Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

23 жовтня 2025 року адвокат Вдовиченко А.А., який діє від імені та в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказав, що позивач із відповідачкою перебуває у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області 20 жовтня 2020 року, актовий запис №2. Від даного шлюбу дітей у них немає. Спільне життя у них не склалося у зв`язку з виникненням тривалих розбіжностей у поглядах та способі життя між ними, а також через поглиблення побутових конфліктів, шлюбні відносини фактично припинилися, спільне проживання подружжя не здійснюється. Позасудове врегулювання питання розірвання шлюбу в органах РАЦСу стало неможливим через відсутність згоди Відповідача. Враховуючи, що шлюб фактично припинений, спільне проживання не ведеться, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, позивач змушена звернутися до суду із відповідною заявою. Примирення між сторонами не можливе, тому позивач просить суд не надавати час на примирення сторонам та розірвати шлюб. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року дану цивільну справу передано за підсудністю Крижопільському районному суду Вінницької області. Дана справа надійшла до Крижопільського районного суду Вінницької області 03 грудня 2025 року Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання, яке призначене на 22 грудня 2025 року сторони не з`явилися. Представником позивача 15 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» подана заява про розгляд даної справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити. 11 грудня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про проведення судового розгляду у справі без його участі, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовільними. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 20 жовтня 2020 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Крижопільського районну Вінницької області, актовий запис № 2, що підтверджується витягом із застосунку «Дія». Від даного шлюбу дітей сторони не мають. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що у них виникли розбіжності у поглядах та способі сімейного життя, а також побутові конфлікти. Фактично сім`я припинила своє існування. Сторони спільно не проживають, господарства спільного не ведуть. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони не просять надавати терміну для примирення, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідача позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved