Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) № 12.10.2024-100000900 в розмірі 16100 грн., а також судовий збір 2422,40. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.10.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (оферти) № 12.10.2024-100000900. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 гривень строком на 124 дні із фіксованою незмінною процентною ставкою 0,97% за один день користування, та комісією, пов`язаною із наданням кредиту у розмірі 9% від суми кредиту та становить 630 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви (27.10.2025 року) утворилась заборгованість у розмірі 16100 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7000 грн.; заборгованість по процентам у розмірі 4340 грн.; заборгованість по комісії у розмірі 1260 грн; заборгованість за неустойкою у розмірі 3500,00 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. У подальшому 11.12.2025 року подав заяву про закриття провадження у справі. Відповідач у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Відзив до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 12.10.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (оферти) № 12.10.2024-100000900. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 гривень строком на 124 дні із фіксованою незмінною процентною ставкою 0,97% за один день користування, та комісією, пов`язаною із наданням кредиту у розмірі 9% від суми кредиту та становить 630 грн. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 16100 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7000 грн.; заборгованість по процентам у розмірі 4340 грн.; заборгованість по комісії у розмірі 1260 грн; заборгованість за неустойкою у розмірі 3500,00 грн. Відповідно до положень статей 5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, я склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки і інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідно до ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, 11.12.2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» було подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Та вирішення питання про повернення судового збору. Зі змісту поданої заяви вбачається, що між сторонами було врегульовано спір у позасудовому порядку. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 17.12.2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Пилипчук Аліни Сергіївни про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки предмет спору був наявний на час пред`явлення позову до суду. Інших заяв чи клопотань від представника позивача не надходило. За таких обставин, судом встановлено, що сторонами було у позасудовому порядку врегульовано спір, а тому підстави для стягнення з відповідача заявленої суми відсутні. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed