Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

24 листопада 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що 23 серпня 2013 року між нею, [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 13. У шлюбі у них народилося двоє дітей, які проживають з позивачем: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років спільного життя їхні відносини та сімейні стосунки погіршилися через відсутність взаєморозуміння, втрати довіри, любові та поваги. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, а тому вони не взмозі налагодити сімейні та подружні відносини між собою. На даний момент припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Також, позивач переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки ні вона, ні відповідач не можуть порозумітися. Шлюб існує лише формально, а спроби примирення не дали позитивного результату. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 23 серпня 2013 року виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 13. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 21). 22 грудня 2025 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, строк для примирення не надавати, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 22). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 13, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 23 серпня 2013 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 6). У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08 вересня 2014 року, серії [NUMBER] від 21 вересня 2016 року (а.с. 7, 9). Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що шлюб остаточно припинив своє існування, просить розірвати шлюб. Як вбачається зі ст. ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та будь-яких клопотань, в тому числі про примирення з позивачем, від нього не надійшло. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 24, 56, 110-112 СК України,

Outcome: approved