Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся адвокат Брус Сергій Миколайович в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батьки зареєстрували шлюб 17.09.2008 року в РФ. У 2008 році подружжя переїхало проживати в Україну, де спільно проживали та вели спільне господарство. Через різні погляди на сімейне життя та часті протиріччя між батьками погіршились відносини і мати позивача у 2019 році поїхала у Росію, а сина залишила проживати з батьком. З того часу вона не опікується сином, не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням. Сином опікується лише батько, самостійно забезпечує сина всім необхідним, створює для навчання всі необхідні умови, дбає про його здоров`я. Таким чином мати дитини самоусунулась від його утримання, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не відвідує батьківські збори у шкільному закладі, який відвідують її син, вихованням, навчанням та утриманням сина займається виключно батько. За таких обставин, вважаючи, що його мати ухиляється від обов`язків по його утриманню та вихованню, не цікавиться та не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток, неповнолітній [PERSON] через свого представника адвоката Бруса С.М. звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено дату підготовчого засідання. Відповідно до ухвали суду від 02.10 2025 року підготовче провадження у даній справі закрите та призначено дату судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, повне обгрунтування яких вказано у позовній заяві. Представник органу опіки та піклування також підтримала позов, вказавши, що питання позбавлення батьківських прав відповідачки ретельно вивчено органом опіки та піклування та як наслідок надано висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав стосовно сина. Відповідачка до суду жодного разу не прибула, відзиву на позов не направила, хоча про дату час та місце судового розгляду ставилась судом належним чином. У судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила суду, що їй відомо, що до 2019 року батьки [PERSON] проживали однією сім`єю, потім дружина виїхала до РФ. З того часу її ніхто не бачив, син проживає з батьком, бабою та дідом (батьками батька). Вихованням та утриманням дитини займається батько, мати жодної участі у вихованні не бере. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила, що є рідною тіткою позивача [PERSON] . Їй достовірно відомо, що його мати [PERSON] виїхала в Росію у 2019 році. З тих пір вона жодним чином не опікується своїм сином, [PERSON] перебуває на повному утриманні батька, який забезпечує сини всім необхідним для навчання та нормального життя. Дитина живе з батьком, дідом та бабою. Мати зателефонувала лише один раз, коли повідомила, що доїхала до місця свого проживання. Допитана як свідок [PERSON] повідомила у судовому засіданні, що вона старша за [PERSON] та навчалась із ним в одній школі. Їй відомо, що мати [PERSON] як виїхала до Росії у 2019 році, так і з того часу її ніхто не бачив. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.07.2023 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої старостою Крупського старостинського округу виконавчого комітету Золотоніської міської ради надією Хомут від 12.02.2025 року за вих. № 81, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований батько [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець ЗСУ, мати [PERSON] , [INFO] , проживала без реєстрації, більше 5 років як виїхала до РФ. Як вбачається і характеристики випускника 9 класу Крупського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти» Золотоніської міської ради Черкаської області [PERSON] навчався уданому навчальному закладі з першого класу. Є скромною, самостійною, товариською дитиною. Брав активну участь у громадському житті класу та школи. Батько учня приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу, завжди відгукується на прохання класного керівника. Відповідно до довідки директора Крупського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти» Золотоніської міської ради Черкаської області від 13.05.2025 року за вих. № 80, за період навчання у закладі з 2019 по 2024 роки [PERSON] , [INFO] , його мати [PERSON] 1978 року народження, навчальний заклад не відвідувала, освітнім процесом та навчанням сина не цікавилась, у заходах виховного характеру участі не брала. Сином постійно опікувався батько [PERSON] , 1985 року народження, підтримував зв`язки з класним керівником та керівником закладу. Згідно з довідкою директора Черкаської філії Європейського університету від 14.05.2025 року за вих. № 543/01 [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання за освітньо-професійним степенем «фаховий молодший бакалавр» спеціальнівсть «Економіка». Платником за навчання здобувача освіти є його батько [PERSON] відповідно до договору про навчання № 11695772 від 02.08.2024 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.05.2025 року за місцем проживання неповнолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є окреа кімнатат, ліжко, письмовий стіл, навчальне приладдя, ноутбук, необхідний одяг та взуття. Створено всі необхідні умови для навчання та проживання дитини. З Висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] » від 09.07.2025 № 1687 вбачається доцільним з метою захисту законних прав та інтересів дитини позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні своєї дитини, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 1073.60 грн.

Outcome: approved