Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2596278, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу їх на платіжну карту № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. 28.06.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №2596278 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.11.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Оскільки [PERSON] умови договору належним чином не виконував, станом на 28 червня 2023 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 32089,00 грн, з яких 14000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 18089,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 кредитного договору. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 32089, 00 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн. Ухвалою від 26.11.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» додаткові докази. Перше судове засідання призначено на 24.12.2025 року. 18.12.2025 року до суду надійшли витребувані докази. В судове засідання представник позивача не з`явився, 16.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив провести всі судові засідання у справі без участі представника позивача за наявними у матеріалах справи документами. (а.с.23). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, судова повістка, яка направлялась за його зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.20-21). Крім того, 22.12.2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 27). Відповідно до положень п. 4 ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст.211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2596278, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу їх на платіжну карту № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 19 листопада 2021 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Таблицю обчислення загальної вартості кредиту (Додаток № 1 до договору) та Паспорт споживчого кредиту. На виконання умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснило переказ коштів згідно договору №2596278 від 19.11.2021 в розмірі 14000 грн, шляхом перерахунку на банківську картку відповідача № [NUMBER] через оператора платіжних послуг ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ». Вказане підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 10.11.2025 за №7/17463, про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: номер транзакції [NUMBER] , на суму 14000 грн., 19.11.2021 13:15, номер замовлення 2596278_1637320541. Також, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів АТ «ПриватБанк» надало суду інформацію за вих. №20.1.0.0.0/7-251202/51768-БТ від 02.12.2025, згідно якої в банку на ім`я [PERSON] емітована платіжна картка № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови договору виконало в повному обсязі, а відповідач, не сплативши жодного платежу за кредитним договором, умов договору не виконав, коштів не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. 28 червня 2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» уклали договір відступлення прав вимоги № 28/06/23, згідно умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зокрема до [PERSON] за договором №2596278 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.11.2021 року в розмірі 14 000 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч 2.ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти, на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані кредитодавцем грошові кошти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Спірний договір № 2596278 від 19.11.2021 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2596278 від 19.11.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №2596278 від 19.11.2021 року станом на 28.06.2023 року становить 32089,00 грн, з яких 14000,00 - заборгованість за кредитом, 18089,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. Відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано розрахунки заборгованості надані позивачем до суду. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Разом з тим, у порушення норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно первісному кредитору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а згодом і ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивача порушені відповідачем [PERSON] , а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №3353 від 11.11.2025 року (а.с.11). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені на оплату судового збору. При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень. Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію договору № 02/08/24 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ФОП [PERSON] , копію акту прийому-передачі №109 від 25.09.2025 до договору №02/08/24 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, копію витягу з реєстру №1 від 25.09.2025 до акту прийому-передачі №109 від 25.09.2025 до договору №02/08/24 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №3186 від 25.09.2025. Частина 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням викладених вище вимог закону до визначення розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, рівень складності та категорію справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд,

Outcome: approved