Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

позивач через представника звернулась до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Донецьк Донецької області, батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП [NUMBER] та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 292 від 19.11.2020, складеного Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро), а саме: у графі відомості про дитину змінити: прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; виключити відомості про [PERSON] , громадянина України, як батька; у графі відомості про батька вказати: прізвище батька « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », громадянство - « [PERSON] », дата народження - « [INFO] », місце народження - «Україна, Донецька область, м. Донецьк»; інші відомості залишити без змін. В обгрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] та [PERSON] в період з 2018 року по 2022 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак, під час реєстрації дитини у відділі РАЦС заявник вказала у заяві до РАЦС, що батьком дитини є [PERSON] . Вказаний запис про батька дитини здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу. З моменту народження сина [PERSON] визнавав його своєю дитиною, називав сином, а [PERSON] батьком, піклувався про нього, допомагав у вихованні та матеріальному утриманні, брав активну участь у житті дитини. На час призову [PERSON] до лав ЗСУ вони проживали всі разом однією родиною, включаючи доньку заявника [PERSON] , з 2021 року до березня 2022 року за адресою реєстрації позивача в квартирі її матері по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 01.07.2025. При цьому, з 2018 року по 2020 рік проживали у квартирі, яку винаймали за спільні кошти за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 24.06.2025. Вказане підтверджується також спільними фото, на яких зафіксовані певні моменти спільного життя, зокрема на сторінці відповідача в соціальних мережах, перепискою, що збереглась, та показаннями свідків, які будуть надані ними безпосередньо в судовому засіданні. Разом з тим, біологічним батьком дитини є [PERSON] . Однак, оскільки він не був особисто присутнім при реєстрації дитини та не перебував з матір`ю дитини у шлюбі, тому в актовому записі про народження дитини її було зареєстровано на прізвище матері « [PERSON] » та вписано ім`я та по батькові батька « [PERSON] », що відповідає імені та по батькові [PERSON] . У графі про батька дитини відсутні відомості про дату та місце народження, оскільки такої особи як [PERSON] не існує, а запис зроблено зі слів матері. Походження народженого у позивача сина від [PERSON] ним не заперечувалось. [PERSON] визнавав себе біологічним батьком дитини, сторони проживали разом, мали спільний побут та бюджет, він піклувався про сина, забезпечував належні умови його розвитку, здійснював заходи щодо його утримання, приймав активну участь у його житті та вихованні. Вказане не заперечується його матір`ю [PERSON] . Сторони дійшли згоди щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, оскільки [PERSON] є біологічним батьком дитини та бажав виправити невідповідність в офіційних документах, однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, був призваний на військову службу до лав ЗСУ та з березня 2022 року перебував на військовій службі. Під час виконання бойового завдання зник безвісти. На сьогоднішній день його місце перебування не встановлене. [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , проте, позивач шлюб з [PERSON] не встигли зареєструвати, як і належним чином оформити його батьківство відносно сина, хоча [PERSON] визнав себе батьком сина [PERSON] та бажав оформити своє батьківство належним чином. Отже, визнання батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] необхідно для реалізації особистих немайнових прав останнього, відновлення справедливості, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду із даною позовною заявою, оскільки у інший спосіб неможливо встановити батьківство [PERSON] відносно сина [PERSON] . При цьому слід зазначити, що проведення судової біологічної (генетичної) експертизи наразі є неможливим, так як [PERSON] зник безвісти. Ухвалою суду від 04.08.2025 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 24.09.2025 року по справі залучено третю особу. 13.10.2025 року від третьої особи Міністерства оборони України надійшли пояснення, згідно яких вказано, що так, як на підставу заявлених вимог позивач посилається на акти спільного проживання, переписку, фото, то вказані докази не дають підстави для висновку стосовно біологічного батьківства відповідача стосовно неповнолітнього [PERSON] указані докази скоріш свідчать про наявність теплих, близьких стосунків між Відповідачем та Позивачкою, однак не можуть категорично свідчити про кровну спорідненість відповідача з дитиною, а отже позивачем не доведено належними та обґрунтованими доказами заявлені вимоги. 25.11.2025 року від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без неї, просила задовольнити позовні вимоги. 25.11.2025 року від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи без них, просила задовольнити позовні вимоги. Свідок [PERSON] надала письмові пояснення, згідно яких вказано, що вона є матір`ю [PERSON] та знає, що її донька в період часу з 2018 року по 2022 рік проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, в них було все спільне, бюджет, господарство, а [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком є [PERSON] , який хотів зареєструвати дитину на себе, але не встиг так як був мобілізований до лав ЗСУ. З 2018 року по 2020 рік вони проживали за адресою [ADDRESS] , а з 2021 року по березень 2022 року в квартирі матері, вони постійно проживали разом, включаючи з донькою позивачки [PERSON] . Свідок [PERSON] надала письмові пояснення, згідно яких вказано, що вона колишня сусідка [PERSON] та вона знає, що в період часу з 2018 року по 2022 рік [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, в них було все спільне, бюджет, господарство, а [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком є [PERSON] , який хотів зареєструвати дитину на себе, але не встиг так як був мобілізований до лав ЗСУ. З 2018 року по 2020 рік вони проживали за адресою [ADDRESS] , а з 2021 року по березень 2022 року в квартирі матері. Ухвалою суду від 17.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та [PERSON] в період з 2018 року по 2022 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак, під час реєстрації дитини у відділі РАЦС заявник вказала у заяві до РАЦС, що батьком дитини є [PERSON] . Вказаний запис про батька дитини здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу. З моменту народження сина [PERSON] визнавав його своєю дитиною, називав сином, а [PERSON] батьком, піклувався про нього, допомагав у вихованні та матеріальному утриманні, брав активну участь у житті дитини. На час призову [PERSON] до лав ЗСУ вони проживали всі разом однією родиною, включаючи доньку заявника [PERSON] , з 2021 року до березня 2022 року за адресою реєстрації позивача в квартирі її матері по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 01.07.2025. При цьому, з 2018 року по 2020 рік проживали у квартирі, яку винаймали за спільні кошти за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 24.06.2025. Разом з тим, біологічним батьком дитини є [PERSON] . Однак, оскільки він не був особисто присутнім при реєстрації дитини та не перебував з матір`ю дитини у шлюбі, тому в актовому записі про народження дитини її було зареєстровано на прізвище матері « [PERSON] » та вписано ім`я та по батькові батька « [PERSON] », що відповідає імені та по батькові [PERSON] . У графі про батька дитини відсутні відомості про дату та місце народження, оскільки такої особи як [PERSON] не існує, а запис зроблено зі слів матері. Походження народженого у позивача сина від [PERSON] ним не заперечувалось. [PERSON] визнавав себе біологічним батьком дитини, сторони проживали разом, мали спільний побут та бюджет, він піклувався про сина, забезпечував належні умови його розвитку, здійснював заходи щодо його утримання, приймав активну участь у його житті та вихованні. Вказане не заперечується його матір`ю [PERSON] . Сторони дійшли згоди щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, оскільки [PERSON] є біологічним батьком дитини та бажав виправити невідповідність в офіційних документах, однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, був призваний на військову службу до лав ЗСУ та з березня 2022 року перебував на військовій службі. Під час виконання бойового завдання зник безвісти. На сьогоднішній день його місце перебування не встановлене. [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , проте, позивач шлюб з [PERSON] не встигли зареєструвати, як і належним чином оформити його батьківство відносно сина, хоча [PERSON] визнав себе батьком сина [PERSON] та бажав оформити своє батьківство належним чином. Отже, визнання батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] необхідно для реалізації особистих немайнових прав останнього, відновлення справедливості, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду із даною позовною заявою, оскільки у інший спосіб неможливо встановити батьківство [PERSON] відносно сина [PERSON] . При цьому слід зазначити, що проведення судової біологічної (генетичної) експертизи наразі є неможливим, так як [PERSON] зник безвісти. Згідно статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (абзац 2 частини 1 статті 130 СК України). Згідно абзацу першого частини першої статті 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved