Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісний кредитор) та [PERSON] уклали Кредитний договір № 824837371 на суму 10440 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 9GPV3F86. На виконання умов Кредитного договору 20.07.2019 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 35 182, 80 грн. Факт переходу прав за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 08.07.2025 до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 35 182,80 грн., яка складається з: 10 440,00 грн. заборгованість по кредиту; 16 435, 50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 8 289, 30 грн. штрафні санкції згідно умов договору. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 824837371 у сумі 35 182,80, 00 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 20.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісний кредитор) та [PERSON] уклали Кредитний договір № 824837371 на суму 10440 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 9GPV3F86. Одночас з підписанням Кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного Кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Згідно умов кредитного договору 20.07.2019 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. З копії договору № 824837371 від 20.07.2019 вбачається, що загальна сума кредиту становить 10 440, 00 грн., строк кредитування 30 календарних днів, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,72 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3 Договору. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 35 182, 80 грн. Факт переходу прав за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 08.07.2025 до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу. Відповідно до наведеної у Реєстрі боржників таблиці, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до боржника [PERSON] , номер кредитного договору 824837371 від 20.07.2019,залишок заборгованості по тілу кредиту 10 440,00 грн. заборгованість по кредиту; 16 435, 50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 8 289, 30 грн. штрафні санкції згідно умов договору. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на кошти, які відповідач отримав відповідно до кредитного договору від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» , яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частино першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов?язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов?язання. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 824837371 від 20.07.2019. Умови зазначеного договору відповідають вимогам закону, а договір укладений у формі, передбаченій законом. На виконання договору факторингу ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатило обумовлену суму, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу та передало належним чином права вимоги за кредитними, укладеним з відповідачем [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитним договором № 824837371 від 20.07.2019, укладеним з [PERSON] відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому ТОВ «ФК «ЕЙС» має право на звернення до суду з цим позовом. Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Сума вимог до відповідача складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 26 893, 50 грн., що складає 10 440,00 грн. заборгованість по кредиту; 16 435, 50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 8 289, 30 грн. штрафні санкції згідно умов договору. З урахуванням наведеного вище, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 25391 від 02.09.2025 про сплату судового збору у сумі 2 422,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Отже, до складу витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання йому правової допомоги, оскільки згідно із свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012 адвокат Тараненко Т.І. має право на заняття адвокатською діяльністю, у зв`язку з чим між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 та Додаткову Угоду № 25770545161 від 09.07.2025 до Договору. Відповідно до копії Акту прийому-передачі наданих послуг від 09.07.2025, вартість наданих Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» послуг складає 7 000, 00 грн. Відповідно до п. 107-111 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. За таких обставин суд вважає розмір витрат на правову допомогу розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому зазначені у позовній заяві витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 7 000,00 грн.

Outcome: approved