Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,6429 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:001:0596, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,517 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:1143, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1,64 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:001:0112, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,52 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:0307, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що й стало підставою для звернення до суду. Позивач та її представник адвокат Урум А.Д., у судове засідання не з`явились, до суду надійшло клопотання про розгляд справи їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання також не з`явились, направили до суду заяви про визнання позовних вимог, в якій також просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено судом, [INFO] помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23 вересня 2023 року Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 339). Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на належні йому: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,6429 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:001:0596, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,517 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:1143, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1,64 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:001:0112, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,52 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:0307, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). За життя, [PERSON] , на випадок своєї смерті, особистого розпорядження не залишив, тому спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] (донька спадкодавця), відповідачі [PERSON] (дружина спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця) входять до кола першої черги спадкоємців за законом. З витребуваної у Ренійській державній нотаріальній конторі Одеської області спадкової справи, яка відкрита після померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що позивач 18 грудня 2023 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її батька [PERSON] . Відповідачі в свою чергу, скористалась наданим їм правом передбаченим ч. 1 ст. 1273 ЦК України та звернулись до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Отже, позивач прийняв спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, згідно довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області № 104 від 19 червня 2024 року, на день смерті [PERSON] , разом із ним за адресою: [ADDRESS] , проживали сторони по справі. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що видано відповідну постанову. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлого [PERSON] , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця оформити своє право на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved