Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача АТ «ПУМБ» Супрун Є.В. через систему «Електронний суд» звернулася 04.11.2025 до суду з указаною позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 33571,12 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказала, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 02.06.2020 укладено кредитний договір № 2001602866901, на підставі якого відповідачу видано картку з кредитним лімітом в сумі 5000,00 грн, який пізніше збільшено до 22500,00 грн. Через невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, станом на 03.06.2025 утворилася заборгованість в загальному розмірі 43644,60 грн, яка включає: заборгованість за кредитому розмірі 20975,60 грн, заборгованість за процентами в розмірі 12595,52 грн. На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «ПУМБ». Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем [PERSON] 13.11.2025 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, де вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» у повному обсязі. Незгоду з позовом мотивувала тим, що з виписки бюро кредитних історій від 17.07.2025 слідує, що кредит за договором № 2001602866901 закритий (списаний) 26.03.2024, поточна та прострочена заборгованість відсутня, а тому станом на день звернення до суду боргових зобов`язань відповідача перед позивачем не існує. Позивачем не надано оригіналу кредитного договору з підписом відповідача, виписок з рахунку, які підтверджують фактичне користування коштами після 26.03.2024, доказів отримання письмової вимоги про сплату боргу, документів, що підтверджують підставу нарахування відсотків після дати списання кредиту. Навіть якщо припустити наявність боргу, позовна давність становить три роки, а позивачем не доведено факту її переривання, тому вимоги можуть бути задоволені лише в межах строку позовної давності. Позивач посилається на автоматичне збільшення кредитного ліміту з 5000,00 грн до 22500,00 грн, проте не надав доказів згоди відповідача на таке збільшення, що можливо лише за взаємною згодою сторін. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористались. У тексті позову представник позивача зазначив про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду не прибула, заяв та клопотань, зокрема, про відкладення судового розглядуз поважних причин, від неї не надходило. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих заяв, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2020 між [PERSON] та АТ «ПУМБ», шляхом підписання заяви № 2001602866901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб,укладений кредитний договір, за умовами якого на ім`я [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , надано кредитну картку № [NUMBER] , на яку встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн зі строком дії 12 місяців. Встановлена реальна річна процентна ставка 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 12577,58 грн. Зі спливом строку дії договору, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін. У паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідача, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості. Факт укладення кредитного договору та користування кредитними коштами відповідачем визнається. Відповідачуза кредитним договором № 2001602866901 встановлено 02.06.2020 кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн. При цьому, як слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту, розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, а саме: збільшено до 12500,00 грн 14.09.2020, збільшено до 15500,00 грн 15.10.2020, збільшено до 18500,00 грн 16.11.2020, збільшено до 22500,00 грн 16.12.2020. У відзиві [PERSON] зазначає, що не надавала згоди на збільшення кредитного ліміту. Підписанням заяви № 2001602866901 відповідач підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, у повному обсязі, із урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін). Позивачем до заяви від 02.06.2020 № 2001602866901 додано публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 12.06.2019, де в пункті 4.2.6 зазначено, що сторони дійшли згоди, що банк має право встановити щоденні ліміти / щомісячні ліміти по картці, а саме: регламентувати кількість та суми операцій, що здійснюються за допомогою картки та/або її реквізитів завизначений період, а також змінювати їх без додаткового повідомлення клієнта. Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідач активно користувалася кредитними коштами, розраховувалася за придбані товари та послуги, знімала готівку, здійснювала перекази між своїми рахунками. При цьому суду не надано жодного підтвердження відмови [PERSON] щодо збільшення банком розміру кредитного ліміту або його закриття. На виконання умов договору, на погашення заборгованості відповідач сплачувала кошти в різних розмірах, востаннє 31.08.2023 у розмірі 40,00 грн на погашення заборгованості за основним боргом. Згідно з наданим АТ «ПУМБ» розрахунком заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за договором, станом на 03.06.2025 відповідач має заборгованість за кредитним договором від 02.06.2020 № 2001602866901 у загальному розмірі 33571,12 грн, яка включає: заборгованість за кредитому розмірі 20975,60 грн, заборгованість за процентами в розмірі 125965,52 грн. Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Як визначено ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання нести передбачену договором та/або законом відповідальність. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як видно з матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір, зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, тоді як відповідач покладені на неї зобов`язання не виконала і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносила в результаті чого станом на 03.06.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 33571,12 грн, яка не погашена до теперішнього часу. До відзиву відповідачем надано інформацію Українського бюро кредитних історій та зазначено, що позивачем підтверджено факт списання або закриття кредиту, отже боргових зобов`язань перед АТ «ПУМБ» вона не має. Так, з наданої відповідачем інформації слідує, що за нею обліковується декілька кредитних договорів, зокрема кредитний договір від 02.06.2020 № 2001602866901, укладений з АТ «ПУМБ», де відображено зміну кредитного ліміту з 5000,00 грн до 22500,00 грн, розмір заборгованості, термін прострочення платежів, сума прострочення та його стан як «списаний». Пунктами 2.4.1, 2.4.2, 2.4.4 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що договір діє протягом невизначеного строку в може бути розірваний за ініціативою банку або клієнта у випадках закриття всіх карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим договором та/або відмови від усіх послуг банку. Закриття рахунків і повернення клієнту залишку грошових коштів здійснюється у порядку та строки, передбачені чинним законодавством України, цим договором та встановленими у банку процедурами закриття рахунку. У разі порушення клієнтом умов договору, наявності інших підстав, передбачених договором або чинним законодавством України, в тому числі невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань, банк має право розірвати договір, попередивши клієнта будь-яким із доступних для банку засобів: поштою, електронною поштою, SMS-повідомленням. Клієнт повинен відповісти на таке повідомлення протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту направлення йому повідомлення. У разі неотримання банком відповіді протягом зазначеного строку вважається, що клієнт згоден з розірванням договору. У разі розірвання договору та закриття карткового рахунку клієнта та/ або інших рахунків клієнта, відкритих відповідно до цього договору, з підстав відсутності операцій протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку (за умови відсутності інших рахунків клієнта, відкритих на умовах договору), повідомлення клієнта про розірвання договору не здійснюється. Вказаний в цьому пункті договору порядок повідомлення застосовується у випадках, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. Позивачем на адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON] 05.06.2025 надіслано письмову вимогу (повідомлення) за вих. № КНО-44.2.1/795, у якому повідомлено про розмір заборгованості за кредитним договором № 2001602866901 та вимогою погашення заборгованості протягом 30 днів із дня отримання вимоги, на підтвердження чого надано список згрупованих відправлень АТ «ПУМБ». Суд критично ставиться до твердження відповідача про відсутність боргових зобов`язань перед АТ «ПУМБ» із посиланням на інформацію Українського бюро кредитних історій, оскільки нею не конкретизовано з яких підстав заборгованість за договором № 2001602866901 списано (анулювання, списання або реструктуризація боргу, кредитні канікули, закриття карткового рахунку, тощо), не надано доказів повного погашення заборгованості (відомостей з карткового рахунку, власного розрахунку заборгованості), з яких можливо встановити відсутність заборгованості відповідача перед АТ «ПУМБ». Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Як визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц виклав правовий висновок, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту та можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, надані позивачем докази, а саме заява № 2001602866901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, які містять підпис відповідача, розрахунок заборгованості, виписка з особового рахунку, суд вважає належними доказами, які підтверджують обставини щодо існування заборгованості за кредитом, обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором. Вказані докази спростовують доводи відповідача про списання (закриття, прощення, тощо) кредиту та відсутність у останнього заборгованості зі сплати кредитних коштів та нарахованих відсотків перед АТ «ПУМБ». За даних обставин, оскільки відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за договором № 2001602866901 від 02.06.2020 у загальному розмірі 33571,12 грн, яка включає: заборгованість за кредитом у розмірі 20975,60 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 12595,52 грн. Відповідачем у відзиві зазначено про можливе порушення позивачем строків позовної давності, оскільки прострочення заборгованості триває з 2023 року, а до суду АТ «ПУМБ» звернувся в листопаді 2025 року. За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За приписами ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього кодексу. У тексті позову представник позивача, в обґрунтування дотримання строків позовної давності зазначає, що строки, визначенні ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжено на строк дії карантину на території України, а після його завершення, продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Оскільки кредитний договір укладено 02.06.2020 відповідач здійснювала платежі до 02.08.2023, строки позовної давності банком дотримано. Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07.09.2022: «У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)... Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню.» Окрім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни. Попри норму ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», де зазначається, що скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється, існує низка рішень рекомендаційного характеру, які були видані Радою Суддів України. Зокрема, 02.03.2022 РСУ опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, де зазначила, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану. Тому введення в Україні режиму воєнного стану 24.02.2022 на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Окрім того, згідно з розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 19, виключеного на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладено 02.06.2020, останній платіж відповідачем здійснено 31.08.2023, позивач звернувся до суду з позовом 04.11.2025, отже,враховуючи вищевказані норми та приписи, суд вважає, що звертаючись до суду з даним позовом 04.11.2025, АТ «ПУМБ» строк позовної давності не пропущено. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України). Враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12, 13 ЦПК України), зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів на умовах, передбачених договором від 02.06.2020 № 2001602866901, унаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2422,40 грн, у рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved