Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий 09 червня 2025 року [PERSON] (далі також позивач) подала позовну заяву до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дітей, в якій просить розірвати шлюб між позивачем і відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (далі також дитина), аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття (далі також позовна заява). Іванівський районний суд Одеської області заочним рішенням від 24 липня 2025 року, розірвав шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрував 27 серпня 2005 року виконавчий комітет Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис № 02 та стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09 червня 2025 року і до досягнення [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] . Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 29 вересня 2025 року заочне рішення від 24 липня 2025 року скасував та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 16 жовтня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає таке: не заперечує проти розірвання шлюбу; щомісяця добровільно перераховує дитині грошові кошти в розмірі від 2000 до 5000 гривень; просить під час визначення розміру аліментів врахувати його матеріальне становище, оскільки в 2019 році йому здійснена операція на хребті; має необхідність у регулярному системному лікуванні, щомісяця витрачає на своє лікування не менше 3000 гривень; на його утриманні перебуває непрацездатна мати [PERSON] , 1946 року народження; оплачує комунальні послуги та витрати лікування матері; постійно купує запасні частини до автомобіля, на якому працює; на його утриманні перебуває повнолітня донька [PERSON] , [INFO] на користь якої з нього стягуються аліменти для оплати навчання в розмірі 1/10 частина від усіх видів заробітку (доходу); не має нерухомого майна у власності;не заперечує щодостягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частина від заробітку (доходів) щомісяця. 10 листопада 2025 року позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначає таке: кошти, які надавав відповідач не вистачало для утримання дитини; вона особисто купувала дитині електронні пристрої, оплачувала репетитора з англійської мови та рахунки за комунальні послуги; кошти, які відповідач відправляв дитині, вона витрачала на свої особисті потреби; дитина має неправильний прикус та потребує корекції за допомогою брекетів; відповідач є забезпеченою людиною, має стабільний дохід; просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 24 листопада 2025 року позивач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає таке: він регулярно переказував кошти на утримання дитини; не має у власності жодного нерухомого майна; натепер за можливості продовжує надавати допомогу дружині та дитині ; на його утриманні перебуває непрацездатна мати. 2. Заяви, клопотання подані учасниками справи в письмовій формі такі Позивач подала заяву, в якій просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 03 листопада 2025 року відклав розгляд справи, та викликав у судове засідання учасників справи для дачі особистих пояснень (а.с. 111-112). 10 листопада 2025 року розгляд справи відкладено, через неприбуття учасників справи. 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі За свідоцтвом про шлюб, 27 серпня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрував виконавчий комітет Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис № 02 (а.с. 8). Свідоцтво про народження свідчить, що дитина [PERSON] , [INFO] , походить від позивача та відповідача (а.с. 9). Довідка військово-лікарської комісії №2025-0513-1037-0222-0 від 13 травня 2025 року, свідчить, що відповідачу встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 2 ступеня, гіпертензивне серце, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей, кила стравохідного отвору діафрагми, поширений остеохондроз, спондилоартроз шийного відділу хребта, ускладнений протрузіями (кили) м/х дисків, деформуючий спондильоз, полісигментарний остеохондроз грудного в/хребта, помірне порушення функції хребта, хронічна диско генна компресійно-ішемічна радикулопатія справа (а.с. 78-79). Роздруківка з карткового рахунку відповідача, свідчить, що відповідач надає допомогу дитині (а.с. 80-83). Відповідач не подав доказів на підтвердження витрат у розмірі 3000 гривень на лікування та 4000 гривень матеріальної допомоги матері. 5. Норми матеріального права, які застосував суд такі 5.1. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України, далі СК). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 1, 2 статті 112 СК). 5.2. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України). 5.3. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України, далі СК). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (частина 1 статті 141 СК). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2 статті 150 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 СК). 5.4. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). 5.5. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (частина 1 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімуму»). 5.6. Установити у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком: дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). 6. Норми процесуального права, які застосував суд такі. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3, 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). 7. Мотиви застосування норм права такі 7.1. Системний аналіз норм зазначених у пункті 6 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відтак, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, вони мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Тому, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини, тобто забезпечення умов життя також мають бути однаковими. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Під час визначення розміру аліментів на дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, зокрема рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 7.2. Суд констатує, що сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів на дитину, оскільки позивач вважає, що розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини становить в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку). Тож суд насамперед враховує інтереси дитини, бо відсутність між позивачем та відповідачем згоди в питанні витрат на утримання дитини впливає на забезпечення її гармонійного розвитку. Суд відзначає, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Натомість, такий платіж повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб який батьки повинні забезпечити дитині. 7.3. Суд наголошує, що відповідач не подавав доказів того, що він витрачає кошти на лікування в розмірі 3000 гривень та утримання непрацездатної матері в розмірі 4000 гривень. Зважаючи на медичні документи, суд враховує фактичні дані, які свідчать, що відповідач має витрачати кошти на лікування. Одночасно суд зважає, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, через що, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, тягар здебільшого лягає лише на одного, в цьому разі на позивача, тобто матір дитини. Відтак суд вважає, що стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/5 частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме справедливому розподілу між батьками дитини. 8. Висновок суду такий З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково. 9. Розподіл між сторонами судових витрат такий 9.1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України (абзац 2 частини 4 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. 9.2. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка має в собі вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок з відповідача з відповідача в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України. Позивач під час звернення до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю. 10. Підстави допустити негайне виконання судового рішення такі Зважаючи на приписи пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial