Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

19.08.2025 представник заявника - адвокат Томай К.О. звернулася в інтересах [PERSON] з цією заявою до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. Ухвалою судді зазначеного суду від 21.08.2025 (а. с. 63) заяву разом із матеріалами справи № 138/2320/25 передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. 26.11.2025 судом отримано дану заяву з доданими до неї матеріалами. Зі змістузаяви вбачається, що з 16.07.1989 до 21.01.2005 [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Третя дитина [PERSON] народилася у [PERSON] і [PERSON] [INFO] , тобто вже після розірвання 21.01.2005 шлюбу між ними. [PERSON] стверджує, що після розірвання шлюбу вона продовжувала проживати зі [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина. Після смерті [INFO] [PERSON] [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника, однак рішенням № 2633618887 від 30.04.2025 заявниці відмовлено в призначені пенсії в разі втрати годувальника за померлого [PERSON] у зв`язку з відсутністю свідоцтва про шлюб. Ухвалою від 01.12.2025 заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 74, 75). Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився; відзиву та інших заяв по суті справи до суду не подав; 15.12.2025 до суду надійшла заява від 12.12.2025, у якій просить повно, всебічно з`ясувати обставини у справі, дослідити надані докази та прийняти обґрунтоване рішення; розгляд справи про встановлення факту проживання однією сім`єю просить провести без участі представника головного управління (а. с. 82). Відповідно до вимог ст. ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила обставини, викладені в заяві, просить її задовольнити. Суду пояснила, що з 16.07.1989 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 21.01.2005 шлюб між ними формально розірвано, проте фактичні шлюбні відносини вони не припинили: продовжували проживати разом як подружжя в будинку за адресою - [ADDRESS] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство; у них народилась троє дітей (перших двоє у шлюбі, а третя - після його розірвання): [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. На запитання суду про його хворобу, тривалість та вартість лікування і обставини смерті [PERSON] надала вичерпні відповіді. За життя [PERSON] отримував пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після його смерті [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії в разі втраті годувальника, однак їй відмовлено в цьому у зв`язку з відсутністю свідоцтва про шлюб, яке засвідчує родинні відносини з померлим. Представник заявника - адвокат Томай К.О. обґрунтувала доказами заявлені вимоги, тому просить заяву задовольнити в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона була сусідкою сім`ї [PERSON] у селі Глибока Долина і знає [PERSON] від її народження, а [PERSON] - з часу їх одруження. Бачила, як вони разом відзначали сімейні свята, зокрема дні народження їхніх трьох дітей, як займалися сільським господарством (обробляли земельні ділянки та вирощували домашніх тварин). Зазначила, що з літа 2019 року [PERSON] проходив військову службу, але був демобілізований за станом здоров`я. Фінансово допомагала у зв`язку з потребою в коштах на його лікування. Про те, що вони у 2005 році розірвали шлюб їй стало відомо лише у 2025 році, коли у [PERSON] виникли проблеми з оформленням пенсії після смерті чоловіка. Свідок [PERSON] суду повідомив, що з 2004 року від працював на посаді сільського голови, а в даний час є старостою Лучинчицького старостинського округу Вендичанської селищної ради, в який входять села Лучинчик і Глибока Долина. У зв`язку з цим сім`ю [PERSON] знає понад 20 років. Підтвердив, що вони разом виховували трьох дітей, спільно вели господарство (мали колісний трактор, домашніх тварин, невелику пасіку). Зазначив, що [PERSON] проходив військову службу, але був демобілізований у зв`язку з захворюванням серця. Жителі громади фінансового допомагали сім`ї на його лікування, тому що воно було тривале та дороговартісне. Про те, що [PERSON] і [PERSON] з 2005 році проживали у незареєстрованому шлюбі він не знав. Заслухавши пояснення і доводи заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні,підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з абзацом 1 ч. 2 і ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (у тексті - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У п. п. 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зазначено, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Судом встановлено, що 16.07.1989 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується інформацією, отриманою заявницею 19.08.2025 з Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (портал Дія) (а. с. 50). Свідоцтвами про народження (а. с. 30, 31) підтверджується, що у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 21.01.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а. с. 29). Після розірвання шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а. с. 32). 02.12.1998 батько заявниці [PERSON] подарував їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором (а. с. 38). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 10.06.2020 № 282, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а. с. 39). Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області 28.02.2025 № 136 і № 137 відповідно: 1) [PERSON] постійно з 2006 року проживала разом з співмешканцем [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] , і вели спільне господарство (а. с. 40); 2) [PERSON] , [INFO] проживав в [ADDRESS] , помер [INFO] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: дочка - [PERSON] [INFO] . Співмешканка - [PERSON] [INFO] (а. с. 41). З рахунків за спожиту електричну енергію у зазначеному будинку вбачається, що в 2015 - 2018 роках вони видані на ім`я [PERSON] (а. с. 42, 43), а з 2019 року - на ім`я [PERSON] на підставі укладеного з ТОВ «Енера Вінниця» договору від 01.01.2019 № 771400283 (а. с. 44, 45). Досліджені з участю заявниці та свідків світлини (а. с. 51 - 55) відображають та підтверджують спільне життя сім`ї [PERSON] з 1989 до 2023 року. 30.07.2019 [PERSON] зараховано до особового складу військової частини [NUMBER] Збройних Сил України та призначено на посаду водія відділення реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи, що підтверджується витягом з наказу від 30.07.2019 № 174 (а. с. 34). 21.02.2020 [PERSON] як ветеран війни отримав статус учасника бойових дій (посвідчення серії [NUMBER] ) (а. с. 35). Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ № 025264 від 29.06.2022 [PERSON] 10.06.2022 безтерміново встановлено третю групу інвалідності з причина «Захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини» (а. с. 37) та видано посвідчення серії [NUMBER] (а. с. 36). Довідкою від 26.07.2025 (а. с. 46) підтверджується, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 18.05.2022 по день смерті [INFO] , та отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.02.2025 Вендичаською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області (а. с. 33) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Глибока Долина Могилів-Подільського району Вінницької області. 21.04.2025 [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою за призначенням пенсії в разі втрати годувальника за померлого [PERSON] (а. с. 27) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992. Рішенням № 2633618887 від 30.04.2025 [PERSON] відмовлено у призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, який визначає право на пенсію, а саме свідоцтва про шлюб (а. с. 10, 11). Згідно зі ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті «а» статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту «д» частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні. Для батьків і дружин (чоловіків) окремих категорій загиблих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом Кабінет Міністрів України може встановлювати інші умови призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ст. 31 зазначеного Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів для існування. З наведених норм цього Закону слідує, що передбачені законодавством соціальні виплати, в тому числі і пенсію в разі втрати годувальника мають право оформити та отримувати, зокрема, утриманці загиблої (померлої) особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] підтверджується такими доказами: 1) довіреністю від 11.07.2019 (а. с. 49); 2) рахунками за спожиту електричну енергію на ім`я [PERSON] (а. с. 44, 45); 3) довідкою про доходи пенсіонера за період 01.05.2022 - 28.02.2025 (а. с. 46); 4) наданими у судовому засіданні показами [PERSON] , яка повідомила, що джерелами доходів [PERSON] була заробітна плата, яку він отримував, працюючи монтером на залізниці; доходи від реалізації сільськогосподарської продукції рослинного та тваринного походження, отриманої від ведення домашнього господарства; грошове забезпечення, а пізніше пенсія військовослужбовця. При тому вона не могла працювати за станом здоров`я, оскільки народження всіх дітей відбувалося за допомогою кесаревого розтину, після чого у неї виникали ускладнення зі здоров`ям. Як наслідок має хронічне захворювання спини; 5) показами свідка [PERSON] , яка підтвердила зазначену інформацію, повідомлену [PERSON] ; 6) свідоцтвом про смерть 07.02.2025 [PERSON] (а. с. 33). Отже, в судовому засіданні встановлено, що допомога, яку надавав за життя [PERSON] була для [PERSON] постійним та основним джерелом засобів до існування. Відтак, у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що [PERSON] після розірвання 21.01.2005 шлюбу із [PERSON] продовжувала з ним проживати однією сім`єю з 22.01.2005 до дня його смерті - [INFO] , та перебувала весь цей час на його утриманні.

Outcome: approved