Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

І. Описова частина. 1.1. Позиція позивачів. 28 липня 2025 року [PERSON] , [PERSON] (далі позивачі, [PERSON] та [PERSON] ) звернулися в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі відповідач-1, ТОВ «Волиньелектрозбут») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» (далі відповідач-2, ПрАТ «Волиньобленерго». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2024 року працівником ПрАТ «Волиньобленерго» було замінено лічильник обліку електричної енергії та встановлено новий лічильник із дистанційною передачею даних. Позивачі вказують, що ТОВ «Волиньелектрозбут» систематично не надсилає рахунки за спожиту електроенергію, нараховує та вказує у розрахункових квитанціях завищені суми до оплати. У зв`язку з цим відповідачу було направлено акт звірки взаємних розрахунків від 24 квітня 2025 року. Позивачі стверджують, що оскільки відповідач-1 продовжував постачати електричну енергію, він погодився з актом звірки. Вважають, що відповідач-1 неправомірно не відображає суми переплати за спожиту електроенергію у розмірі 4 507,26 грн. З наведених вище підстав позивачі просять суд: 1) визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Волиньелектрозбут» щодо ненаправлення платіжних документів (рахунків) за спожиту електроенергію; 2) визнати протиправними дії ТОВ «Волиньелектрозбут» щодо зазначення у розрахункових квитанціях некоректних завищених сум до оплати за спожиту електроенергію; 3) зобов`язати ТОВ «Волиньелектрозбут» провести коригування у розрахункових квитанціях шляхом зазначення суми переплати за електроенергію у розмірі 4 507,26 грн.; 4) зобов`язати ТОВ «Волиньелектрозбут» надсилати платіжні документи (рахунки) за спожиту електроенергію засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом; 5) зобов`язати ТОВ «Волиньелектрозбут» відображати у розрахункових квитанціях коректні відомості про суми оплати за спожиту електроенергію; 6) стягнути з ТОВ «Волиньелектрозбут» 245 504,50 грн. для відшкодування моральної шкоди позивачам. 1.2. Позиція відповідача-1. Відповідач-1 у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи цього відповідача зводяться до того, що він 16 травня 2025 року надав відповідь на проект акту звірки взаєморозрахунків, в якій повідомив про відмову його підписати, через наведення недостовірних даних у ньому. Також вказує, що позивачі ґрунтують позов на квитанціях, які не складалися відповідачем-1, а складалися ТОВ «Місцевий обчислювальний центр», і які не відображають нарахувань та показів лічильника, який є двозонним («День» та «Ніч»). Фактично позивачі у своїх розрахунках наводять лише покази лічильника за зоною «День», без наведення показів за зоною «Ніч». Щодо надсилання рахунків, то вказує, що вони надсилаються простим поштовим зв`язком, як це передбачено в абзаці 3 п.4.14 ПРРЕЕ. 1.3. Позиція відповідача-2. Відповідач-2 у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. 1.4. Позиція сторін у судовому засіданні. У судове засідання сторони не прибули. Від представників відповідачів надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності. Позивачі про причини неявки суд не повідомляли. ІІ. Мотивувальна частина. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, які встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] є споживачем послуг з постачання послуг електричної енергії, які надаються відповідачем-1 на підставі публічного договору приєднання. На ім`я позивача [PERSON] відкритий відповідний особовий рахунок, за квартирою з адресою [ADDRESS] . 24 квітня 2025 року позивачами подано на адресу ТОВ «Волиньелектрозбут» акт звірки взаєморозрахунків (а.с.5). У відповідь на це звернення, листом від 09 травня 2025 року відповідач-1 повідомив позивачу [PERSON] про відмову у підписанні акту, через наявність у ньому недостовірних відомостей. Також відповідач-1 запропонував позивачу [PERSON] свій варіант акту звірки для підписання (а.с.26-27). Отже спірні правовідносини виникли з приводу надання житлово-комунальних послуг відповідачами з постачання та розподілу електричної енергії. 2.2. Позиція суду. 2.2.1 Щодо належності позивача [PERSON] . За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ці ж положення знаходять своє відображення у частині першій статті 4 ЦПК України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, обов`язковою передумовою для звернення до суду в порядку цивільного судочинства є наявність порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача (заявника). Однак в розглядуваному випадку з матеріалів справи слідує, що договір на постачання електричної енергії укладений саме з позивачем [PERSON] , на її ж ім`я відкритий особовий рахунок та направляються рахунки на оплату електроенергії. Матеріали справи не містять у собі будь-яких доказів того, що [PERSON] є споживачем послуг відповідача. Сам позов також не містить у собі будь-яких доводів, яким чином направлення чи не направлення відповідачем рахунків на оплату електроенергії [PERSON] , а також зміст цих рахунків, стосується прав, обов`язків та законних інтересів позивача [PERSON] , який не є споживачем. З наведених вище міркувань, оскільки права, обов`язки та законні інтереси позивача [PERSON] , в контексті цього спору про направлення відповідачем рахунків на оплату електроенергії, не порушені відповідачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог цього позивача необхідно відмовити. 2.2.2. Щодо позовних вимог [PERSON] про можливе неналежне направлення рахунків на оплату електроенергії. Основним доводом позивача [PERSON] в цій частині є твердження про те, що відповідач, як постачальник електроенергії, належним чином не направляє їй рахунки на оплату електроенергії. У зв`язку з чим позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати направляти відповідні рахунки. Однак суд знаходить безпідставними такі доводи позивача [PERSON] , адже у відповідності до умов Публічної комерційної пропозиції №1 «Універсальна «Побут» та аб.3 п.4.14 ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Між ТОВ «Волиньелектрозбут» та АТ «Укрпошта» укладено договір про надання послуг з доставки рахунків на адреси фізичних осіб шляхом вкладення їх до абонентських поштових скриньок ( у разі відсутності або пошкодження абонентської поштової скриньки (як виняток) рахунки можуть залишатись консьєржу (у разі його наявності) або у іншому місця багатоквартирного будинку, доступному йому мешканцям, що забезпечить отримання ними рахунків або за можливості вкладатися в дверну шпарину за вказаною на рахунку адресою. Таким чином, на виконання умов Договору та положень ПРРЕЕ, ТОВ «ВЕЗ» формує рахунки за спожиту електричну енергію у місяці, наступному за розрахунковим, після отримання від відповідного оператора системи розподілу даних щодо обсягу спожитої електричної енергії, АТ «Укрпошта» здійснює доставку рахунків побутовим споживачам, зокрема, [PERSON] . Будь-яких доказів того, що відповідач не надає рахунки позивачу [PERSON] у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу, матеріали справи не містять. До того, ж абзацом одинадцятим п.4.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, передбачено, що датою отримання платіжного документа вважається третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача (у разі направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом). Це означає, що на третій календарний день з дати отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача, в даному випадку відділенням 43018 АТ «Укрпошта», позивач [PERSON] вважаються такою, що отримала платіжний документ від відповідача (рахунок на оплату). Додаткового підтвердження цього факту, зокрема підпису споживача, чинне законодавство не передбачає. Окрім того, оскільки рахунки на оплату передаються для доставки АТ «Укрпошта», позивач [PERSON] , стверджуючи що не отримує їх, вправі оскаржити відповідні дії цього оператора поштового зв`язку у встановленому порядку. Отже, оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що відповідачем формується відповідні рахунки на оплату позивачу, які розміщені як в особистому кабінеті споживача, так і передаються їй на доставку АТ «Укрпошта», суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадсилання рахунків та зобов`язання направляти відповідні рахунки, є безпідставними і у їх задоволенні необхідно відмовити. Окрім того, вимагаючи надсилання рахунків саме рекомендованим поштовим відправлення, або цінним листом, позивач [PERSON] не вказує, якою саме нормою законодавства, або положенням укладеного між сторонами договору, передбачено надсилання рахунків саме такими видом кореспонденції, а не простим поштовим відправленням. 2.2.3. Щодо позовних вимог про зазначення у розрахункових квитанціях некоректних відомостей про об`єм спожитої електроенергії, некоректних сум оплати, а також про зобов`язання відобразити переплату у розмірі 4 507,26 грн. Основними доводами позивача [PERSON] в цій частині є твердження про те, що в рахунках на оплату електроенергії відображені невірні покази лічильника. Позивач бере за основу покази у квитанціях, які складені ТОВ «Місцевий обчислювальний центр». Однак вказані твердження суперечать наявним в матеріалах справи рахункам на оплату за березень-червень 2025 року, з яких слідує, що позивач безпідставно не бере до уваги покази лічильника за зоною «Ніч», а в розрахунках використовує лише покази лічильника за зоною «День». Будь-яких доказів того, що покази лічильників, відображені відповідачем у рахунках за березень-червень 2025 року, не відповідають дійсності, позивач [PERSON] суду не надала. Квитанції, які складені ТОВ «Місцевий обчислювальний центр», складені не відповідачами, є внутрішнім документом цього підприємства, і вони не відображають покази лічильника за зоною «Ніч», а тому вони не можуть бути правовою підставою для коригування нарахувань між позивачем та відповідачем-1. Проект акту звірки взаєморозрахунків від 22 квітня 2025 року не підписаний сторонами, відповідач-1 листом відмовив позивачу [PERSON] у його підписанні, а тому він до уваги також не може братися. У зв`язку з вищевикладеним суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ТОВ «Волиньелектрозбут» щодо зазначення у розрахункових квитанціях некоректних завищених сум до оплати за спожиту електроенергію; зобов`язання ТОВ «Волиньелектрозбут» провести коригування у розрахункових квитанціях шляхом зазначення суми переплати за електроенергію у розмірі 4 507,26 грн.; зобов`язання ТОВ «Волиньелектрозбут» відображати у розрахункових квитанціях коректні відомості про суми оплати за спожиту електроенергію; 2.2.4. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Оскільки суд відмовив у задоволенні всіх позовних вимог, у задоволенні похідної вимоги про стягнення моральної шкоди теж необхідно відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed