Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 04.10.2024 між сторонами укладений кредитний договір (оферти) № 04.10.2024-100001876. Договір укладений в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка відповідача № 4149-49XX-XXXX-5112. В досудовому порядку кошти, обумовлені договором, в порядку, погодженому сторонами, відповідачем не сплачені. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за спірним договором становить 14 820 грн. Враховуючи викладене, товариство просив стягнути їх в судовому порядку. Окрім задоволення позовних вимог товариство вважало можливим присудження на свою користь судового збору. Позивач в процесі розгляду позов підтримав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про споживче кредитування». Правила укладання та підпису електронних договорів регулюються законодавством, яке забезпечує їх юридичну чинність та довіру між сторонами, зокрема, ЦК України, Законом України "Про електронний документ та електронний документообіг", Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Будь-який договір, передбачений ЦК України може мати електронну форму і необов`язково повинен бути створений у вигляді окремого електронного документа, допускається і спрощена форма (Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 524/5556/19). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" ЕЦП використовується для забезпечення юридичної чинності електронних документів. ЕЦП включає простий електронний підпис (ПЕЦП) згідно зі ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», підпис з використанням кваліфікованого сертифіката (КЕЦП) та підпис з використанням електронного цифрового печатки (ЕЦПіП). Фактично електронний правочин є похідним від поняття правочину, тому до нього застосовуються ті ж умови дійсності, що і до правочинів, закріплені у статті 203 Цивільного кодексу України. Стаття 5 Закону України «Про електронну комерцію» передбачений «принцип однаковості юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством». У справі № 524/5556/19 Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 звернув увагу на те, що електронний договір може бути укладеним не тільки у формі єдиного документа, підписаного кваліфікованим електронним підписом, але й шляхом обміну повідомленнями за допомогою засобів електронної комунікації. Судом встановлено, що 04.10.2024 між сторонами укладений кредитний договір (оферти) № 04.10.2024-100001876. Договір укладений в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка відповідача № 4149-49XX-XXXX-5112. Зі змісту договору вбачається, що умови укладання електронного договору дотримані, зокрема, наявна згода сторін, пропозиція та прийняття, інформаційна прозорість. Інформація надана позичальнику з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію» відповідач мав можливість ознайомитися з умовами угоди перед її укладанням. Умови договору є чіткими, зрозумілими та доступними для обох сторін. Відповідач ознайомлений зі схемою кредитування, погодився із нею. Договір підписаний відповідачем, що свідчить про адаптування договору до потреб та фінансового стану останнього. Кредитні кошти фактично отримані відповідачем, що підтверджується листом iPay.ua Вих.№ 37-2606 від 26.06.2025 про зарахування 6 000 грн. на карту відповідача № [NUMBER] . Договір не оспорений. Розмір заборгованості підтверджується наданою позивачем довідкою-розрахунком та становить станом на дату звернення до суду 14 820 грн. Розмір заборгованості складається з : - заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 6 000 грн., - заборгованість по процентам в розмірі 4 620 грн.; - комісія 300 грн.; - додаткова комісія 900 грн.; - неустойка - 3 000 грн. Розмір позовних вимог відповідачем не спростований. В порядку статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Всі умови договору: істотні, звичайні та випадкові з моменту його укладення (ст. 640 ЦК України) стають однаково обов?язковими для виконання сторонами. В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Загальні вимоги щодо виконання зобов?язань, зокрема тих, що виникають з договорів, встановлені главою 48 ЦК України. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов?язків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України, зокрема, стягнення поточної заборгованості, дострокове стягнення всієї суми заборгованості за договором, стягнення неустойки (штраф, пеня), тощо. Відмова від договору (від виконання договору) можлива лише у випадках, передбачених самим договором або законом (ст. 651 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved