Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

12 листопада 2025 року КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, витрати на отримання інформаційної довідки та витрати на сплату судового збору (вхідний №45811/25, а.с.2-3). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що підприємство надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання та водовідведення, нараховується щомісячно, а їх розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Всупереч вимогами законодавства, якими передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого, станом на 01.10.2025, утворилась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 5691,96 грн. Крім того позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що 01.03.2022 на офіційному сайті КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради опубліковане повідомлення про публічну пропозицію (оферту), публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Водночас, оскільки відповідач є співвласником будинку [ADDRESS] , до якого позивачем надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, тому відповідач на законних підставах є користувачем та відповідає визначенню «індивідуальний споживач». Відповідач на сьогодні не вчинила дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги, що надається їй позивачем. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 5691,96 грн, 80 грн витрат на отримання інформаційної довідки, а також витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 50 хв 24 грудня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.17-18). Представник позивача Зелтіньш Ю.Ю. в судове засідання 24 грудня 2025 року не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду до електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд» як безпосередньо позивача, так і [PERSON] як його представника, що отримані цими учасниками справи 10.12.2025 (а.с.21 зворот, 22 зворот). Водночас представник позивача за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю. 24.12.2025 подала до суду заяву (вхідний №52248/25, а.с.30) про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання 24 грудня 2025 року о 08 год 50 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 24 грудня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради зареєстроване як юридична особа, код ЄДРПУО: 03357168, видом економічної діяльності якого є, зокрема, забір, очищення та постачання води (основний), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.08.2023 (а.с.12). Із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 01.03.2022 суд встановив, що цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу (п.1). Даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради: https://vodokanal-cherkasy.ck.ua/ (п.2). Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг (п.5). Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу та плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вищому граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця: https://vodokanal-cherkasy.ck.ua/ (п.29) (а.с.8-10). Водночас із довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.01.2020 по 01.10.2025 суд встановив, що, станом на 01.10.2025, заборгованість відповідача [PERSON] (особовий рахунок: [NUMBER] ) перед позивачем становить 5691,96 грн, з яких: 5219,88 грн борг за централізоване водопостачання, та 472,08 грн борг по абонентській платі. Також із дослідженого письмового доказу суд встановив, що відповідач [PERSON] , в означений період часу, не здійснювала оплату вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.4). Крім того, з дослідженої в судовому засіданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №444316439 від 19.09.2024 суд встановив, що відповідач [PERSON] є власником 7/20 частин будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, що видане 03.07.2010 Другою черкаською державною нотаріальною конторою (а.с.6). Також вказана обставина підтверджується і відповіддю з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2170355 від 24.12.2025 (а.с.25-26). Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.633 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач є споживачем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення в розумінні положень Закону №2189, що їй надає КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради за адресою місцезнаходження нерухомого майна, співвласником якого є відповідач, а саме: у будинку [ADDRESS] . Водночас із матеріалів цивільної справи суд встановив, що частина будинку [ADDRESS] , власником якого є відповідача, має окремий водопровідний ввод, а відповідно і окремий особовий рахунок для оплати вартості, наданих позивачем комунальних послуг, а саме: [NUMBER] . Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] , яка, станом на момент виникнення заборгованості, була і продовжує бути співвласником, станом на день пред`явлення позивачем позову до суду, об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , мала право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, була споживачем комунальних послуг, що надаються позивачем до вказаного будинку, проте своєчасно та у повному обсязі не вносила плату за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, тому, згідно з розрахунком КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, зобов`язана сплатити заборгованість по оплаті вказаних послуг у розмірі 5691,96 грн. Розрахунок боргу, що позивачем викладений у довідці про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.01.2020 по 01.10.2025, є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі, що стосується заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також абонентських плат. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті відповідних комунальних послуг, а також свого контррозрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань з оплати за отримані комунальні послуги. Також відсутні докази, що позивач неналежно надавав комунальні послуги, або відповідач відмовилася від отримання вказаних послуг. З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, які їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню в сумі 5691,96 грн, з яких: 5219,88 грн борг за централізоване водопостачання, та 472,08 борг по абонентській платі (п.29 індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 01.03.2022)), що сукупно утворилася станом на 01.10.2025, оскільки встановлено, що позивач є надавачем комунальних послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, ним надані відповідні комунальні послуги відповідачу як споживачу таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачем. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за отримання інформаційної довідки з ДРРПННМ в сумі 80 грн, то суд зазначає про таке. На підтвердження понесення позивачем витрат за отримання інформаційної довідки з ДРРПННМ в сумі 80 грн, цим учасником справи до позову долучено копію платіжної інструкції №3160 від 11.09.2025, відповідно до якої позивач сплатив на рахунок Казначейства України 80 грн за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно, без ПДВ (а.с.7). Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Водночас, ч.1 ст.79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Безпосередньо дослідивши платіжну інструкцію №3160 від 11.09.2025 суд встановив, що з означеного письмового доказу неможливо встановити факт оплати позивачем вартості плати за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно, що позивачем використана під час підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Оскільки платіжна інструкція №3160 від 11.09.2025 не містить інформації, що сплачені кошти позивачем були саме за інформаційну довідку про право власності на будинок [ADDRESS] , тому суд дійшов висновку про помилковість обгрунтування позивачем означеної вимоги з призми положень ч.1 ст.22 ЦК України. За змістом ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у стягненні витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: на отримання інформаційної довідки з ДРРПННМ в сумі 80 грн, слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої платіжної інструкції №3901 від 11.11.2025 судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення обгрунтованими і задовольнив їх, тому з відповідача на користь позивача,

Outcome: partial