Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції у Івано-Франківській області, Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота» про визнання прилюдних торгів і свідоцтва про право власності недійсними, покликаючись на те, що 16 липня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Євчуком Миколою Васильовичем складено акт про передачу стягувачу нереалізованого майна на прилюдних торгах, в рахунок погашення боргу, згідно виконавчого листа № 2-1721, виданого 04.01.2010 року Івано-Франківським міським судом, за ціною 557460,00 грн. На підставі вищенаведеного акту 29.07.2013 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А. посвідчено свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за ПАТ «Банк Золоті Ворота» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 29.07.2013 року. Присвоєно реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 118348026101. Позивачка вважає, що прилюдні торги, що передували передачі майна Банку, саму передачу майна та свідоцтво про право власності від 29.07.2013 року слід визнати недійсними. Зазначає, що право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , вона набула 05.07.2005 року, про свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2005 року. З часу набуття згаданої квартири у власність по даний час вона постійно проживає не змінюючи місця свого проживання. [INFO] народилась її дочка [PERSON] , яка з часу народження та по даний час проживає разом з нею за місцем її реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Частиною 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» зазначено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Однак такого дозволу, як до проведення прилюдних торгів Орган опіки та піклування не надавав. Як вказує позивачка, обставинами, що перешкоджали проведенню прилюдних торгів, є відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, наявність прав інших осіб на майно, відсутність дійсного висновку (звіту) про оцінку майна. Зазначені обставини є істотними, без усунення яких проведення прилюдних торгів є неможливим. Однак, незважаючи на вище перелічені обставини ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» не оголосило перерви у проведенні прилюдних торгів. Зважаючи на вищенаведене, позивачка просить: визнати недійсними прилюдні торги по реалізації чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] від 13.05.2013 року; визнати недійсним акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 16.07.2013 року, складений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Євчуком Миколою Васильовичем, затверджений начальником відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції; визнати недійсним свідоцтво від 29.07.2013 року про реєстрацію права власності за публічним акціонерним товариством «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» квартири [ADDRESS] ; застосувати до даних правовідносин наслідки недійсності правочину. У порядку збільшення позовних вимог (заява від 09.10.2023) позивачка просить крім вищевказаних позовних вимог також витребувати належну їй 1/2 квартири загальною площею 85,4 кв м. за адресою: [ADDRESS] у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс», як останнього набувача нерухомого майна; судові витрати покласти на відповідачів. Представник відповідача - ПАТ «Банк «Золоті Ворота» подав заперечення на позовну заяву, у якому вказав, що позивачка [PERSON] являється фінансовим і майновим поручителем по договору № 02/22Ф від 19.09.2006 року, що був укладений між АТ «Банк Золоті Ворота» та [PERSON] (позичальник) і відповідає перед АТ «Банк Золоті Ворота» всім своїм майном, у т.ч. часткою квартири [ADDRESS] . Як вбачається зі Свідоцтва про народження дитини - [PERSON] , серії [NUMBER] від 06.09.2006 року, [PERSON] народилася [INFO] . Про даний факт позивачка замовчувала до 2013 року. Разом із цим, передумовою виникнення договірних зобов`язань з іпотеки 2006 року була заява позивачки (як зараз виявилося неправдива), яка була закріплена у п.п. 3.1., 2.3.5. Договору іпотеки 19.09.2006 року про те, що станом на 19.09.2006 року права третіх осіб (у тому числі дітей) на квартиру, що є предметом іпотеки, відсутні і зобов`язання не встановлювати без згоди АТ «Банк Золоті Ворота» такі правовідносини. Рішеннями Івано-Франківського суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 2-1721 від 25.11.2009 року та у цивільній справі № 344/10067/13-ц від 06.11.2013 року було стягнуто у солідарному порядку із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Банк Золоті Ворота» заборгованість за Договором № 02/22 про надання кредиту споживчого кредиту від 19.09.2006 року у розмірі відповідно 445970 гривень 59 коп. гривень та 293826 гривень 51 коп. за період з 19.09.2006 по 25.06.2013 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.12.2010 року було заборонено ВГІРФО УМВС України, правонаступником якого є Управління ДМС в Івано-Франківській області, реєструвати будь-яких осіб за адресою вищезазначеної квартири до вирішення судової справи по суті. Всупереч п.п. 2.3.5. договору іпотеки, ч. 2 ст. 586 ЦК України та ухвали суду від 08.12.2010 року [PERSON] , у змові з працівниками УДМС у 2013 році, вже після набуття банком права власності, з метою перешкодити реалізації квартири на торгах заднім числом, а саме від 19.03.2013 року, здійснює реєстрацію місця проживання неповнолітньої [PERSON] у спірній квартирі. 20.06.2013 року АТ «Банк Золоті Ворота» отримує офіційне повідомлення від ВДВС Івано-Франківського МУЮ про те, що повторні прилюдні торги не відбулись та пропозицію залишити дане майно за собою за початковою вартістю 557460 грн 16.07.2013 року по акту приймання-передачі АТ «Банк Золоті Ворота» приймає спірну квартиру на баланс і 29.07.2013 року реєструє право власності за собою. У результаті такої операції в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором договором 30.07.2013 року було зараховано 440259,59 грн, у т.ч. 42496,89 грн по відсотках, 361361,13 грн по кредиту, 10634,81 грн по комісії, 25766,76 грн по пені. Окрім того, 05.05.2014 року з рахунку ВДВС було також списано в рахунок виконання рішень суду кошти, що належали боржникам у сумі 71396,59 грн та 0,02 центи США. Позивакою не надано доказів того, що на момент передачі іпотекодержателю спірної квартири у власність її ринкова вартість була іншою, ніж 557460 грн. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року (суддя Мелещенко Л.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 26, т. 1). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 85, т. 1). Системою автоматизованого розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 86, т. 1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 87, т. 1). Згідно ухвали суду від 01 квітня 2018 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с. 124, т. 1). Відповідно до ухвали суду від 22 січня 2020 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (а.с. 179, т. 1). У відзиві на позовну заяву представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» не погоджується із позовними вимогами [PERSON] , вважає їх безпідставними, покликаючись на те, що позивачкою за понад 10 років розгляду справи судами не надано доказів, які свідчать про дату набуття права користування неповнолітньої дитиною 16.08.2006 р.н. нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS] . Крім того, як зазначає позивачка у позовній заяві, а саме [INFO] народилася донька, яка з часу народження та по теперішній час проживає разом з нею. Однак, відповідно договору іпотеки від 19.09.2006, за яким позивачкою було передано належні їй 1/2 чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , не визначено особи, яка має право користування іпотечним майном, а саме доньки [INFO] . Крім того, згідно п. 2.3.5 Іпотечного договору, іпотекодавці зобов`язані не встановлювати правовідносини, предметом яких є будь-які права третіх осіб щодо майна. Таким чином, позивачкою на дату укладання договору іпотеки вже вчинялися недобросовісні дії, спрямовані на перешкоджання реалізації прав кредитора, які визначені як кредитним, так і іпотечним договорами, оскільки позивачкою свідомо було надано неправдиві дані щодо осіб, які користуються чотирьохкімнатною квартирою [ADDRESS] . Позивачка не зазначає у позовній заяві які саме права та охоронювані законом інтереси порушено проведеними торгами по реалізації вищезазначеної квартири від 13.05.2013, з урахуванням того, що кредит, у забезпечення повернення якого було передано в іпотеку належну їй 1/2 об`єкту нерухомого майна, позивачкою не було повернуто. Також, згідно змісту поданої аяви від 06.10.2023 збільшено позовні вимоги, а саме зазначено вимогу про витребування від ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» 1/2 частини чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] . Вказана позовна вимога свідчить про намагання позивача на пряме втручання у мирне володіння добросовісного набувача права власності на вищевказану квартиру. Зазначено, що 17 жовтня 2019 року відбувся електронний аукціон № UA-EA-2019-09-24-000008-b з реалізації активів Публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті Ворота», переможцем якого стало товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс». Вказане підтверджується протоколом електронного аукціону, копія якого наявна в матеріалах справи. На виконання вказаного Протоколу, 13 листопада 2019 року між ПАТ «Банк Золоті ворота» (Продавець) та ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калінчук І. В. за № 1689. Відповідо до Акту про передання права власності на куплене нерухоме майно від 13.11.2019, ПАТ «Банк Золоті ворота» (Продавець) було передано ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» (Покупець) права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» на виконання протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-09-24-000008-b від 17.10.2019 було сплачено суму, визначену вищевказаним протоколом, а саме 867312 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8 від 06.11.2019. Таким чином, враховуючи, що право власності на вищевказану квартиру було набуто в результаті відкритих електронних торгів (аукціону), ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» є новим власником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивачка та її представники вимоги позову підтримали у повному обсязі, з урахуванням збільшених позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» у судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Просить відмовити у задоволенні позову. Представником третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що за результатами обстеження умов проживання, проведеного 21.02.2025 року працівниками Служби у справах дітей встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Житло розміщене на 1-му поверсі одноповерхового будинку, складається з коридору, кухні, 3-х спальних кімнат, вітальні та спільного санвузла. Квартира облаштована меблями та необхідною технікою, газо- та водопостачання проведене, наявне індивідуальне опалення. [PERSON] забезпечена окремою кімнатою, в якій облаштоване місце для сну, відпочинку та навчання. Стосунки у сім`ї дружні, дотримуються українських традицій. Зі слів матері [PERSON] , дане спірне житло є єдиною їх власністю, іншого місця для проживання у них немає. У своїх поясненнях, поданих у Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 21.02.2025 року, [PERSON] та [PERSON] зазначають, що їх позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Євчук М.В. складено акт про передачу стягувачу нереалізованого майна на прилюдних торгах в рахунок погашення боргу згідно виконавчого листа № 2-1721, виданого 04.01.2010 року Івано-Франківським міським судом на суму 557460, 00 грн. На підставі вищевикладеного акту 29.07.2013 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А. посвідчено свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності було зареєстроване за ПАТ «Банк Золоті ворота» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.07.2013 року. Присвоєно реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 118348026101. Однак, під час реалізації квартири відповідачами були порушені вимоги ст. 203 ЦКУ, оскільки така реалізації відбувалась без дозволу органу опіки та піклування, а також без встановлення вартості майна (відповідно до положення ч. 5 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» на момент реалізації квартири звіт про оцінку майна втратив чинність). Зважаючи на недотримання норм закону, [PERSON] та [PERSON] вважають, що наявні всі правові підстави для визнання прилюдних торгів, акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16.07.2013 року та свідоцтва про право власності недійсними. Також, як вони зазначають, одним із аргументів, що підтверджують позовні вимоги є те, що нерухоме майно-квартира, в якій зареєстровано місце проживання [PERSON] (на момент вчинення таких дій малолітньої дитини), було реалізовано без відповідного дозволу органу опіки та піклування. Також [PERSON] зазначає, що іншого житла у них з донькою немає. Також зазначено, що Службу у справах дітей також залучали для надання висновку щодо можливості виселення малолітньої [PERSON] , 2006 року народження, із спірного житла у справі № 344/627/14-ц. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 05.11.2015 року № 622 затверджено висновок, відповідно до якого виселення зі спірного житла [PERSON] , [INFO] , є таким, що не відповідає інтересам дитини. Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивачка [PERSON] набула право власності на 1/2 (одну другу частки) квартири [ADDRESS] , 05.07.2005 року, що вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2005 року (а.с. 22, т. 1). 19 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та [PERSON] було укладено Договір № 02/22ф про надання споживчого кредиту. 19.09.2006 [PERSON] , [PERSON] та АТ «Банк «Золоті ворота» уклали Договір іпотеки, за умовами якого на виконання вимог іпотекодержателя за кредитним договором № 02/22ф від 19.09.2006 передали в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка як вказано в п. 1.2. договору іпотеки, належить іпотекодавцям на праві 1/2 частки на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради від 29.06.2005 на підставі розпорядження міського голови від 14.06.2005 (а.с. 51-53, т. 1). Позивачка є фінансовим та майновим поручителем за Договором № 02/22ф про надання споживчого кредиту від 19.09.2006 року, що був укладений між АТ «Банк Золоті Ворота» та [PERSON] (позичальник) і відповідає перед АТ «Банк Золоті Ворота» усім своїм майном, у т.ч. 1/2 часткою квартири [ADDRESS] (а.с. 50, 51-53, т. 1). 29.10.2010 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1721 від 28.01.2010 на виконання рішення Івано-Франківського міського суду про стягнення грошових коштів з [PERSON] (а.с. 9, т. 1). Відповідно до копії постанови державного виконавця від 08.02.2010 накладено арешт на все майно, що належить та [PERSON] (а.с. 18, т. 1). У межах виконавчого провадження 16 липня 2013 року державним виконавцем Євчуком М. В. складено Акт про передачу стягувачу нереалізованого майна (кв. [ADDRESS] ) на прилюдних торгах в рахунок погашення боргу (а.с. 10, т. 1). На підставі вказаного Акту приватним нотаріусом Угрин Л.А. 29.07.2013 року посвідчено Свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру за ПАТ «Золоті ворота», останнє зареєструвало право власності на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав (а.с. 11, т. 1). 17 жовтня 2019 року відбувся електронний аукціон № UA-EA-2019-09-24-000008-b з реалізації активів Публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті Ворота», переможцем якого стало товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону (а.с. 202, т.1). 13 листопада 2019 року між ПАТ «Банк Золоті ворота» (Продавець) та ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калінчук І.В. за № 1689 (а.с. 199-200, т. 1). ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс», на виконання протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-09-24-000008-b від 17.10.2019, було сплачено суму, визначену вищевказаним протоколом, а саме 867312 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8 від 06.11.2019 (а.с. 152, т. 2). Відповідо до Акту про передання права власності на куплене нерухоме майно від 13.11.2019, ПАТ «Банк Золоті ворота» (Продавець) було передано ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» (Покупець) права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с. 201, т. 1). Як слідує з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за вказаною адресою (а.с. 23, 24, т. 1). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження`виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Відповідно до статті 28 цього Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. У відповідності до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частина перша статті 61 вищевказаного Закону вказує, що за загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Стаття 650 Цивільного кодексу України вказує, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу норм частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. За частиною першою статті 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. За частиною 1 статті 215 цього Кодексу, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України. Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. Згідно правової позиції Верховного Суду України, наданої у справі № 6-174цс12, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Реалізація арештованого майна боржника та порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, регламентується Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, зі змінами. Пунктами 1, 2 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна № 2831/5 (далі Порядок) передбачено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Вказана заявка має містити певний перелік відомостей, зокрема щодо вартості майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами: копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Згідно п. 4 розділу ІІ Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Розділами 3, 4, 5 Порядку врегульована процедура підготовки до проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною), порядок реєстрації учасників електронних торгів за фіксованою ціною та безпосередньо проведення електронних торгів. Також передбачено, що програмні засоби системи функціонують у цілодобовому режимі та забезпечують можливість безперервного та безперешкодного доступу до відомостей щодо запланованих торгів. Так, згідно п. 5 розділу ІІІ Порядку організатор вносить до системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо). Інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги, вноситься організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку, а також з дотриманням вимог п.8 розділу ІІІ. Електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день. Переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція (при звичайному перебігу торгів або через особливу ставку). Якщо один із учасників запропонував придбати майно за стартовою ціною і пропозицій щодо купівлі майна від інших учасників не надійшло, майно продається за стартовою ціною (п.1 та п.4 розділу V Порядку). Пунктом 6 Порядку передбачено, що система забезпечує постійний та відкритий доступ спостерігачів електронних торгів до Веб-сайту з метою спостереження за проведенням електронних торгів. Розділами VIII, Х Порядку визначено процедуру оформлення результатів електронних торгів та порядок розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності. Так, після закінчення електронних торгів на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом до якого вноситься інформація щодо перебігу торгів. Аналогічний протокол з додаткової інформацією розміщується в особистому кабінеті переможця, для надання йому можливість провести розрахунок за придбане на електронних торгах майно. На підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно. Згідно п. 4 Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів, виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження, копія акта надсилається стягувачу, боржнику та організатору. Матеріали справи не містять доказів того, що під час реалізації арештованого майна, належного позивачу, під час електронних торгів була порушена процедура прилюдних торгів. Як встановлено матеріалами справи, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитом та 19.09.2006 року позивачкою був укладений договір іпотеки, який посвідчений нотаріусом. Позивачка покликається на те, що [INFO] народилась її дочка [PERSON] , яка з часу народження та по даний час проживає разом з нею за місцем її реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Дозволу на проведення прилюдних торгів Орган опіки та піклування не надавав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з частиною четвертою та п`ятою статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. Відповідно до частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оскаржуваним. За таких обставин вчинення батьками малолітньої/неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини щодо житлового приміщення. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. Сама по собі відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування не є беззаперечною підставою для визнання договору іпотеки недійсним. Відповідно до частин другої та третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням на рівні з власником. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей, підставами яких позивач визначає порушення статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», необхідно в кожному конкретному випадку: 1) перевіряти в дитини наявність права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання; 2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки. Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування. Передбачені статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямовані на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення договору. Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 22 червня 2016 року у справі № 6-1024цс16, у постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 520/15250/15-ц, у постанові від 16 грудня 2019 року по справі № 607/4911/16-ц. Верховний Суд зауважує, що однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] , набула право користування житлом, як член сім`ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства». Між тим, стороною позивача суду не надано належних та допустимих доказів того, що проведеннями електронних торгів зменшено чи будь-яким чином обмежено права неповнолітньої дитини. У матеріалах справи міститься копії рішень Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, Апеляційного суду Івано-Франківської області у справі 0907/2-7804/2011 (а.с. 145-149, 150-154, т. 1), за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті ворота» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участі Органу опіки та піклування про виселення, згідно яких інтереси дитини [PERSON] , на момент розгляду справи, вже були захищені. Суд також зауважує, що [PERSON] на даний час є повнолітньою особою. Крім того, згідно п. 2.3.5 Іпотечного договору, сторони погодили, що іпотекодавці зобов`язані не встановлювати правовідносини, предметом яких, є будь-які права третіх осіб щодо майна. Також, Договором іпотеки від 19.09.2006 не визначено особи, яка має право користування іпотечним майном, зокрема доньки [INFO] . У ході судового розгляду було встановлено, що ані ПАТ «Банк «Золоті ворота», ані ТОВ «Піфагор-Фінанс» не надавали згоди на реєстрацію будь-кого в іпотечному майні. У постанові Верховного Суду від 6 квітня 2016 року у справі № № 6-589цс16, викладена наступна позицію: «власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, що впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування). Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, врахувавши також недобросовісність дій відповідача під час укладення іпотечних договорів та відсутність обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя банку, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання іпотечних договорів недійсними. З огляду на вищенаведене вбачається, що якщо права дитини і були порушеними, то саме діями позивачки, яка, укладаючи Договір іпотеки розуміла негативні наслідки і порушуючи умови кредитного договору сприяла настанню негативних наслідків для дитини. У постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Верховний Суд зауважує, що однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. За таких обставин доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Беручи до уваги усі встановлені судом факти та відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed