Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 424,38 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 05.09.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-9952699 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10 440 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 88380. Первісним позикодавцем на виконання умов договору було ініційовано переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] . 16.04.2025 між первісним кредитором та позиваченм було укладено Договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9952699 від 05.09.2024. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором первісний кредитор виконав надавши відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує в повному обсязі, порушив умови договору в результаті чого має заборгованість у розмірі 22 424,38 грн., яка складається з: 10 440 грн. - заборгованість за кредитом, 11 984,38 грн. - заборгованість за процентами. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Юніт Капітал» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Також просить стягнути судові витрати, та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач через свого представника - адвоката Зачепіло З.Я. скористалась правом на подачу відзиву на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить відмовити ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в частині стягнення нарахованих відсотків, а провадження по справі закрити. Відповідач вказує на те, що матеріали справи не містять доказів тому, що [PERSON] була ознайомлена з умовами наданого кредиту та отримала кредитні кошти. Зокрема копія кредитного договору, паспорт споживчого кредиту та графік платежів не містять підпису відповідача, а лише її паспортні дані. Також сторона відповідача не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, вважає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах кредитного договору. При цьому, відповідач зауважує, що позивачем не було здійснено заходів досудового врегулювання спору. Представником відповідача також подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у відповідності до якої вказано про те, що відповідачу 05.09.2024 одразу після підписання кредитного договору було перераховано грошові кошти у розмірі 8 700 грн. на вказану нею банківську картку, що підтверджує прийняття відповідачкою пропозицію ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Зазначене підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» №ПГ-714 від 28.07.2023 року. Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора та перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів у розмірі 8 700 грн., а також розмір існуючої заборгованості, а відтак просить задовольнити позовні вимоги. 28.11.2025 від відповідача надійшли до суду письмові пояснення, за якими сторона відповідача вказує на те, що відповідачка [PERSON] у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, мала фінансові труднощі, не мала достатнього рівня заробітку для виконання кредитних зобов`язань у повному обсязі. Щодо нарахованих відсотків за кредитним договором №00-9952699, відповідач зауважує, що нараховані відсотки значно перевищують розмір заборгованості за кредитом. Також вважають, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 15.12.2025 подано до суду додаткові пояснення, за якими звертають увагу суду на тому, що відповідачка частково виконувала зобов`язання за кредитним договором, та відповідно 28.09.2024, 30.09.2024, 25.10.2024 та 13.12.2024 сплачено платежі на загальну суму 5 980,25 грн., тим самим вчинивши конклюдентні дії щодо визнання кредитного договору. Процесуальні дії та рішення суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 03 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. Судом встановлено, що 05.09.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-9952699 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8 700грн. строком на 360 днів зі сплатою та періодичністю сплати платежів кожні 25 днів. Відповідно до п.1.4.2 знижена процентна ставка становить 0,89 % в день. Згідно п.1.5.1 стандартна процентна ставка становить 0.94 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, на підтвердження викладеного позивачем надано підтвердження ТОВ «ПРОФІТГІД» щодо здійснення переказу грошових коштів, згідно з якими на платіжну картку відповідача [NUMBER] було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 8 700 грн. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7,12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Також із матеріалів справи встановлено, що 16.04.2025 між первісним кредитором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем було укладено Договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9952699 від 05.09.2024. У відповідності з Реєстром боржників від 16.04.2025 вбачається, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступлено позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9952699 від 05.09.2024 на загальну суму 22 424,38 грн. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, суд приходить до висновку, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечує факт отримання кредитних коштів та підписання кредитного договору, однак доказів наведеному не надає. При цьому відповідачем у наданих поясненнях вказано, що [PERSON] у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, мала фінансові складнощі, а відтак не мала можливості виконувати зобов`язання за кредитним договором. Також, суд звертає увагу на те, що відповідачка частково виконувала зобов`язання за кредитним договором, що вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 28.09.2024, 30.09.2024, 25.10.2024 та 13.12.2024 сплачено платежі на загальну суму 5 980,25 грн., тим самим вчинивши конклюдентні дії щодо визнання кредитного договору. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23 грудня 2020 року) дійшов висновку про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу; при цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Отже, первісним кредитодавцем виконані умови договору, а саме відповідачу надались кредитні кошти, у свою чергу позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з договором. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 00-9952699 від 05.09.2024 у загальному розмірі 22 424,38 грн., яка складається з: 10 440 грн. - заборгованість за кредитом, 11 984,38 грн. - заборгованість за процентами. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. При цьому, позивачем надано суду копію договору № 10/09/25-02 про надання правничої допомоги від 10.09.2025, протокол погодження вартості послуг, копію додаткової угоди №25770871905 від 11.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже не відноситься до складних справ. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, подання стороною відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 4 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved