Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Ананьївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,0354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5120285100:01:001:0193, що належала спадкодавцю згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 червня 2021 року №263207003. Заповітом від 28 серпня 2021 року [PERSON] заповідала позивачу та її сестрі [PERSON] зазначену земельну ділянку в рівних частках. Позивач зазначає, що за її заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в Ананьївській державній нотаріальній конторі 12 вересня 2024 року на майно [PERSON] заведено спадкову справу №339/2024, в той же час у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися у зв`язку із цим до суду з відповідним позовом. Позивач вказує, що дійсно, в межах встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини вона не заявляла про себе, як про спадкоємця. Причина, з якої вона звернулася до нотаріальної контори через майже 11 місяців після смерті спадкодавця, пов`язана з проблемами зі станом здоров`я позивача. Позивач хворіє з 2015 року, з 04 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування туберкульозу Державної установи «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», де 13 вересня 2017 року було проведено оперативне втручання з приводу правобічної пневмонектомії, тобто, повного видалення легені та внаслідок патологогістологічного дослідження встановлено наявність хронічного туберкульозу правої легені, великих залишкових змін після перенесеного туберкульозу, початкових ознак циротичної перебудови правої легені. З 02 листопада 2020 року позивачу встановлено другу групу інвалідності загального захворювання безстроково. З урахуванням проблеми з легенями незважаючи на те, що позивач має медичну освіту, ретельно виконує рекомендації лікарів, періодично вимушена звертатись до лікарні для обстежень або для отримання консультацій з приводу змін у стані здоров`я. Під час дії шестимісячного строку для прийняття спадщини 26 лютого 2024 року зверталась до Ананьївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з приводу обстеження. Після реєстрації шлюбу 08 березня 2024 року на фоні фізичного та психологічного навантаження стан позивача погіршився. 27 травня 2024 року позивач знов зверталась до зазначеної установи з метою отримання консультації лікаря. 30 серпня 2024 року після лікування позивач пройшла обстеження та 12 вересня 2024 року змогла відвідати нотаріальну контору. Позивач вважає, що їй може бути визначено додатковий строк для прийняття спадщини з огляду на поважність причини його пропуску, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. В подальшому, 25 вересня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в ст.189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання 18 грудня 2025 року не з`явився, однак з`явилась її представник адвокат Гусєва О.Д., яка діє на підставі довіреності серії НТМ 569828 від 13 вересня 2024 року, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві (а.с.33). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься письмове клопотання представника відповідача, в якому він просить розгляд справи здійснити без участі представника відповідача. Розгляд заяви по даній справі залишає на розсуд суду. Про результат розгляду справи просить повідомити, надіславши копію прийнятого рішення за місцем знаходження Ананьївської міської ради (а.с.48). Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.79, 87, 93, 110, 119), причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, заслухавши представника позивача, враховуючи неявку позивача, клопотання представника відповідача, неявку третьої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, представника відповідача, третьої особи та за участю представника позивача. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 14 березня 2024 року органом 5114 (а.с.14), копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/003837252 від 17 квітня 2024 року, виданого відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.16). Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. З матеріалів позовної заяви вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2023 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.6). Зі змісту ч.1 ст.1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Приписами ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Встановлено, що 28 серпня 2021 року за життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповіла позивачу та [PERSON] кожній в рівних частинах земельну ділянку площею 2,0354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ананьївської міської територіальної громади за адресою: Одеська область, Подільський район, колишня Точилівська сільська рада Ананьївського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5120285100:01:001:0193. Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.9), а також вказаний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 68212441 та у реєстрі нотаріальних дій за номером 1112 (а.с.10). Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради №1223 від 06 вересня 2024 року [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Громадяни, які були зареєстровані разом з померлою [PERSON] на день її смерті відсутні (а.с.7). Право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0354 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120285100:01:001:0193, підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №263207003 від 25 червня 2021 року (а.с.8). Згідно листа державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13 вересня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки позивачем пропущений визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.11). Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №78322563 від 12 вересня 2024 року, на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , в Ананьївській державній нотаріальній конторі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 72966714, за номером у нотаріуса 339/2024 (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 березня 2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого її прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Судом також вивчені додані до позовної заяви копії документів: виписки із медичної карти стаціонарного хворого №СК-003351-2017 від 20 жовтня 2017 року, довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №158818 від 02 листопада 2020 року, індивідуальних програм реабілітації інваліда №968 від 02 листопада 2020 року, №1086 від 16 листопада 2022 року, довідок КНП «Ананьївський ЦПМСД» Ананьївської міської ради про перебування позивача на амбулаторному лікуванні в Ананьївській амбулаторії ЗПСМ в періоди часу: з 26 лютого 2024 року по 26 лютого 2024 року, з 27 травня 2024 року по 27 травня 2024 року, з 30 серпня 2024 року по 30 серпня 2024 року (а.с.17-24). Вивченням вказаних документів судом встановлено, що дійсно у період визначеного законом строку для прийняття спадщини, до і в подальшому позивач проходила тривале лікування від тяжкої хвороби, перенесла хірургічну операцію, проходила періодичні обстеження та лікування, а також обстеження з метою оформлення відповідної групи інвалідності, також позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. На виконання ухвали суду від 27 грудня 2024 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №339/2024 на майно [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.51-71), з якої вбачається, що позивач із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася 12 вересня 2024 року. Також заявою від 12 вересня 2024 року [PERSON] повідомила нотаріуса, що спадщину не прийняла, на неї не претендує, не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину за заповітом було оформлено на ім`я [PERSON] .. Відповідно до виписки з погосподарської книги №4 Жеребківської сільської ради народних депутатів на 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , П.І.Б. члена господарства записано першим [PERSON] (мовою оригіналу), та у вказаній виписці зазначено що останній був головою домогосподарства, помер [INFO] , актовий запис №17; [PERSON] (мовою оригіналу) зазначена дружиною (а.с.104). Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином встановлено, що в даній справі спадкування здійснюється за заповітом. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що на думку позивача строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] нею пропущений з поважних причин, оскільки через свою хворобу позивач була вимушена проходити неодноразово огляди, обстеження та лікування, а через погіршення стану свого здоров`я не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою, а тому на думку позивача в сукупності зазначене вище стало непереборними обставинами, за яких вона не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зазначене також підтримується практикою Верховного суду України, відповідно до якої, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк для звернення за спадщиною. З урахуванням наведених в позовній заяві підстав та наданих доказів, судом під час розгляду справи, встановлено, що причини пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є поважними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено та доведено наявність непереборних обставин, з яких позивач була позбавлена можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та такими непереборними обставинами є тяжке захворювання позивача в період строку, визначеного позивачу законом для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила причини пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, які визнані судом поважними, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved