Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського із позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 28.05.2024 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (та фізичною особою [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 347864584802 про надання кредиту в сумі 153 000 (сто п`ятдесят три тисячі грн. 00 коп.) на строк 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40 (сорок) % річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 28.05.2029 року. П.2.5.1 Договору передбачено, що за надання кредиту позичальник протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання Договору, зобов`язаний сплатити Банку комісійну винагороду в розмірі 1,99% від суми кредиту, що становить 3044,70 грн. Розмір комісійної винагороди, встановлений цим підпунктом, залишається незмінним. Підпунктами 3.3.3. пункту 3 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 5929,00 грн. шляхом внесення коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної Договором. Позичальник зобов`язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з Кредитного договору (п. 4.3.4 Кредитного договору). Банк зобов`язаний за умови виконання умов надання кредиту, надати Позичальнику кредит в порядку і на умовах, викладених в цьому Договорі. Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника (п.п. 4.1.1 п. 4.1, п.п. 3.2.1 п. 3.2 Кредитного договору). Відповідно до п.п. 1.1.15. «Терміни та скорочення» Кредитного договору поточний рахунок, на який здійснюється видача кредиту - № [NUMBER] . Станом на 15.05.2025 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» складає 164 439,45 грн: - Заборгованість за основним боргом (кредитом) 145 540,47 грн; - Проценти за користування кредитом - 16 106,98 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1775,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1016,71 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 цивільну справу № 208/6940/25 було розподілено судді Гречаній В.Г. Згідно до довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, яка надійшла до суду 30.06.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.07.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 02.10.2025 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. Зазначила, що дійсно, 28.05.2024 р. уклала договір про споживчий кредит із АТ "Ощадбанк". Позовні вимоги АТ "Ощадбанк" визнає частково, а саме: - визнає суму боргу основного зобов`язання в розмірі 145 540, 47 грн., - визнає суму процентів за користування кредитом в розмірі 16 106, 98 грн., - не визнає пеню за несвоєчасне погашення основного боргу по кредиту в сумі 1 775,29 грн., - не визнає пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 1016, 71 грн. Зазначила, що виконувала свої зобов`язання перед банком до того часу, поки не втратила роботу. Зараз працевлаштувалася, рішення, тому, на виконання судового буде намагатися якскоріше погасити борг перед АТ "Ощадбанк". Нараховані пені не визнає. Законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Суму основного боргу і нараховані проценти за користування кредитом визнає, але просить суд відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення пені. 03.10.2025 року представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» - Яковенко Т.А. подала до суду відповідь на відзив. Зазначила, що свою незгоду з вищевказаними вимогами відповідач аргументує тим, що під час дії воєнного стану на території України кредитор не повинен застосовувати виконання до боржника заходи відповідальності у вигляді стягнення пені за прострочення зобов`язання, при цьому посилається на ЗУ «Про внесення змін до Податкового стану», кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного прикінцевих на п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на п.6-1 розділу IV та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування». З такими аргументами та доводами АТ «Ощадбанк» не погоджується. Підпунктом 13 пункту 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» п.6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: "6. У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань дня за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо дії удосконалення якого продовжено державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тридцятий день включно з дня набрання чинності вищевказаного Закону припадає на 23 січня 2024 року. Враховуючи, що Договір про споживчий кредит № 347864584802 укладено 28 травня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та після спливу тридцяти днів включно з дня набрання чинності вищевказаного Закону, до вказаного договору не підлягає застосуванню п.6 розділу IV «прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування». Позивач наполягає на правомірності позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом. Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В судове засідання сторони не з`явились, повідомлені належним чином. Заяв та клопотань не подавали. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 27.05.2024 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитну заявку №3478645848, відповідно до якої сума кредиту 250000 грн., строк 60 міс., валюта гривня. 28.05.2024 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №347864584802. Відповідно до даного договору узгоджено наступні умови: - кредит у загальному розмірі 153000,00 грн., - строк 60 міс. (остаточне повернення 28.05.2029 року), - процентна ставка 40% річних, - комісійна винагорода 1,99%. Договір підписано власноручно відповідачем. 27.05.2024 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №347864584802 від 28.05.2024 року, загальна заборгованість становить 164 439,45 грн., яка складається з: - Заборгованість за основним боргом (кредитом) 145 540,47 грн; - Проценти за користування кредитом - 16 106,98 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1775,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1016,71 грн. Відповідно до платіжної інструкції 3478645848 від 28 травня 2024 року вбачається, що надавач платіжних послуг АТ «Ощадбанк» надав отриувачу [PERSON] грошову суму у розмірі 149953,30 грн. 14.05.2025 року від Ат «Ощадбанк» на адресу [PERSON] направлено повідомлення про наявність заборгованості. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З гідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, порушивши умови договору в односторонньому порядку, не сплачуючи кредит та проценти за його користування. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 4.2.2. договору встановлено право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Згідно з розрахунком, наданого позивачем, станом на 15.05.2025 заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №347864584802 від 28.05.2024 складає 164 439,45 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом (кредитом) 145 540,47 грн; проценти за користування кредитом - 16 106,98 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1775,29 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1016,71 грн. Доказів на спростування встановлених обставин відповідачем суду не надано. Крім того, з наданого відповідачем відзиву вбачається, що вона визнала факт наявності у неї заборгованості перед позивачем, але тільки в частині основного боргу та процентів за користування кредитом. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення 145540,47 грн суми заборгованості за основним боргом та 16106,98 грн суми заборгованості за процентами, підлягає задоволенню. Однак, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення основної суми боргу та процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормам закону з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, застосування штрафних санкцій - пені, у даному випадку суперечить вказаним нормам закону. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, є підставою для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 161 647,45 з яких 145540,47 грн - сума заборгованості за основним боргом; 16106,98 грн - сума заборгованості за процентами. Вказаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 336/887/18 (провадження № 61-11747св19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1281 від 23 травня 2025 року, як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення позовних вмог частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2976,59 гривень.

Outcome: partial