Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції сторін Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 13.07.2013 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 13.07.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис № 150 від 13.07.2013. Позивач зазначає, що у шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались, між сторонами зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов?язки. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися більше року до дня подання позову. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та інтересам дітей. Вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Із посиланням на ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, просить стягнути аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 сукупного доходу платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімума на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину. Відповідачем заяви по суті справи не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 30.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце, у судові засідання 17.12.2025 та 22.12.2025 не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви по суті справи не надав. Позивачем надано згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Отже, відповідач про причину неявки у судові засіданні не повідомив. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 22.12.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Інші заяви та клопотання від учасників справи не надходили. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду Пояснення позивача У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначила, що примирення неможливе. Вказала на обставину, що на час розгляду справи у суді сторони у справі проживають в одному будинку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштовані, постійного джерела доходу сторони не мають. Зазначила, що усі витрати на дітей на даний час здійснюються нею, [PERSON] фінансової допомоги на утримання дітей не надає. Зазначила, що ними ведеться господарство, час від часу здійснюється продаж товарів підсобного господарства. Будинковолодіння, в якому вона зараз проживає спільно із дітьми в окремій кімнаті їй не належить. Зазначила, що має намір покинути місце проживання разом із дітьми та виникне необхідність у стягненні із батька дітей аліментів. Дослідження доказів Суд установив, що 13.07.2013 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано 13.07.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис № 150 від 13.07.2013 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2013. У шлюбі сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актові записи про народження дітей № 720 від 06.12.2013 та № 209 від 04.05.2015 здійснені Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, та видані свідоцтва про народження від 06.12.2013 серії [NUMBER] та від 04.05.2015 серії [NUMBER] . Відповідно до довідки старости Ставківського старостинського округу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 30-25/62 від 18.12.2025, позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Діти сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,, [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання осіб, виданими ЦНАП Куяльницької сільської ради. Інші докази позивачем суду не надано. Застосоване законодавство Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладенням та розірванням шлюбу, здійснення обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей (сімейні правовідносини). Норми права, які застосував суд Відповідно до частини восьмої ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог ст. 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Щодо розірвання шлюбу Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін існує формально та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення шлюбних відносин, відсутності спільних поглядів на подальше життя, а також небажання примирення та збереження шлюбу, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних у справі доказів. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо стягнення аліментів Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ та набула чинності для України 27.11.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не входить до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мотиви суду Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. Щодо розірвання шлюбу З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, а даний позов є таким, що підлягає задоволенню повністю, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Згідно з ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру. Щодо стягнення аліментів Відповідно до положень ст. 180, 181 СК України, обов`язок утримувати дитину є безумовним і не залежить від того, чи перебувають батьки у шлюбі. Разом з тим, аліменти за рішенням суду присуджуються у разі, якщо один із батьків не бере участі в утриманні дитини або між батьками не досягнуто згоди щодо такого утримання. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що на час розгляду справи вона та відповідач [PERSON] продовжують проживати в одному будинку, де спільно ведуть підсобне господарство та час від часу реалізують продукцію цього господарства. Дані обставини свідчать про те, що між сторонами на момент розгляду справи зберігається певний рівень спільного побуту та економічного взаємозв`язку. Позивач обґрунтовує необхідність стягнення аліментів своїм наміром у майбутньому покинути спільне місце проживання та припинити ведення спільного господарства. Проте, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює обставини, які існують на момент ухвалення рішення. Оскільки судом встановлено факт спільного проживання сторін та ведення ними спільного підсобного господарства, а доказів того, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей у наявних умовах побуту, позивачем не надано, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів є передчасною. Лише твердження позивача про відсутність фінансової допомоги від відповідача спростовується її ж поясненнями щодо спільного продажу товарів підсобного господарства, що є джерелом існування сім`ї в умовах відсутності офіційного працевлаштування обох батьків. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні вимоги про стягнення аліментів слід відмовити, що не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом у разі реальної зміни фактичних обставин - припинення спільного проживання або ведення господарства. Розподіл судових витрат Позивач у позовній заяві не просить про здійснення судових витрат.

Outcome: partial