Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

11 липня 2025 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла заява представника [PERSON] адвоката Щербатюка О.Д. про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною та встановлення над нею опіки. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] страждає на психічний розлад, внаслідок якого не здатна усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON] є зятем [PERSON] , бажає доглядати [PERSON] та має змогу бути її опікуном. Заявник вказує що він є здоровим, здатен та бажає піклуватись та наглядати за тещею, крім заявника жодних осіб здатних здійснювати за [PERSON] догляд немає. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2025 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2025 року у даній цивільній справі було призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2025 року провадження у справі було відновлено та призначено судове засідання. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Щербатюк О.Д. не з`явились, представник заявника подав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутності та відсутності заявника, вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник особи, стосовно якої судом вирішується питання про визнання недієздатною, [PERSON] адвокат Карпа М.М. в призначене судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала що не заперечує проти задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Підволочиської селищної ради в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що заявлені вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши докази у справі, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 вересня 1970 року, [PERSON] народилась [INFO] в селі Іванівка Підволочиського району Тернопільської області. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 20 травня 1989 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 травня 1989 року. Згідно копії паспорта громадянина України, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КНП «Підволочиська ЦРЛ» №72 від 19 березня 2025 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з 05 березня 2025 року, має діагноз: інша судинна деменція та постійно отримує амбулаторне лікування. Згідно копії довідки №150 від 13 червня 2025 року, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Висновком судово-психіатричного експерта №684 від 02 вересня 2025 року наданого Тернопільською філією судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» встановлено, що [PERSON] , [INFO] страждає на психічні розлади внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим когнітивним зниженням, що досягає рівня вираженого недоумства. [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно копії подання про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 10 грудня 2025 року №349, [PERSON] , [INFO] , відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання живе сама за адресою: [ADDRESS] . Має двох дочок, а саме: [PERSON] , 1970 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] , 1968 року народження та [PERSON] , [INFO] , яка з сім`єю проживає за межами України. Відповідно до довідки № 280 від 28 листопада 2025 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Підволочиської селишної ради, дочка [PERSON] часто хворіє, періодично лікується стаціонарно. У висновку лікарсько-консультативної комісії при КНП «Підволочиська центральна лікарня» № 539 від 20 листопада 2025 року вказано про потребу у постійному сторонньому догляді [PERSON] . Догляд та нагляд за [PERSON] здійснює її зять [PERSON] , який проживає неподалік та допомагає їй вирішувати побутові питання. [PERSON] виявив бажання здійснювати опіку над [PERSON] . Інших осіб, які бажали б та могли здійснювати постійний цілодобовий догляд за [PERSON] немає, про що свідчить акт обстеження умов проживання від 11 листопада 2025 року. Станом на 28.07.2025 року [PERSON] не має незнятої або непогашеної судимості, що підтверджується витягом з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості». Згідно висновку ЛКК № 541 від 20 листопада 2025 року, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Підволочиської селищної ради за станом здоров`я [PERSON] може здійснювати догляд за іншою особою. Опікунська рада при виконавчому комітеті Підволочиської селищної ради встановила, що окрім [PERSON] не виявлено інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном. Підстави, які б виключили можливість [PERSON] бути опікуном відсутні. Виходячи з наведеного, з метою захисту особистих немайнових і майнових прав [PERSON] , що за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, а також для піклування і створення їй необхідних побутових умов, здійснення за нею належного догляду, забезпечення лікування, орган опіки і піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , у разі визнання її судом недієздатною. Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Згідно положень ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1 ст.7 Закону). Відповідно до ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Висновком судово-психіатричного експерта №684 від 02 вересня 2025 року наданого Тернопільською філією судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» встановлено, що [PERSON] страждає на психічні розлади внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим когнітивним зниженням, що досягає рівня вираженого недоумства. [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, з огляду на наданий висновок вбачається, що [PERSON] дійсно не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати її недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Зі змісту норм ЦК України та ЦПК України вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл.6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі Правила). Згідно положень ст.55 ЦК України та п.1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. В силу положень ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно змісту ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст.67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, представник заявника просить призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Поданням органу опіки та піклування Скалатської міської ради визнано доцільним призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , у разі визнання її судом недієздатною, дане подання затверджено рішенням виконавчого комітету Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 10 грудня 2025 року №349. Для ефективного виконання функцій, які покладені на опікунів та піклувальників, встановлення опіки або піклування має відбуватися за вільною згодою особи (опікуна, піклувальника), оскільки тільки за цієї умови можливе створення підопічному належних умов виховання та проживання. З досліджених документів вбачається, що заявник погоджується бути опікуном недієздатної особи, він відповідає усім наведеним вимогам, заявник є родичем особи, яка визнається недієздатною, та спроможний бути опікуном над недієздатною особою, інших осіб які здатні здійснювати догляд за недієздатною особою не встановлено. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.ч.5, 6 ст.300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно положень ч.7 ст.295 ЦПК України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved