Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд з позовом через систему «Електронний суд» до відповідача [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 00-9825927 від 24.06.2024 у розмірі 22 531,50 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24.06.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9825927 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5175,00 грн, які були перераховані на банківську карту відповідача 4149-60ХХ-ХХХХ-0364 . 14.05.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 24 781,50 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24 781,50 грн., яка складається з 5175,00 грн.- заборгованість по кредиту, 17 356,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту та 2250,00 заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Ухвалою судді від 04.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9825927 у формі електронного документу з використанням електронного одноразового ідентифікатора за яким ТОВ «Макс Кредит» виконав своє грошове зобов`язання та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5175,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. Таким чином, ТОВ «Макс Кредит» виконав своє зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, яка в свою чергу неналежно виконувала умови договору, в результаті чого у неї виникла заборгованість у сумі 22 531,50, що підтверджується випискою з особового рахунку. 14.05.2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Згідно з розрахунком ТОВ «Юніт Капітал» кредитної заборгованості за кредитним договором № 00-9825927 від 24.06.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 24 781,50 грн, яка складається з наступного: 5 175,00 грн.- заборгованість по кредиту, 17 356,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту та 2250,00 заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 00-9825927 від 24.06.2024 року у розмірі 24 781,50 грн. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал від 14.05.2025 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 781,50 грн. Зазначені обставини підтверджені витягом з Реєстру Боржників за зазначеним Договором факторингу. За розрахунками позивача, станом на момент подання позовної заяви, заборгованість відповідача за кредитним договором, становить 24 781,50 грн, яка складається з наступного: 5 175,00 грн.- заборгованість по кредиту, 17 356,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту та 2250,00 заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Зазначений розрахунок не спростований відповідачем. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Отже, судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав згідно платіжного доручення відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Також за матеріалами справи встановлено, що 14.05.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надані суду вищенаведені копії договорів факторингу та додаткових угод, які містять підписи сторін, підтверджують укладення договорів та перехід права вимоги від клієнта до фактора. Таким чином, суд приходить до висновку, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо вимог в частині стягнення заборгованості за штрафом у сумі 2250,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що таке прострочення неустойка (штраф, пеня) та інші платежі сплата за яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за (прострочення виконання, невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,20 грн, які сплачено позивачем за подання позову до суду. Крім іншого, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним судових витрат встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: вивчення матеріалів справи та складання позовної заяви зводяться до єдиної дії - підготовка та подання позовної заяви і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. Така послуга, як надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, за своєю суттю є послугою організаційного характеру. Немає також підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: partial