Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

05.06.2019 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просив: стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 276388,85 грн, моральну шкоду у розмірі 65000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45055,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.06.2016 приблизно о 13 годині 00 хвилин в районі 474 км + 247 м. автодороги «Київ Харків Довжанський» за участю автомобіля «Шкода Суперб» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «Хюндай ї130» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фіат Дукато» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , завдано пошкоджень автомобілю позивача. За фактом вказаної ДТП внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За заявою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» судовим експертом-товарознавцем [PERSON] проведено товарознавчу експертизу, та відповідно до складеного 04.07.2016 висновку № 67/16, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 289436,13 грн, а ринкова вартість 188122,00 грн. Проводити ремонтні роботи автомобіля економічно недоцільно, та в цьому випадку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Ducato» р.н. [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля без урахування аварійних пошкоджень станом на момент проведення дослідження та становить 188122 грн. 30.10.2016 слідчим першого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Серпуховим О.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12016220000000634 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 07.04.2017 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова, за скаргою позивача, постанову слідчого першого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Серпухова О.О. про закриття кримінального провадження № 12016220000000634 скасовано, матеріали кримінального провадження повернуті слідчому для продовження досудового розслідування. Постановою старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Харківської області Попова Д.В. від 21.07.2017 кримінальне провадження № 12016220000000634 закрито. 23.02.2018 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова, за скаргою позивача, постанову старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Харківської області Попова Д.В. від 21.07.2017 про закриття кримінального провадження № 12016220000000634 скасовано, матеріали кримінального провадження повернуті слідчому для продовження досудового розслідування. Станом на час подання позовної заяви остаточне рішення за кримінальним провадженням № 12016220000000634 не прийняте, та страховик не має можливості прийняти вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] автомобіль позивача повністю знищено, вартість матеріального збитку станом на 04.07.2016 становила 188122 грн. Та позивач просив стягнути з відповідача також, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, три відсотки річних у розмірі 16413,08 грн та інфляційні втрати у розмірі 16413.08 грн, нараховані за період з 04.07.2016 по 31.05.2019. Також, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях з приводу щоденних думок та спогадів про наслідки події, тривог, негативних переживань з цього приводу, порушення сну, емоційна напруги, нервозність, почуття обурення, що негативно впливає на нервовий та психологічний стан позивача, та на загальний стан його здоров`я. 11.07.2019 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.10.2019 та постановою Верховного Суду від 27.05.2020, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання (том1 а.с.156, 203-204, том 2 а.с.55-58). У поданому 10.12.2019 до Миколаївського районного суду Львівської області відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову відповідач обґрунтував тим, що його вина у завданні позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди не доведена жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Відповідач обставину настання 07.06.2016 дорожньо-транспортної пригоди за участю сторін та внесення за цим фактом відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, порушення кримінального провадження № 12016220000000634, визнав. Водночас, зазначив, що у цьому кримінальному провадженні жодній особі підозри не повідомлялось, [PERSON] у цьому провадженні був допитаний як свідок. Наразі є законна та ніким не скасована постанова слідчого в ОВС першого слідчого управління прокуратури Харківської області Попова Д.В. про закриття кримінального провадження № 12016220000000634 від 19.03.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу злочину. Позивача [PERSON] не визнано потерпілим у цьому кримінальному провадженні, оскільки шкоди його життю та здоров`ю завдано не було. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються лише на припущеннях, а без доведення вини відповідача у завданні позивачу матеріальної та моральної шкоди через вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відсутні будь-які законні підстави для настання цивільно-правової відповідальності відповідача. Крім того, власником автомобіля «Фіат Дукато», р.н. [NUMBER] , яким керував позивач, є [PERSON] , а отже, позивачем не надано доказів що на час ДТП або звернення з позовом до суду він був власником вказаного автомобіля, а отже позивач не має права на стягнення з [PERSON] шкоди. Також, відповідач заперечував із заявленим розміром матеріальної шкоди, оскільки із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2016 та протоколу огляду та затримання транспорту від 07.06.2016, що складені та підписані слідчим СУ ГУНП в Харківській області майором поліції Єльніковим О.С., на момент огляду, а саме в період часу з 13:50 год до 14:50 год (тобто майже відразу після ДТП), в автомобілі «Фіат Дукато», р.н. [NUMBER] , за кермом якого був [PERSON] , було виявлено такі пошкодження: переднього бамперу, радіаторної решітки, правої фари. Із висновку № 67/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 04.07.2016 випливає, що автомобіль був оглянутий у м. Львові (що розташовано на значній відстані від місця ДТП) 13.06.2016, через тиждень після ДТП, без участі учасників ДТП, у присутності [PERSON] , який не був учасником ДТП ні власником пошкодженого автомобіля. Суб`єктом оціночної діяльності виявлено вже п`ятдесят одне пошкодження, які при первісному огляді були відсутні. Оскільки огляд автомобіля «Фіат Дукато», р.н. [NUMBER] проведено через тривалий проміжок часу і досить далеко від місця ДТП, не надано доказів яким чином вказаний автомобіль був доставлений до нового місця огляду, наявні підстави вважати, що всі перераховані у висновку ушкодження були отримані під час транспортування автомобіля до м. Львова, отже висновок № 67/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 04.07.2016 не є достовірним доказом. Крім того позивачем не надано висновок автотоварознавчої експертизи, який мав бути отриманий органом досудового розслідування від ХНДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса на підставі постанови слідчого СВ СУ ГУНП в Харківській області майора поліції Пуляєвої А.С. від 08.06.2016, адже, виходячи із характеру та кількості пошкоджень на момент первісного огляду автомобіля «Фіат Дукато», р.н. [NUMBER] , розмір завданих збитків був значно меншим, а отже, розрахунки нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних не відповідають розміру реальних збитків. Крім того, [PERSON] не доведено факту заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявність з боку відповідача вини у спричиненні йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та стражданнями позивача. Щодо витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що надані позивачем акти наданих послуги є неналежними доказами понесених позивачем витрат (том 1 а.с.211-228). У поданій до Миколаївського районного суду Львівської області 10.12.2019 заяві представник позивача адвокат Ощипок В.С. виклав позовні вимоги в іншій редакції та просив стягнути на користь [PERSON] : з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальну шкоду у розмірі 49000,00 грн; з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 227388,85 грн та моральну шкоду у розмірі 65000,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45055,00 грн (том 1 а.с.230). Також, у поданому 10.12.2019 клопотанні представник [PERSON] адвокат Ощипок В.С. просив залучити до участі в справі як співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», мотивуючи тим, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Skoda SuperB» р.н. [NUMBER] застраховано у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом № АІ/8270864 від 12.10.2015 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, [PERSON] має право заявити вимогу до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з якою у відповідача укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про відшкодування завданої шкоди в межах страхової суми (50000,00 грн на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, франшиза 1000,00 грн) (том 1 а.с.235-236). 17.09.2020 представник позивача адвокат Ощипок В.С. подав до Миколаївського районного суду Львівської області заяву, в якій уточнив позовні вимоги, та просив стягнути на користь позивача: з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальну шкоду у розмірі 49000,00 грн; з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 239768,24 грн та моральну шкоду у розмірі 65000,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45055,00 грн (том 2 а.с.67-70). 23.02.2021 Миколаївський районний суд Львівської області постановив ухвалу про передачу справи № 447/1232/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, до Жовтневого районного суду м. Харкова (том 2 а.с.126). На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2021 головуючим у справі визначено суддю Єрмоленко В.Б. (том 2 а.с.130). 01.04.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження; залучено до участі в справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування»; призначено підготовче засідання (том 2 а.с.132). У поданому відзиві, що надійшов до Жовтневого районного суду м. Харкова 05.05.2021, відповідач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8270864, забезпечений транспортний засіб Skoda SuperB», р.н. [NUMBER] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.06.2016, було пошкоджено автомобіль позивача. Постановою прокуратури Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016, було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Отже, доказів настання вини та цивільно-правової відповідальності [PERSON] матеріали справи не містять. Оскільки вказаний випадок не є страховим, обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування відсутній. Щодо заявленої до стягнення матеріальної шкоди, зазначив, що відповідно до висновку № 67/16 від 04.07.2016, транспортний засіб «Fiat Ducato» р.н. [NUMBER] є фізично знищеним. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, позивач, залишаючи в себе транспортний засіб в пошкодженому стані, що має певну цінність, свідомо бажає отримати ще й суму, рівну дійсній ринковій вартості транспортного засобу, тобто суму, яка більша ніж реальна вартість втраченого майна. Позивачем не доведений розмір позовних вимог, оскільки не долучені докази вартості автомобіля у стані після дорожньо-транспортної пригоди, тобто вартості автомобіля в пошкодженому стані, що унеможливлює визначення розміру реальних збитків. Крім того, із документів, що долучені до позовної заяви, вбачається, що власником транспортного засобу «Fiat Ducato» р.н. [NUMBER] є [PERSON] , який не є учасником справи та відсутні докази, що він уповноважував позивача звертатися до суду із вимогами про стягнення шкоди, тобто позивачем не доведено наявність у нього права вимагати відшкодування шкоди на свою користь (том 2 а.с.139-147). 03.06.2021 до Жовтневого районного суду м. Харкова від представника позивача адвоката Ощипок В.С. надійшла заява, в якій уточнив позовні вимоги, та просив стягнути на користь позивача: з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальну шкоду у розмірі 49000,00 грн; з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 266347,05 грн та моральну шкоду у розмірі 65000,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45055,00 грн (том 2 а.с.163-171). 08.07.2021 Жовтневий районний суд м. Харкова постановив ухвалу про: закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду; про витребування, за клопотанням представника позивача, з прокуратури Харківської області для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 12016220000000634 від 08.06.2016 за фактом дорожньо-транспортної події, що мала місце 07.06.2016 (том 2 а.с.71,95,179-181). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.11.2022 під головуванням судді Єрмоленко В.Б. провадження у справі № 447/1232/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан (том 2 а.с.251-252). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новобаварського районного суду міста Харкова від 13.10.2025 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Новобаварського районного суду міста Харкова Жидик Ю.С. №01-04/82/25 від 13.10.2025, головуючим у справі визначено суддю Борисенка О.О. (том 3 а.с.1-3). 14.10.2025 ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова прийнято до провадження цивільну справу № 447/1232/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (том 3 а.с.5). На запит Новобаварського районного суду міста Харкова Військова частина [NUMBER] надала відповідь від 23.10.2025, що надійшла до суду 27.10.2025, згідно з якою [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] до 14.09.2023. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 14.09.2023 № 277 сержанта [PERSON] виключено зі списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби у відставку (за станом здоров`я). Станом на теперішній час у військовій частині [NUMBER] відсутня інформація про перебування [PERSON] на військовій службі та залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій (том 3 а.с.12,13). 28.10.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі; призначено справу до судового розгляду; позовну заяву залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, та повідомлено позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали (том 3 а.с.15-16). 10.12.2025 суд постановив ухвалу про продовження судового розгляду, оскільки на усунення недоліків позовної заяви 09.12.2025 від позивача надійшла копія квитанції про доплату судового збору (том 3 а.с.61). 23.12.2025 суд на місці постановив ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника позивача від 09.12.2020 про виклик свідків та клопотання представника позивача від 13.01.2021 про огляд веб-сторінок, що подані останнім до Миколаївського районного суду Львівської області (том 2 а.с.100, 109), оскільки вказані клопотання не підтримані стороною позивача, подані з порушенням строків, передбачених ЦПК України, а позивач у заяві від 09.12.2025 просив розгляд справи проводити на підставі наявних в ній документів. Крім того, обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються матеріалами кримінального провадження, які витребувані судом для огляду, отже заявлені представником позивача у клопотаннях докази суд вважає надмірними. 23.12.2025 суд на місці постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи надані 23.11.2021 представником позивача докази, оскільки вони подані на вимогу суду (том 2 а.с.206-214). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ощипок В.С., який брав участь у справі до зупинення провадження, про дату, час і місце судового повідомлені належним чином (згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України), в судове засідання не з`явились. У заяві, що надійшла до суду 09.12.2025 позивач [PERSON] просив розгляд справи проводити на підставі наявних в ній документів, зазначивши, що за станом здоров`я він не має змоги приймати участь у судових засіданнях (том 3 а.с.52). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Черненко О.А., яка діє на підставі довіреності (том 3 а.с.36), проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила у задоволенні позову до [PERSON] відмовити, посилаючись на доводи, викладені у відзиві відповідача на позовну заяву, що міститься в матеріалах справи. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України), у судове засідання представник відповідача не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв про розгляд справи без його участі стороною відповідача не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки сторони: позивач та відповідач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виклали свою позицію щодо спірних правовідносин у заявах по суті позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку, що неявка в судове засідання сторони позивача та представника відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши представника відповідача адвоката Черненко О.А., дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12016220000000634 від 08.06.2016, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд встановив, що згідно з копією Витягу з кримінального правопорушення № 12016220000000634, 07.06.2016 приблизно о 13:00 в районі 474 км + 247 м автодороги «Київ Харків Довжанський» відбулося зіткнення автомобіля «Шкода Суперб» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «Хюндай ї130» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фіат Дукато» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого водій [PERSON] , пасажири автомобіля «Шкода Суперб» [PERSON] , [PERSON] та водій автомобіля «Хюндай ї130» [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Відомості про кримінальне правопорушення внесені 08.06.2016 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України. Наслідок розслідування: 31.10.2016 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (том 1 а.с.21). З копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2016 та протоколу огляду та затримання транспорту, від 07.06.2016 суд вбачає, що внаслідок ДТП, що сталася 07.06.2025 автомобіль «Фіат Дукато» р.н. [NUMBER] отримав пошкодження переднього бамперу, уламки скла, радіаторної решітки, коленвалу (том 1 а.с.22-25, мат.кр.пров. а.с.4-11,21-25). Згідно з наявною в матеріалах кримінального провадження копією нотаріально посвідченої довіреності від 18.04.2016, [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси щодо автомобіля марки «Fiat» моделі «Ducato», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зокрема, серед іншого, одержувати страхове відшкодування; у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяну шкоду повіреною особою іншим транспортним засобам під час керування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за згаданими угодами грошові суми, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Вказана довіреність видана строком на один рік і дійсна до 18.04.2017 (мат.кр.пров. а.с.16,26). Відповідно до висновку № 67/16 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 04.07.2016 суб`єктом підприємницької діяльності судовим експертом Онишком Р.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Ducato» р.н. [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля без урахування аварійних пошкоджень станом на момент проведення дослідження та становить 188122 грн. Експертне обстеження представленого автомобіля проводився 13.06.2016 в присутності довіреної особи власника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.27-42, мат.кр.пров. а.с.224-242). На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом № АЕ/709487 від 06.06.2016, строком дії з 06.06.2016 до 05.06.2017 (том 1 а.с.43). Згідно з висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 921/16, складеним 24.10.2016 за постановою прокуратури Харківської області від 13.10.2016 про призначення судової авто-технічної експертизи, 1. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Skoda [PERSON] повинен був діяти згідно з вимогами п.п.10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля Hyundai [PERSON] та водій автомобіля Fiat [PERSON] повинні були діяти згідно з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. Невстановлений водій автомобіля ВАЗ повинен був діяти згідно з вимогами п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. 2. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Skoda [PERSON] не мав технічної можливості запобігти зіткненню виконанням вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, оцінка дій водія автомобіля Skoda [PERSON] в частині застосованого маневру, може бути дана слідчим (судом) на підставі аналізу та оцінки всіх зібраних у справі доказів відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Hyundai [PERSON] та водій автомобіля Fiat [PERSON] не мали технічної можливості запобігти зіткненню виконанням вимог Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти виникненню події для невстановленого водія автомобіля ВАЗ визначалася виконанням вимог п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких технічних перешкод. У діях водія автомобіля Skoda [PERSON] немає невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху Україні, які з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з подією, що відбулася. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, оцінка дій водія автомобіля Skoda [PERSON] , в частині застосованого маневру, може бути дана слідчим (судом) на підставі аналізу та оцінки всіх зібраних у справі доказів відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У діях водія автомобіля Hyundai [PERSON] та водія автомобіля Fiat [PERSON] немає невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з подією, що відбулася. У діях невстановленого водія автомобіля ВАЗ вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, що відбулася (мат.кр.пров. а.с.145-155). Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Серпухова О.О. від 31.10.2016 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016 закрито у зв`язку з відсутністю в діях державного інспектора митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (том 1 а.с.50-51, мат.кр.пров. а.с.156-158). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.04.2017 у справі № 646/208/17 скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Серпухова О.О. від 31.10.2016 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016 (том 1 а.с.66, мат.кр.пров. а.с.162). 21.07.2017 старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Попов Д.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016 (мат.кр.пров. а.с.208-210). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.02.2018 у справі № 646/208/17 скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Попова Д.В. від 21.07.2017 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016. Матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування (том 1 а.с.88, мат.кр.пров. а.с.215). Постановою прокуратури Харківської області від 23.11.2018 відмовлено у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 12016220000000634 від 08.06.2016 (том 1 а.с.119-120, мат.кр.пров. а.с.259-261). Постановою слідчого ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Попова Д.В. від 19.03.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях державного інспектора митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (мат.кр.пров. а.с.266-267). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.03.2019 у справі № 554/1619/19 зобов`язано слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 14.01.2019 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування (том 1 а.с.133). Листом від 11.05.2017 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у відповідь на заяву представника [PERSON] адвоката Ощипка В.С. від 20.03.2017 про виплату страхового відшкодування, повідомило про відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки вина [PERSON] , водія транспортного засобу «Skoda SuperB» д/н [NUMBER] , у заподіянні збитків в результаті пошкодження автомобіля «Fiat Ducato» д/н [NUMBER] , не встановлена, та цивільно-правова відповідальність не настала, що виключає обов`язок страховика відшкодувати заявлені збитки (том 1 а.с.70,72). Листом від 19.09.2018 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у відповідь на заяву представника [PERSON] адвоката Ощипка В.С. від 07.09.2018 про виплату страхового відшкодування, повідомило, що оскільки остаточне рішення за кримінальним провадженням № 12016220000000634 від 08.06.2016 не прийняте, страховик не має можливості для прийняття вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (том 1 а.с.73,74). ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» листом від 26.06.2019 у відповідь на адвокатський запит від 13.06.2019 повідомило адвоката Ощипок В.С., що страхова сума, передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8270864 від 12.10.2015 на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн, франшиза 1000,00 грн (том 1 а.с.231). Згідно з копією полісу № АІ/8270864 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Харківською дирекцією ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», застрахований транспортний засіб «Skoda Superb» 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , строк дії полісу з 12.10.2015 до 11.10.2016 включно. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майна 50000,00 грн на одну особу, розмір франшизи 1000,00 грн (мат.кр.пров. а.с.281). Згідно з копією нотаріально посвідченої заяви від 16.09.2016, [PERSON] засвідчила, що 07.06.2016 на трасі Київ-Довжанський в районі авто ринку «Лоск» міста Харкова сталася дорожньо-транспортна пригода, у ході якої автомобіль марки «Skoda SuperB» державний номер [NUMBER] , який рухався по окружній дорозі з боку міста Довжанського, за кермом якого був громадянин [PERSON] , вдарив автомобіль марки «Hyundai 130» державний номер [NUMBER] , який рухався по окружній дорозі з боку міста Києва, за кермом якого була [PERSON] . Громадянин [PERSON] відшкодував [PERSON] матеріальні збитки в повному обсязі у сумі 406100,00 грн. Матеріальних та моральних претензій до [PERSON] . [PERSON] не має та в подальшому не матиме (том 2 а.с.96, мат.кр.пров. а.с.143). Відповідно до інформації від Головного сервісного центру МВС від 18.10.2021 на адвокатський запит адвоката Ощипок В.С. від 22.09.2021, транспортний засіб «Fiat Ducato» номерний знак [NUMBER] 23.04.2013 зареєстрований за [PERSON] (реєстрація транспортного засобу, привезеного з-за кордону по ВМД); 14.04.2017 транспортний засіб перереєстрований за договором купівлі-продажу № 6524/17/000135 від 13.04.2017 на нового власника [PERSON] ; 06.04.2019 право користування вказаним транспортним засобом отримала [PERSON] на підставі тимчасового реєстраційного талону на право керування; 06.04.2019 транспортний засіб перереєстрований за договором купівлі-продажу № 7162/19/009086 від 06.04.2019 на нового власника [PERSON] ; 25.09.2021 транспортний засіб перереєстровано за договором купівлі-продажу № 6329/21/1/053676 від 25.09.2021 на нового власника [PERSON] (том 2 а.с.207-209). З копії нотаріально посвідченої довіреності від 04.03.2017 суд вбачає, що [PERSON] , діючи на підставі довіреності від 18.04.2016 № 1141, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Савіцькою Т.В., від імені [PERSON] уповноважує Гордієнко Наталію Анатоліївну розпоряджатись належним довірителю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Житомирським ВРЕР УДАІ УМВС України в Житомирській області 23.04.2013, автомобілем марки «Fiat» моделі «Ducato», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , у тому числі продати, передати в оренду, обміняти та вчиняти інші правочини (том 2 а.с.210-211). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 статті ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (в редакції, що була чинна на час ДТП, надалі - Закон). Відповідно до статей 3, 5 Закону метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22- 31, 35, 36 Закону). Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з п.22.1 ст. 22 наведеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.32.1 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Пунктами 30.1, 30.2 ст. 30 Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону та статті 1191 Цивільного кодексу України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц звернула увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2024 року у справі № 712/9328/21 акцентував увагу на тому, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Предметом спору у цій справі є відшкодування матеріальної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. За правилами ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У цій справі суд встановив, що 07.06.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю, серед інших, позивача [PERSON] , який керував транспортним засобом «Fiat Ducato», реєстраційний номер [NUMBER] та відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом Skoda SuperB» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль «Fiat Ducato» отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК Арсенал Страхування». Постановою слідчого ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Попова Д.В. від 19.03.2019, що є чинною та не скасована кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220000000634 від 08.06.2016 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що за фактом ДТП, що сталася 07.06.2017 жодній особі про підозру не повідомлялось, [PERSON] та [PERSON] були свідками у цьому кримінальному провадженні, [PERSON] потерпілою особою не визнавався. Згідно з висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 921/16, складеним 24.10.2016 за постановою прокуратури Харківської області від 13.10.2016 про призначення судової авто-технічної експертизи, у діях водія автомобіля Skoda [PERSON] немає невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху Україні, які з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з подією, що відбулася. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, оцінка дій водія автомобіля Skoda [PERSON] , в частині застосованого маневру, може бути дана слідчим (судом) на підставі аналізу та оцінки всіх зібраних у справі доказів відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. У діях невстановленого водія автомобіля ВАЗ вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, що відбулася. Отже, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 07.06.2016, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб, яким керував позивач, не встановлена, як саме не встановлено, що між діями відповідача [PERSON] та пошкодженням автомобіля «Fiat Ducato» наявний причинний зв`язок. Висновок експерта свідчить про те, що винним у цій дорожньо-транспортній пригоді є невстановлений водій автомобіля ВАЗ, з дій якого вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, що відбулася. Сторона позивача, у разі незгоди із зазначеним висновком, з клопотанням до суду про призначення та проведення судової авто-технічної експертизи у справі, що розглядається, не зверталась. Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У пункті 1 ч.2 цієї ж статті зазначено, що доказами серед іншого можуть бути письмові докази. Отже, оскільки вина [PERSON] у настанні 07.06.2016 дорожньо-транспортної пригоди не встановлена, у зв`язку з чим відповідач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» обґрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Відповідно, підстави для стягнення на користь позивача з відповідача ПрАТ «СК Арсенал Страхування» суми страхового відшкодування, а з відповідача [PERSON] - спричинених внаслідок ДТП матеріальної шкоди, з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а також моральної шкоди відсутні. Суд також зауважує, що згідно з інформацією від Головного сервісного центру МВС від 18.10.2021, транспортний засіб «Fiat Ducato» номерний знак [NUMBER] після ДТП 07.06.2016 був відчужений 13.04.2017 на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу № 6524/17/000135, а в подальшому останньою 06.04.2019 відчужений за договором купівлі продажу [PERSON] , яка в подальшому 25.09.2021 відчужила цей автомобіль за договором купівлі-продажу на користь [PERSON] . Отже, станом на час звернення з позовом до Миколаївського районного суду Львівської області позивач [PERSON] не був власником автомобіля, та вказаний автомобіль не перебував у його користуванні на законних підставах. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, а також заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати на відповідачів не покладаються.

Outcome: dismissed