Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача адвоката Кіяшко Т. М. звернулася до суду із позовом в інтересах [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 03.10.2025 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцятитрирічного віку. А також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 24.09.20025 по 22.07.2008. Шлюб між ними розірвано 22.07.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від22.07.2008 року, виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.04.2006 року. Дитина проживає разом з Позивачкою за адресою; [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Реєстру Територіальної громади від 28.09.2025 року. [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатися на стоматологічному факультеті Харківського національного медичного університету на денній формі навчання, термін навчання 5 років. Згідно Договору № 252180 від 08.08.2025 про надання платної освітньої послуги з підготовки фахівців у Харківському національному медичному університеті навчання є платним, вартість якого за рік становить 56 000 гривень. Крім оплати за навчання, [PERSON] також додатково несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, одягу, підручників, на оплату додаткових курсів, тощо. Після досягнення дочкою повноліття, Відповідач аліментів не сплачує, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, отримує доходи, має у власності рухоме та нерухоме майно, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну з Позивачкою дитину. На даний час донька ніде не працює, доходи не отримує, не має у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а тому не може себе забезпечувати повноцінно. [PERSON] проживає разом зі своєю мамою - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Позивачці самостійно утримувати доньку, оплачувати витрати, що пов`язані із її навчання та забезпечувати її всім необхідним важко, оскільки на утриманні, крім повнолітньої, має ще малолітню дитину - сина, 2022 року народження, а тому потребує матеріальної допомоги. З урахуванням вище викладеного виникла необхідність у зверненні до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.10.2025 року і до закінчення навчання [PERSON] у Харківському національному медичному університеті, щомісячно і до закінчення навчання в Харківському національному медичному університеті але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років, а також витрати на професійну правничу допомогу, понесені Позивачкою в розмірі 10000 гривень. Вимоги Позивача до Відповідача ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного Позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав повнолітньої дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Ухвалою суду від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про причини своєї неявки суд не повідомив . Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.04.2006 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.07.2008 р. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з [PERSON] за адресою; [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Реєстру Територіальної громади від 28.09.2025 року. [PERSON] є повнолітньою, та продовжує навчатися на стоматологічному факультеті Харківського національного медичного університету на денній формі навчання, термін навчання 5 років. Згідно Договору № 252180 від 08.08.2025 про надання платної освітньої послуги з підготовки фахівців у Харківському національному медичному університеті навчання є платним, вартість якого за рік становить 56 000 гривень. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка навчається за денною формою навчання, через що потребує матеріальної допомоги на період навчання, котру мати в достатньому розмірі надати не може. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено, що спільна дитина позивача і відповідача є повнолітньою навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у неї своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у частині стягнення аліментів, у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з моменту подання позову. Частиною 3статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимогст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2ст.199 СК України, право на утримання припиняється лише у разі припинення навчання. Оскільки [PERSON] з 01 вересня 2024 року навчається на стоматологічному факультеті Харківського національного медичного університету, денної форми навчання і термін навчання 5 років, а тому не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги, та враховуючи, що її батько [PERSON] зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що остання продовжує навчання, та може надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача. На підставі викладеного, враховуючи обставини, передбачені ст.ст.182,200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, їх сімейний стан, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд приходить до висновку про визначення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають задоволенню. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене аліменти на повнолітню дитину слід стягнути починаючи 06.10.2025 року, тобто з дня звернення позивача до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211 грн.20 коп. Щодо витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем договір про надання правничої допомоги від 03.10.2025 року та акту Акту наданих послуг № 1 від 06.10.2025 до договору про надання правничої допомоги. Ураховуючи надані позивачем докази, прийняте судом на її користь рішення, суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №159/5837/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З огляду на викладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, заявлені позивачем вимоги, їх складність та об`єм досліджених судом доказів, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру вказаних витрат, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved