Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач АТ «Таскомбанк» через систему «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.09.2020 ТОВ «ФК«Центр фінансових рішень» та [PERSON] підписали кредитний договір № 2714918900. Відповідач отримав кредитні кошти, шляхом безготівкового перерахування на таких умовах: сума кредиту - 41469,80 грн; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. 17.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 171221 від 17.12.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Станом на 12.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № 72714918900 від 02.09.2020 становить 57591,44 грн, в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 27632,80 грн; заборгованість за річними загальними процентами (в т.ч. прострочена) - 5275,89 грн; заборгованість за щомісячними процентами (в т. ч. прострочена) - 24682,75 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.08.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача АТ «Таскомбанк» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява, з якої вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 02.09.2020 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2714918900, за умовами п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Пунктом 2.1 договору передбачено, що інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04.05.2020), розміщених на сайті http//kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору, та до якого позичальник приєднується, підписавши цей Договір. Відповідно до п. 2.2 договору цей договір, паспорт кредиту № 4918900 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Згідно з п. 4 та 5 паспорту кредиту № 4918900 позичальнику надано грошові кошти на наступних мовах: сума кредиту - 41469,80 грн; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 %; щомісячні проценти - 2,99 %; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 94225,96 грн. Також у паспорті кредиту № 4918900 визначено порядок повернення кредиту, а саме, кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів з 02.09.2020 до 01.09.2023. У кредитному договорі та паспорті кредиту міститься власноручний підпис [PERSON] . Відповідач належним чином повідомлений про відступлення права вимог, а саме, що права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що був укладений між ним та ТОВ «ФК «ЦФР», на підставі Договору про відступлення права вимоги №171221 від 17.12.2021 буде відступлено АТ «Таскомбанк». На підтвердження передачі прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачем додано договір про відступлення права вимоги №171221 від 17.12.2021, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», відповідно до п.2.1. якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує АТ "Таскомбанк" за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Відповідно до п. 9.4 вказаного договору у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не ініціювала його розірвання - договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Згідно із витягом з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 171221 від 17.12.2021ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, зокрема до [PERSON] , кредитний договір № 2714918900. У матеріалах справи містяться виписки по рахунку за період з 02.09.2020 по 12.05.2025, відповідно до яких погашено заборгованість за кредитним договором №2714918900 від 02.09.2020 на загальну суму 57591,44 грн. Водночас, відповідно до розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 12.05.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2714918900 від 04.09.2020 становить 57591,44 грн, в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 27632,80 грн; заборгованість за річними загальними процентами (в т.ч. прострочена) - 5275,89 грн; заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) - 24 682,75 грн. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виконав свої зобов`язання, а саме перерахував кредитні кошти на рахунки, визначені договором. Натомість, умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту - 27632,80 грн, заборгованість за річними загальними процентами - 5275,89 грн, заборгованість за щомісячними процентами - 24682,75 грн, що разом становить 57591,44 грн. Також матеріалами справи підтверджується, що внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги позивач 17.12.2021 набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2714918900 від 02.09.2020. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, не повернув вчасно надані йому кредитні кошти та не сплачує відсотки за їх користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надав. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved