Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання своєї матері [PERSON] недієздатною, посилаючись на те, що остання є психічно хворою, у зв`язку із чим перебуває на «Д» обліку. Через свою хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує постійної допомоги як в побутових, повсякденних питаннях, так і в прийнятті рішень юридичного характеру від її імені, отже потребує опіки. В судове засідання заявник не з`явився направивши на адресу суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності. Адвокат особи, стосовно якої розглядається справа, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення заяви, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи [PERSON] на даний час за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Представник заінтересованої особи орган опіки та піклування Мамалигівської сільської ради в судове засідання не з`явився надавши суду заяви, в яких просив розглянути справу у його відсутності та проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1664 від 03 грудня 2025 року [PERSON] на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі розладів особистості внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного (судинного, інтоксикаційного- внаслідок онкозахворювання та хіміотерапії) генезу, виражений психоорганічний синдром, а тому за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом не може бути присутньою в залі судового засідання під час розгляду даної справи. З подання виконавчого комітету Мамалигівської сільської ради вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити над [PERSON] її опікуном сина [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 295 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. У відповідності до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України у рішенні суду слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для визнання [PERSON] недієздатною та призначення [PERSON] опікуном над нею. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved