Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 В обґрунтування позовних вимог, представник позивачки посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2008. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі, сторонами, 23.12.2010 на підставі договору купівлі-продажу, що нотаріально посвідчений та реєстрований у реєстрі за №1-3438 було придбано житловий будинок [ADDRESS] на ім`я чоловіка - [PERSON] . Згідно звіту про оцінку майна від 02.05.2025 ринкова вартість даного житлового будинку становить 271883,00 грн., тобто вартість частки становитиме 135941,50 грн. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 11.12.2018 шлюб між сторонами розірвано, у 2019 році позивачка звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів [PERSON] . Пізніше рішенням Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2023 змінено спосіб стягнення з відповідача аліментів на частину усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, згідно довідки Дубенського ВДВС у Дубенському районі заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на травень 2025 року становить 141804,20грн. Відповідач [PERSON] з січня 2019 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації, аліменти на утримання трьох дітей не сплачує, витрат на утримання спірного будинку, його ремонт, оплату житлово-комунальних послуг не несе. Він залишив позивачку з дітьми і його місце проживання на даний час невідоме. Всі витрати по утриманню майна та дітей протягом усіх цих років позивачка несе самостійно. Рішенням виконавчого комітету Тараканівської сільської ради від 16.04.2025 місце проживання дітей сторін по справі визначено з матір`ю - [PERSON] . Вважає, що є підстави для застосування права відступлення від засад рівності часток подружжя. З огляду на викладене просить визнати за позивачкою право власності на 2/3 частки спірного житлового будинку, залишивши за [PERSON] право власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі. 1.2 Відповідач у встановлений законом строк правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.06.2025 відкрито провадження в справі і призначено підготовче засідання. 03.09.2024 ухвалою суду завершено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки адвокатка Лопухович А.О. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася жодного разу, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції за місцем реєстрації, яка повернулася із відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд не визнає їх поважними та розглядає справу в його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2008. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11.12.2018 шлюб між сторонам розірвано, 11.01.2019 рішення суду набрало законної сили. (а.с.18). [PERSON] народився [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] народився [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] народилася [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно вищевказаних свідоцтв про народження їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,14,16). 23.12.2010 сторони на підставі договору купівлі-продажу, укладеного від імені [PERSON] придбали житловий будинок [ADDRESS] , що нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області Хомич О.С. та реєстрований у реєстрі за №1-3438. На підставі даного договору [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав КП «Архітектор» Дубенської міської ради №28513025 (а.с.32). Згідно Технічного паспорту власником садибного житлового будинку [ADDRESS] (інвентаризаційна справа №8628) є [PERSON] (а.с.33-34). Згідно звіту про оцінку майна №53UR-250502-002 від 02.05.2025 та висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість житлового будинку із господарськими будівлями загальною площею 80,60кв.м, житловою площею 52,50кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 271883,00 грн.(а.с35-41). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2023 змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та присуджено стягувати по частині усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 01.05.2023 рішення суду набрало законної сили та на підставі нього видано виконавчий лист (а.с.19-23). Згідно довідки Дубенського ВДВС у Дубенському районі Рівненської області по виконавчому провадженню ВП №71820702 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на травень 2025 року становить 141804,20грн. (а.с.25). Рішенням виконавчого комітету Тараканівської сільської ради №65 від 16.04.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування Тараканівської сільської ради про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] (а.с.26-27). Згідно Витягів з реєстру Тараканівської територіальної громади від 18.03.2025 позивачка [PERSON] , [INFO] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується і довідкою Тараканівської сільської ради від 01.04.2025 (а.с.9,13,15,17, 28). Згідно довідок Тараканівської сільської ради Дубенського району №223, 224 від 01.04.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає у цьому будинку з 01січня 2019 року (а.с.28, 29). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 1,2 ст. 60 Сімейного кодексу України далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), Верховного Суду України у справі №6-843цс17 від 24.05.2017 року. Конструкція ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. У сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Крім того, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності, подружжя (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19) Відповідно ч. 1, 2, 3 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 68 СК України, зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ч.2,3 ст.71 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем. Як передбачено ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1.Суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо поділу майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності - житлового будинку набутого сторонами під час перебування у шлюбі. Позивачка просить при поділі майна подружжя відступити від засади рівності часток подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку, залишивши за відповідачем право власності на 1/3 частину даного будинку. В обґрунтування відступлення від рівності часток посилається на те, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою, місце їх проживання визначено згідно рішення виконавчого комітету Тараканівської сільської ради від 16.04.2024, знаходяться на її утриманні (що доведено матеріалами справи). Відповідач [PERSON] з січня 2019 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації (тобто там, де проживають його колишня дружина та діти), матеріальної участі у забезпеченні дітей не приймає, що покладає надмірне навантаження на позивачку, окрім того аліменти на утримання дітей не сплачує (станом на травень 2025 року заборгованість по аліментах становить 141804,20грн.), витрат на утримання спірного будинку, його ремонт, оплату житлово-комунальних послуг не несе, відповідач залишив позивачку з дітьми ще у 2019 році і наразі місце його перебування їй невідоме, всі витрати по утриманню майна та дітей вона несе самостійно протягом усіх цих років, тому суд вважає, що вказані обставини є достатніми підставами для здійснення поділу майна з відступом від засад рівності часток подружжя, шляхом збільшення її частки у спільному майні до 2/3 частин. 5.2.З урахуванням всіх досліджених у справі доказів, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, а також за відсутності будь-яких заперечень від відповідача [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України , тому позовні вимоги задовольняє повністю. 5.3.Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою при подачі позову був сплачений судовий збір (а.с.6), наявні підстави для стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1359,42 грн. на її користь. Крім того, за ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно матеріалів справи, за проведення експертної оцінки житлового будинку позивачкою було сплачено 1200 грн. (а.с.46), що підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved