи, цікавилась навчанням синів, але їм не вистачало одягу, шкільного приладдя, діти були пригнічені, замкнені, казали, що вдома не вистачає їжі та мати зловживає алкоголем. Мати не приділяла належної уваги вихованню та догляду за дітьми. З 2021 року діти почали проживати разом з батьком, з тих пір завжди були забезпечені мезонним одягом та взуттям спортивним, святковим одягом, шкільним приладдям та всіма необхідними матеріалами для навчання. Батько підтримував зв`язок з вчителями та вихователями. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, мати дітей участі у вихованні синів не приймає, матеріальної допомоги не надає, життям, навчанням та здоров`ям синів не цікавиться, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, що свідчить про ухилення від своїх батьківських обов`язків. В телефонному режимі пояснила, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своїх дітей, про їх фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, враховуючи, що діти знаходяться на повному утриманні та вихованні батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 статті 182 сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно частини 2 статті 183 сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тож, враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, а відповідач не надала заперечення проти його задоволення, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, враховуючи ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на утримання синів. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved