Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

13.11.2025 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Солнцев П.Б. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилалася на те, що 11.01.2008 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №7. Після укладення шлюбу позивач взяла собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та сімейні цінності. З грудня 2022року сторони припинили сімейні відносини та мешкають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків.Надалі позивач не має бажання проживати з відповідачем формальним подружнім життям. Тому, прийшла до переконання, що такий шлюб потрібно розірвати, оскільки цей шлюб суперечить її інтересам. На примирення не згодна. Прохали розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 11.01.2008 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №7. 13.11.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті в судове засідання з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11.01.2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №7, після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2014 року. Позивач посилається на те, що подружнє життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та сімейні цінності. Вони припинили сімейні відносини та мешкають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків.Надалі вона не має бажання проживати з Відповідачем таким формальним подружнім життям. Тому, прийшла до переконання, що такий шлюб потрібно розірвати, оскільки цей шлюб суперечить її інтересам. На примирення не згодна. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2,3 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 11.01.2008року, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , сімейні відносини між ними фактично припинені, мешкають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. А тому суд вважає, що шлюб має бути розірвано, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Так як позивач не заявляла вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved