Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 22.04.2015 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №602. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ними, як подружжям відсутні спільні інтереси, вони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, зникло взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають з вересня 2024 року, спільне господарство не ведуть. Тому, позивач просить суд розірвати їх з відповідачем шлюб, на примирення не згоден. Відповідач відзиву на позов не надала. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.10.2025 року матеріали позовної заяви передані для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 24.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням сторін), призначене судове засідання. До судового засідання представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не надала. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Шлюб між сторонами зареєстрований 22.04.2015 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №602, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2015 року (а.с.6). У шлюбі у подружжя народилось двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5,10). На даний час сторони не підтримують шлюбних відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сім`я розпалася та існує формально. Сторони разом не проживають. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із частиною другої статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною третьою статті 115 СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved