Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява обґрунтована тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 16.12.2019 кредитний договір №2001489872701, за яким позичальнику надано кредит у сумі 40 800 грн. та 26.09.2020 кредитний договір №1001694058701, за яким позичальнику надано кредит у сумі 50 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим станом на 01.12.2024 виникла заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі 108652,33 грн., яка складається з заборгованості: по кредитному договору №2001489872701 від 16.12.2019 року - в розмірі 52038,75 грн.,з яких: 28 544,59 грн. заборгованість за кредитом - 23494,16 грн. заборгованість по процентам та по кредитному договору №1001694058701 від 26.09.2020 року в розмірі 56613,58 грн., з яких: 22493,05 грн. заборгованість за кредитом, 6,03 грн. заборгованість за процентами, 34 114,5 грн. заборгованість за комісією. Прохав стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість зи вказанимм кредитними договорами станом на 01.12.2024 року в загальному розмірі 108652,33 грн та судові витрати. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03.02.2025 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. 21.02.2025 року представник відповідача адвокат Лихошвай С.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заборгованість за кредитним договором №1001694058701 від 26.09.2020 року, відповідач не визнає в повному обсязі. Вказує про нікчемність умов договору щодо нарахування та стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитного договору та враховуючи розмір сплачених відповідачем грошових коштів на виконання цього кредитного договору, вважає, що заборгованість за вказаним договором погашена повністю. В свою чергу, за кредитним договором №2001489872701 від 16.12.2019 позовні вимоги відповідач визнає частково. Вказав, що розмір заборговності у зв`язку зі сплатою відповідачем у січні 2025 року коштів в сумі 4300 грн . зменшився та становить 47738, 75 грн. (а.с.66-70). 05.05.2025 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач врахував внесені 20.01.2025 та 31.01.2025 року відповідачем кошти в розмірі 4300 грн. у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами та прохав стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 104 353,04 грн. В уточненій позовній заяві вказав, що заборгованість відповідача перед позивачем склала: по кредитному договору №2001489872701 від 16.12.2019 року - 51 738,75 грн., з яких: 28 244,59 грн. заборгованість за кредитом, 23494,16 грн. заборгованість по процентах; по кредитному договору №1001694058701 від 26.09.2020 року 52 614, 29 грн., з яких: 22493,05 грн. заборгованість за кредитом, 6,03 грн. заборгованість за процентами, 34 114, 5 грн. заборгованість за комісією (а.с.90-96). Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13.11.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, як вбачається із позову прохав розглядати дану справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з?явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві (а.с.120-121). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2001489872701 від 16.12.2019 року. Судом встановлено, що 16.12.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2001489872701, шляхом підписання відповідачем особистим підписом заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 11). За умовами Заяви відповідачеві було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надано кредитну картку миттєвого випуску [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт у сумі 15 830 грн.Стандартна процентна ставка складає 47,88%. Реальна річна процента ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 12 557,58 грн. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10000 грн. та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами. Сторонами погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту. Згідно паспорту споживчого кредиту строк кредитування становить 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін (зворот а.с.11). З довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що відповідачу [PERSON] було неодноразово збільшено кредитний ліміт, останній раз 03.03.2022 року до 40 800 грн (а.с.38). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2001489872701 від 16.12.2019 року станом на 01.12.2024 року становить 51 738,75 грн., з яких: 28 244,59 грн. заборгованість за кредитом, 23494,16 грн. заборгованість по процентам, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с.99-101, а.с. зворот а.с.45-49). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 51 738,75 грн. Щодо стягнення відсотків за кредитним договором №2001489872701. Заява-приєднання №2001489872701 від 16.12.2019 року та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, містять, зокрема, що строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін та процентну ставку в розмірі 47,88% річних. З виписки по особовому рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001489872701 від 16.12.2019 року, вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти та здійснював часткове погашення заборгованості. Доказів заперечень будь-якої із сторін щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містить. Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, власного контррозрахунку не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору № 2001489872701 від 16.12.2019 в розмірі 51 738,75 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1001694058701 від 26.09.2020 року. Судом встановлено, що 26.09.2020 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір № 1001694058701. Згідно вказаної заяви, відповідач беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування. Відповідно до умов якої кредит надано на загальні цілі - GP Standart ВСЕЯСНО (банківський переказ). Сума 50 000 грн., в тому числі загальні споживчі цілі 50 000 грн., сплата разової комісії - 0 грн., строк - 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99 %, розмір процентної ставки - 0,01 % річних. Спосіб надання кредиту банківський переказ на рахунок № [NUMBER] у АТ «ПУМБ». Крім того, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, з аналогічними умовами. (зворот а.с.10). При укладенні договору сторони також узгодили порядок повернення кредиту відповідно до графіку платежів, наведеного у Заяві від 26.09.2020 року: дата платежу - до 26 числа кожного календарного місяця; платіжні періоди - з 26.09.2020 року по 26.09.2023 року (усього 36 місяців), сума платежу за розрахунковий період - по 3384,10 грн. щомісяця, останній платіж 3384,02 грн., загальна сума платежів 121827,52 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1995 грн. щомісячно, а загальна сума комісії за період кредитування 71 820 грн. Згідно з копією платіжної інструкції №TR.44501250.20344.8810 від 26.09.2020 року, [PERSON] надано кредитні кошти за кредитним договором №1001694058701 від 26.09.2020 року в сумі 50 000 грн. (зворот а.с.38). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1001694058701 від 26.09.2020 станом на 07.04.2025 року становить 52 614,29 грн., з яких: 18 493,05 грн. заборгованість за кредитом; 6,74 грн. заборгованість процентами; 34 114,5 грн. заборгованість за комісією (а.с. 97-98). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії по кредитному договору №1001694058701 від 26.09.2020 у розмірі 34 114, 5 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно умов кредитного договору №№1001694058701, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 %. Таким чином, встановивши у кредитному договорі №1001694058701, плату комісійної винагороди за обслуговування кредиту, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. У кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються Відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то умови кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У свою чергу банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №382/1621/21, від 06.11.2023 у справі №204/224/21. Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини, на підставі положень ЦК України, судової практики, суд дійшов висновку, що умови укладеного між сторонами договору, якими передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними на підставі частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначено, що у разі встановлення нікчемності умови договору про сплату комісії, правильним є висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії. З огляду на те, що суд дійшов висновку, що умови договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії в розмірі 34 114, 5 грн. необхідно відмовити. Натомість, з матеріалів справи, а саме розрахунків заборгованості за кредитним договором №1001694058701 від 26.09.2020 вбачається, що відповідач сплатив в рахунок погашення комісії 31 920,00 грн. ( а.с.39 - 40 зворот, 97-98 зворот). У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність зарахування сплаченої позичальником суми комісії в загальному розмірі 31 920,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та процентах в загальному розмірі 18499,79 грн. Відтак, враховуючи, що розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками є меншим від розміру сплаченої відповідачем комісії ( 31 920 грн. 18499,79 грн. = 13420,21грн. - переплата по кредитному договору), суд вважає, що відповідачем в повному обсязі погашена заборгованість за договором, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №1001694058701 від 26.09.2020 року необхідно відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 104 353,04 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 51 738,75 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 49% (51 738,75 грн. х 100% : 104 353,04 грн. = 49%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 49 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 1186,97 грн. (2422,40 грн. х 49 % : 100% = 1186,97 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial