Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2017 у справі №607/10249/17 та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позов мотивовано тим, що встановлений раніше розмір аліментів не достатній для належного виховання неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки підтримали позов. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2014 у справі №607/1969/14-ц. В цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27.07.2011 Відділом ДРАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області) та дочка [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27.07.2011 Відділом ДРАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають із матір`ю [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2017 у справі №607/10249/17 суд ухвалив змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2014 року та стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1000 грн щомісячно на кожну дитину зокрема, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Тернопільського закладу дошкільної освіти (Ясла-садочок) №24 від 10.09.2025 №40 [PERSON] працює у закладі на посаді вихователя з посадовим окладом 9685,39 грн. Дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). В силу вимог статті 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд вважає, що після ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області судового рішення від 18.10.2017 у справі №607/10249/17, з віком дітей збільшилися їх потреби, вони навчаються, стали підлітками, враховуючи інфляційні процеси в державі, розмір аліментів який стягується є замалим, його слід збільшити. Тому, суд вважає, що слід збільшити розмір аліментів та стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, суд враховує і обов`язок матері утримувати доньку, яка проводить із ними більше часу як відповідач. Такий розмір відповідає рекомендованому розміру аліментів, який би стягувався в порядку частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України в безспірному порядку. Ще менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання доньки та забезпечення її належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач не надав доказів наявності інших утриманців, а також те, що він не має можливості платити аліменти в такому розмірі. Суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, право на вибір способу стягнення аліментів має той із батьків разом з яким проживає дитина. Зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, відповідно до статті 141 ЦПК України, його слід стягнути із відповідача.

Outcome: approved