Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 1616410 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до даного договору первісний кредитор надає відповідачу грошові кошти в сумі 25400,00 гривень на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу відповідача, а відповідач зобов`язується повернути первісному кредитору таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. Позика надається строком на 360 днів. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на картку відповідача № [NUMBER] , яку відповідач вказав при оформленні позики. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №1616410 від 07.07.2024 становить: 25400 грн заборгованість по тілу, 74907 грн заборгованість по відсотках, 12700 грн пені, на загальну заборгованість 113007 грн. 20.01.2025 між ТОВ «Сеофі Кредит» та ТзОВ «Свеа Фінанс» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) позивачу, а позивач набуває Права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Заборгованість відповідача за Договором позики № 1616410 станом на дату відступлення склала 113007 гривень. Позивач жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на складання позовної заяви заборгованість відповідача становить 113007 гривень, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 25400,00 гривень; заборгованості по відсотках 74907,00 гривень, 12700 грн - пені. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики №1616410 від 07.07.2024 року в розмірі 113007 гривень 00 копійок та судові витрати в розмірі 2422 гривні 40 копійок. Представник ТОВ «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, у разі неявки відповідача не заперечеує щодо постановлення заочного рішення у справі (а.с.59). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв/клопотань до суду не подавала. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23.09.2025 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечив щодо ухвалення заочного рішення У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Свеа Фінанс» та [PERSON] укладено Договір позики № 1616410 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), згідно з яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (далі-позика) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики- 25400,00 гривень, строк позики - 360 днів, стандартна процентна ставка -1,5% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9089,90%, орієнтовна загальна вартість позики 162560,00 гривень. Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Даний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е890. Правилами надання коштів у позику ТОВ «Селфі Кредит» за допомогою вебсайту та паспортом споживчого кредиту визначені всі умови та порядок надання позики. (а.с. 16-27). Згідно з розрахунком заборгованості, виданого ТОВ «Селфі Кредит», [PERSON] має загальну заборгованість за договором № 11616410 від 07.07.2024 року в розмірі 113007 гривень 00 копійок, з яких: залишок тіла 25400,00 гривень; залишок відсотків 74907,00 гривень, пеня 12700 грн (а.с. 28-31). Відповідно до повідомлення ТзОВ «Пейтек» про підтвердження платежу від 20.01.2025 (а.с.32) в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №01042024-2 від 01.04.2024 банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів, до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме 07.07.2024 о 12.37 год. виконано платіжну інструкцію, ініціатором платіжної операції ТОВ «Селфі Кредит» відповідно до умов договору про переказ коштів зараховано на картку [NUMBER] - 25400 грн (а.с. 32) Як вбачається з Договору факторингу № 01.02-01/25 від 20 січня 2025 року укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та ТзОВ «Свеа Фінанс», разом сторони, клієнт відступає (передає) фактору Права вимоги, а фактор набуває Права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення Прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. /а.с. 33-46/ Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 20.01.2025 року, в списку боржників під № 989 вказаний [PERSON] , загальна сума заборгованості 113007,00 гривень, сума заборгованості за тілом - 25400,00 гривень, сума заборгованості по процентам за користування 74907,00 гривень, сума штрафних санкцій12700 грн. (а.с. 46). Згідно з Статутом, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та Виписки з о Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом на підставі досліджених у справі доказів встановлено, що 07.07.2024 між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №1616410, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 25400 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним визначених у кредитному договорі (а.с.10-14). Позивачем, було надано докази про перерахування відповідачу кредитних коштів, на його картковий рахунок. Однак, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за кредитним договором не виконав, чим допустив заборгованість перед позивачем в розмірі 100307 грн. з яких: 25400 грн основний борг, 74907 грн проценти. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій пені в розмірі 12700 грн, слід зазначити таке. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.28-31) за період з 10.08.2024 по 11.09.2024 нараховано штрафні санкції (пеня) в розмірі 12700 грн. Поряд з цим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Правовідносини між сторонами відбулись у період воєнного стану в Україні, а отже відповідач звільнений від відповідальності за неправомірне користування чужими грошима в силу указаного Закону. Таким чином нарахована пеня в розмірі 12700 грн, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1616410 від 07.07.2024 у розмірі 100307 грн. з яких: 25400 грн основний борг, 74907 грн проценти. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2150,12 грн. із розрахунку: 100307 грн*100/113007,00 грн=88,76%

Outcome: partial