Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] , у якій зазначає про те, що 07.03.2014 року нею та відповідачем було укладено шлюб. Від щлюбу у подружжя народились донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що протягом останнього часу стосунки між нею та відповідачем розладилися, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Також зазначає, що відповідач зраджує їй з іншою жінкою, у наслідок чого вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб між ними розпався та має лише формальний характер. На момент звернення до суду вони із відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, у зв`язку із чим у неї зникло почуття любові та поваги до відповідача. Враховуючи викладене просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між сторонами розірвати. Позивачка до суду не з`явилася, однак подала заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує , просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги визнає, шлюб просить розірвати. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 07.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 292 (а.с.4). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, встановлено, що від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10) Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалась, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалась, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved