Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 04.07.2018, 03.10.2019, 09.01.2020 між сторонами укладені кредитні договори № 2001070837201, № 1001418808502, № 1001518768801. Договори укладені в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка. Відповідач фактично отримав кредитні кошти. Поряд із тим, в досудовому порядку кошти, обумовлені договорами, в порядку, погодженому сторонами, відповідачем не сплачені. Заборгованість за спірними договорами становить 89 992 грн. 32 коп. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути їх в судовому порядку. Окрім задоволення позовних вимог позивач вважав можливим присудження на свою користь судового збору 2422 грн. 40 коп. Позивач в процесі розгляду позов підтримав. Відповідач скористалась процесуальним правом надання відзиву, позов не визнав, стверджуючи, що відсутні належні докази укладення ним спірних договорів, розміру заборгованості, а комісія законом не передбачена. Не визнаючи позов, відповідач, однак, заявив клопотання про застосування судом строку позовної давності в три роки. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, на які сторони послались в обґрунтування вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : В порядку ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України). Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про споживче кредитування». Правила укладання та підпису електронних договорів регулюються законодавством, яке забезпечує їх юридичну чинність та довіру між сторонами, зокрема, ЦК України, Законом України "Про електронний документ та електронний документообіг", Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Будь-який договір, передбачений ЦК України може мати електронну форму і необов`язково повинен бути створений у вигляді окремого електронного документа, допускається і спрощена форма (Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 524/5556/19). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" ЕЦП використовується для забезпечення юридичної чинності електронних документів. ЕЦП включає простий електронний підпис (ПЕЦП) згідно зі ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», підпис з використанням кваліфікованого сертифіката (КЕЦП) та підпис з використанням електронного цифрового печатки (ЕЦПіП). Фактично електронний правочин є похідним від поняття правочину, тому до нього застосовуються ті ж умови дійсності, що і до правочинів, закріплені у статті 203 Цивільного кодексу України. Стаття 5 Закону України «Про електронну комерцію» передбачений «принцип однаковості юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством». У справі № 524/5556/19 Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 звернув увагу на те, що електронний договір може бути укладеним не тільки у формі єдиного документа, підписаного кваліфікованим електронним підписом, але й шляхом обміну повідомленнями за допомогою засобів електронної комунікації. Судом встановлено, що 04.07.2018 між сторонами укладений кредитний договір № 2001070837201. 03.10.2019 між сторонами укладений кредитний договір № 1001418808502. 09.01.2020 між сторонами укладений кредитний договір № 1001518768801. Договори укладені в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка відповідача. Зі змісту договору, паспортів споживчого кредиту вбачається, що умови укладання електронного договору дотримані, зокрема, наявна згода сторін, пропозиція та прийняття, інформаційна прозорість. Інформація надана позичальнику з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію» відповідач мав можливість ознайомитися з умовами угоди перед її укладанням. Умови договору є чіткими, зрозумілими та доступними для обох сторін. Відповідач ознайомлений зі схемою кредитування, погодився із нею. Договори підписані відповідачем, що свідчить про адаптування договорів до потреб та фінансового стану останнього. Підписавши спірний кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач отримав свій примірник електронного договору у формі, яка унеможливлює зміну його змісту та має можливість в будь-який час самостійно знайомитись з текстом укладеного спірного договору на сайті товариства в особистому кабінеті. За ч. 6 статті 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Кредитні кошти фактично отримані відповідачем, що підтверджується платіжними інструкціями про видачу кредитних коштів; відповідачем не спростовано. Отримання кредитних коштів може бути підтверджено будь-якими доказами, кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, банківськими виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо (постанова КЦС ВС від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-) Договори не оспорені. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем детальними розрахунками та становить 89 992 грн. 32 коп. Спірні проценти погоджені сторонами кредитного договору за користування кредитом, не носять штрафного характеру. Закон України «Про захист прав споживачів» після 10.06.2017 не містить вимог щодо незаконності стягнення банками комісійної винагороди. Обумовлений сторонами розмір комісії вочевидь не приводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Розмір позовних вимог відповідачем не спростований, контр-розрахунок не наданий. Докази недобросовісності кредитора відсутні. В порядку статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Всі умови договору: істотні, звичайні та випадкові з моменту його укладення (ст. 640 ЦК України) стають однаково обов?язковими для виконання сторонами. В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Загальні вимоги щодо виконання зобов?язань, зокрема тих, що виникають з договорів, встановлені главою 48 ЦК України. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов?язків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України, зокрема, стягнення поточної заборгованості, дострокове стягнення всієї суми заборгованості за договором, стягнення неустойки (штраф, пеня), тощо. Відмова від договору (від виконання договору) можлива лише у випадках, передбачених самим договором або законом (ст. 651 ЦК України). У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018, справа №2-383/2010). Підстав для зменшення розміру нарахованих процентів як явно завищених і непропорційних наслідкам порушення з умов спірного кредитного договору не вбачається. Враховуючи вищевикладене, позов є доведеним позивачем, порушене право встановлено. Розглядаючи клопотання відповідача про застосування судом строку позовної давності в три роки, який за твердженням останнього сплив в 2023 році суд виходить з наступного : За нормами ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовною даністю захищається порушене право. Загальний строк позовної давності становить три роки. Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин. Постановою КМУ від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України скасований карантин. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжений. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. Продовжені строки позовної давності: ·загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України); ·спеціальна позовна давність для окремих видів вимог (ст. 258 ЦК України). Інші продовжені строки: строк позовної давності за вимогами щодо продажу частки у спільний частковій власності (ст. 362 ЦК України); строки для припинення поруки (ст. 559 ЦК України); позовна давність, що застосовується до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару (ст. 681 ЦК України); позовна давність, що застосовується до вимог про розірвання договору дарування (ст. 728 ЦК України); позовна давність, що застосовується до вимог, які випливають із договору найму (ст. 786 ЦК України); строки позовної давності за вимогами про визнання неправомірними дій виконавця заповіту (ст. 1293 ЦК України). Одночасно з «карантинними» нормами продовжені строки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX». Цим Законом додатково продовжений строк визначений статтею 259 Цивільного кодексу України (зміна тривалості позовної давності, що збільшена за домовленістю сторін), однак не були продовжені строки передбачені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324. Строки, що було продовжено на строк дії карантину та поновлено після його скасування: строки застосування штрафних санкцій (ст. 232 ГК України); гарантійні строки щодо товару та строки пред`явлення претензій/позовів щодо неналежної якості товару (ст. 269 ГК України); строки позовної давності для вимог, що випливають з неналежної якості робіт за договором підряду на капітальне будівництво (ст. 322 ГК України); строки позовної давності про відшкодування замовнику збитків, спричинених недоліками проєкту за договором підряду на проведення проєктних і досліджувальних робіт (ст. 324 ГК України). Законом України від 8.11. 2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладений у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024. Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача є безпідставним. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved