Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

29.09.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 18.08.2021 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . 20.05.2025 року за заявами сторін шлюб між ними було розірвано в органах ДРАЦС. Вже після офіційного розірвання шлюбу, [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Дитина залишились проживати разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач, як батько дитини, надав певні кошти до пологів та народження сина, а в подальшому в добровільному порядку надавати допомогу відмовився, посилаючись на скрутне матеріальне становище. З цих підстав позивач була змушена звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина та з даною позовною заявою. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, з моменту подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2025 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 12-13). Позивачка належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу, зазначену в позові. Згідно тексту позовної заяви, просить справу розглядати без її участі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.15), згідно якого пакет документів отриманий ним 11.11.2025 року. Своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив. Згідно ч.\~8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи\~проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 18.08.2021 року позивач уклала шлюб з відповідачем (а.с.3). Ще до народження дитини шлюбні відносини сторонами були припинені, за їх спільними заявами 20.05.2025 року шлюб між ними був розірваний в органах ДРАЦС (а.с.4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.5). Дитина залишилась проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] стверджує, що відповідач в добровільному порядку аліментів на її утримання не сплачує, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Згідно ч.2\~ст.\~84\~Сімейного Кодексу\~України (далі СК України), дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4\~ст.\~84\~СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів\~ст.84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно із\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене вище, з урахуванням потреб дружини, яка здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, не в змозі працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально, суд приходить до висновку, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог, але не погоджується із заявленим позивачкою розміром аліментів. Враховуючи той факт, що з відповідача вже стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі від всіх видів його доходів, суд виснує про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 1/6 частини від доходів [PERSON] . Крім того, обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу судом не встановлено, ним самим не заявлено. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Згідно ч.1\~ст.\~191\~СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Outcome: partial