Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 квітня 2021 р. на сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/, відповідачем було подано заявку на отримання кредиту №4516571. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору №4516571 від 22 квітня 2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 10 серпня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором №4516571 від 22 квітня 2021 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу відповідача перед позивачем становить 23250 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн.; заборгованість за відсотками становить 17250 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1000 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що 22 квітня 2021 року [PERSON] подано анкету-заяву на кредит №4516571 в якій відображено анкетні дані позичальника надання позичальником згоди щодо правил кредитування, фінансового моніторингу , бюро кредитних історій та процес оформлення та розгляду заяви про надання споживчого кредиту. Цього ж числа між ТОВ «Мілоан» в особі в.о. генерального директора Вініченко О.В. та [PERSON] укладено кредитний договір №4516571 відповідно до умов якого, сума кредиту становить 5000 грн., кредит надається строком на 30 днів з 22 квітня 2021року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22 травня 2021 року, проценти за користування кредитом 2250 грн., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом , комісія 1000 грн., яка нараховується за ставкою 20 відсотків від суми одноразово. Судом встановлено, що відповідачем були підписані: анкета заява на кредит, договір про споживчий кредит, внаслідок чого останній був ознайомлений з умовами кредитування та процентною ставкою за кредитом. На підставі платіжного доручення №44446206 від 22 квітня 2021 року на рахунок [PERSON] за №516875*85 були перераховані кошти в сумі 5000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 23250 грн. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, на час відступлення прав вимоги за Договором №4516571 від 22 квітня 2021 вбачається, що за період з 23.04.2021 по 22.05.2021 відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитом згідно п.п. 1.5.2. Договору, сума яких становила 75,00 грн. за кожен день. Водночас починаючи з 23.05.2021 по 21.07.2021 року нарахування процентів здійснювалось згідно п.п.1.6 Договору в сумі 250,00 грн. 10 серпня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення право вимоги № 06Т, за яким на умовах встановлених договором, кредитор передає новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні його права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до копій платіжних інструкцій ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «Мілоан» кошти передбачені договором факторингу за Договором факторингу № 06Т від 10 серпня 2021 року. Згідно реєстру боржників [PERSON] має заборгованість за кредитом в розмірі 23250 грн., що складається: за тілом кредиту 5000 грн., сума заборгованості за відсотками 17250 грн., сума заборгованості за комісією 1000 грн. 25 липня 2025 р. ТОВ «Діджи Фінанс» направило відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості за договором. Відповідач же зі свого боку взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за договором, яка ним не повернута. Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 ч.1ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивач надав докази, які підтверджують факт домовленості ТОВ «Мілоан» і [PERSON] про надання кредиту і його повернення у визначенні строки зі сплатою визначених відсотків, та скріплення цієї угоди у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб, а відповідач не спростував даного факту. При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» перейшли права ТОВ «Мілоан», і він має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником [PERSON] , наявність заборгованості та перехід права вимоги про стягнення такої від первісного кредитора до правонаступника. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з с.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Сторони кредитного договору погодили сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн, що не суперечить наведеним вище вимогам закону. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд дійшов до такого висновку. При укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про споживчий кредит №4516571 укладеного 22.04.2021 року, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відповідно до договору про споживчий кредит №4516571 укладеного 22.04.2021 року, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації (п.2.3.1.2 договору). Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації договору надання кредитних коштів №4516571 від 22.04.2021 року матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація, за умовами договору, мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача. Позивачем належних доказів щодо здійснення позичальником у період з дати укладення договору від 22.04. 2021 року по 22.05.2021 року, погашення заборгованості не надано. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який було визначено у пункті 1.3 договору про споживчий кредит №4516571 від 22 квітня 2021 року. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору про споживчий кредит №4516571 від 22 квітня 2021 року становить 2250 грн (5000х1,50%х30 днів), та підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору надання грошових коштів у позику на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 5000 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 2250 грн.- заборгованість за відсотками, 1000 грн. комісія, а всього 8250 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №4516571 від 19 вересня 2025 року, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 859,56 грн. судових витрат (8250х2422,40:23250=859,56).

Outcome: partial