Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

20.10.2025 представник позивача АТ «Акцент-Банк» у порядку передоручення Шкапенко О.В. засобами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.06.2022 [PERSON] приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою відкриття рахунку та отримання банківських послуг. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» [PERSON] ініційовано отримання платіжної картки як засобу доступу до банківського рахунку, перерахування на нього грошових коштів у розмірі встановленого банком кредитного ліміту. У зв`язку з прийняттям банком позитивного рішення про можливість випуску картки, банк її випустив і відкрив на ім`я [PERSON] рахунок. Після одержання банком від [PERSON] необхідних документів, а також заяви, банк виконав перевірку наданих нею документів і прийняв рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік (нараховується на максимальну суму заборгованості, за умови погашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості) та випущено платіжну картку. [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з умовами та правилами і тарифами, які викладені на веб-сайті банку за адресою https://a-bank.com.ua, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її власноручний підпис. Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі, а саме на умовах договору надав відповідачу грошові кошти в розмірі кредитного ліміту, який неодноразово збільшувався. В свою чергу відповідач своєчасно не повертала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з цим станом на 18.10.2025 в [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 82118,62 грн, з яких: 63949,76 грн - заборгованість за кредитом, 18168,86 грн - заборгованість за відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за договором і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк», у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 29.06.2022 в розмірі 82118,62 грн, а також судові витрати. Ухвалою від 22.10.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 12, 13). Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачеві і представникові позивача копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.10.2025 надіслано та доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 23.10.2025, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 15, зворот а. с. 15). Відповідач копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримала 24.10.2025, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16). Відзив на позов, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також будь-які заяви, пояснення, докази на спростування заяви позивача про існування заборгованості за договором, яка є предметом цього позову, від відповідача до суду не надійшли. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.2022 [PERSON] звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг і власноруч підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 29.06.2022. В анкеті-заяві зазначено, що вона разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився (-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден (-на) з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден (-на) отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язується виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. Підписавши анкету-заяву відповідач [PERSON] підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати, збільшувати або анулювати кредитний ліміт, надала банку право здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків без додаткових розпоряджень. Підпунктом 2.1.1.1. умов використання кредитних карт АТ «А-Банк» (далі - умови використання карток) передбачено, що ці умови, пам`ятка клієнта, тарифи на випуск та обслуговування кредитних карток, анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (далі - заява), а так само паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карток банку. Ці умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карток. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карток банку та при наявності додаткових карток забезпечити виконання правил держателями додаткових карток. На підтвердження факту укладення договору до позову долучено анкету-заяву, підписану [PERSON] власноручним підписом, витяг з умов і правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», тарифи по картці «Зелена», а також паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», який [PERSON] підписала простим електронним підписом 29.06.2022 о 15:15 год. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 561/77/19 (провадження № 61-20799 св 19) від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». У п/п 2.1.1.2.1. умов використання карток зазначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Її тип визначено в договорі. Договір - укладений між банком та клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», заяви про відкриття поточного рахунку та тарифів. Банк відкрив [PERSON] рахунок № [NUMBER] та видав такі картки: № 5375235125690220, строком дії до грудня 2028 року, № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року, що підтверджується довідкою, підписаною головою Правління АТ «А-Банк». Після одержання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п/п. 2.1.1.2.2., 2.1.1.2.3. умов використання карток). Довідкою про ліміти, підписаною головою Правління АТ «А-Банк» підтверджується встановлення 29.06.2022 кредитного ліміту за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10075415441) від 29.06.2022 за період з 29.06.2022 по 18.10.2025, і його збільшення з ініціативи банку 09.02.2024 у розмірі 3000,00 грн, 28.05.2024 у розмірі 8000,00 грн, 31.05.2024 у розмірі 58000,00 грн та 64000,00 грн. На підтвердження факту отримання та користування [PERSON] кредитними коштами представником позивача надано виписку по картці від 18.10.2025 за період з 29.06.2022 до 18.10.2025, підписану головою Правління АТ «А-Банк». Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 29.06.2022, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , її заборгованість станом на 18.10.2025 становить 82118,62 грн, з яких: 63949,76 грн - заборгованість за кредитом, 18168,86 грн - заборгованість за відсотками. З даного розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] неодноразово здійснювала платежі, спрямовані на погашення заборгованості за договором, що є обставиною, яка свідчить про визнання нею боргу. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 в справі № 916/2403/18, у якій зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. У п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Договір укладено терміном на двадцять років (п/п. 2.1.1.2.1. умов використання карток). У разі порушення держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього договору та/або у разі виникнення овердрафта чи перевитрати платіжного ліміту банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку на видаткові операції) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором (п/п. 2.1.1.4.2. умов використання карток). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Враховуючи наведену статтею ЦК України, між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено змішаний договір, в якому містяться елементи різних договорів, у тому числі, але не виключно, договору банківського рахунку та договору споживчого кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (п. п. 2 - 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Верховний Суд України в складі Судової палати у цивільних та господарських справах в постанові від 06.11.2013 по справі № 6-116цс13 зазначив наступне: «Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання»(ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України)». Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з абзацом 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може , використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Як вбачається з анкети-заяви від 29.06.2022, для [PERSON] згенеровано ключову пару з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка використана для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення її дій згідно договору. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оскільки під час розгляду справи доведено укладення 29.06.2022 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] договору № б/н, надання банком останній грошових коштів та нарахування відсотків за користування ними і їх неповернення клієнтом в добровільному порядку, що призвело до невиконання [PERSON] договірних зобов`язання, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6005315517796 від 18.10.2025 (а. с. 8). Враховуючи повне задоволення позовних вимог, зазначений розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved