Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ "ФК Єврокредит" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 26 961,55 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.09.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено договір № TDB.2021.0421.25938, у відповідності до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав, у зв`язку з чим сформувалась заборгованість, що складається з: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 9 850,72 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 17 110,83 грн., загальна сума заборгованості: 26 961,55 грн. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0421.25938 від 07.09.2021 року. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 року уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0421.25938 від 07.09.2021 року. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0421.25938 від 07.09.2021 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 9 850,72 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 17 110,83 грн., загальна сума заборгованості: 26 961,55 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Ухвалою від 03 грудня 2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 18 грудня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у стягненні заборгованості по сплаті відсотків 17 110,83 грн., судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11 200 грн., посилаючись на те, що позивач обґрунтовує вимоги щодо стягнення відсотків з посиланням на публічну частину договору, тарифи та умови, розміщені на веб-сайтах Банку, разом з тим матеріали справи не містять доказів, що саме та редакція Тарифів і Умов, на яку посилається позивач, була чинною на момент укладення договору 07.09.2021 року, відсутні докази, що відповідачу було надано ці умови у письмовій або електронній формі, як того вимагає Закон України «Про споживче кредитування». Крім того, позивач не надав суду підписаного відповідачем паспорта споживчого кредиту та доказів, що реальна річна процентна ставка була доведена до відома відповідача, станом на 03.09.2024 року основний борг становить 9 850,72 грн., відсотки 17 110,83 грн, що суттєво перевищує суму тіла кредиту, такий розмір відсотків порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності, закріплені у ст. 3, 509, 627 ЦК України, що фактично перетворює відсотки на каральну санкцію, що є неприпустимим у споживчих правовідносинах. Відповідач особисто звертався до відділення АТ «МЕГАБАНК» з метою виконання своїх зобов`язань та сплати заборгованості за кредитним договором, однак працівниками Банку йому було повідомлено, що: «у Банку триває реорганізація (ліквідаційна процедура), обслуговування клієнтів фактично не здійснюється, питання погашення кредитів не опрацьовуються», у зв`язку з цим відповідачу фактично було відмовлено у прийнятті платежу, що унеможливило належне виконання ним свого обов`язку. Відповідач не згоден з доводами позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн., склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Проаналізувавши надані документи представником позивача, можна прийти до висновку, що вартість виконаних робіт представником позивача є завищеною, необґрунтованою такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07.09.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено договір № TDB.2021.0421.25938 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, на умовах строковості, зворотності, платності у вигляді встановленням доступного ліміту кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії 200 000,00 гривень, строком на 12 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом. Також 07.09.2021 року [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до довідки-розрахунку заборгованості складає 26 961,55 грн. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача [PERSON] боржника за кредитним договором № TDB.2021.0421.25938 від 07.09.2021 року. 27.12.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача [PERSON] боржника за кредитним договором № TDB.2021.0421.25938 від 07.09.2021 року. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] боржника за кредитним договором № TDB.2021.0421.25938 від 07.09.2021 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 9 850,72 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 17 110,83 грн., загальна сума заборгованості: 26 961,55 грн. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої та другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача не погоджується із розміром нарахованих відсотків. Проте, розмір заборгованості та відсотків відповідача за кредитним договором були розраховані у відповідності до умов кредитного договору та згідно з нормами чинного законодавства, що підтверджують наявні в матеріалах справи виписки з рахунку відповідача, які відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Тобто, позивач на підтвердження суми заборгованості надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Більше того, саме обов`язок відповідача, у межах спростування позовних вимог, надати первинні документи, зокрема, платіжні доручення, квитанції, виписки з банківських рахунків, які підтверджують факт погашення заборгованості. Доказів, які б спростували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, або власного розрахунку відповідачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № TDB.2021.0421.25938 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 07.09.2021 року у розмірі 26 961,55 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 визначає, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові від 14.11.2024 у справі № 161/629/23 Верховний Суд зробив висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12121529 від 14.08.2025 року на суму 11 200 грн. У той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 11200,00 грн. було реально сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Альянс ДЛС», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача таких судових витрат, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально. На підставі наведеного та

Outcome: partial