Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Центрального районного суду міста Дніпра з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 02.09.2025 (надійшла до суду 08.09.2025), в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 19.01.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №12; судові витрати покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 19.01.2012 сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, взаєморозуміння, різними поглядами на шлюб та сім`ю, що призводило до виникнення сварок між ними, свідком яких нерідко ставала дитина. Наразі вони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, мешкають окремо та фактично будь-яких зв`язків не підтримують тривалий час. Дитина мешкає разом з матір`ю [PERSON] , спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Зважаючи на вищенаведене, позивач не вбачає сенсу у подальшому існуванні шлюбу із [PERSON] , який має формальний характер та підлягає офіційному розірванню. Доцільності у наданні строку на примирення не вбачає. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 матеріали позовної заяви передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Матеріали надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 24.11.2025 та за результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу передані у провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 26.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони про свою участь в судовому засіданні не заявили, будучи повідомленими належним чином у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19.01.2012 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №12 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.01.2012). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.10.2012 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Як вказувала позивач, що не оспорювалось відповідачем, дитина мешкає з нею, спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. За змістом позову, шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені тривалий час, спільного господарства вони не ведуть. Причини розлучення обумовлені різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння. Не маючи наміру та бажання зберегти шлюб на майбутнє, позивач просить його розірвати. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 пп. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, тривалості припинення сторонами стосунків, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, обставин, які б свідчили про можливість збереження шлюбу на майбутнє, не встановлено, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.01.2012, слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на заявлення позивачем відповідної вимоги стосовно цього. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь позивача. Інші процесуальні витрати у справі відсутні.

Outcome: approved