Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 серпня 2012 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1289. Підставою для розірвання шлюбу позивачка вказала, що подружнє життя із відповідачем не склалося, сімейні відносини між ними припинилися, відповідач проживає окремо від неї та дитини. Позивачка також вказала, що вони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, подружні відносини між ними фактично припинилися і кожен живе своїм життям, а шлюб існує формально. Примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2025 справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У визначений судом день та час судового розгляду учасники не з`явилися. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Правом подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень позивачки на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження наявні матеріали справи, встановив таке. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 22 серпня 2012 року між [PERSON] ем та [PERSON] ою був укладений шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1289 (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого суду надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18.06.2013, актовий запис № 10 (а.с. 8). Ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, проживають за окремими адресами, не мають спільної згоди щодо примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, суд дійшов переконання, що такий шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, за таких обставин позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, враховуючи клопотання позивачки, суд вважає можливим залишити їй прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто «[PERSON] ». Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позову, понесені позивачкою судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved