Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

у листопаді 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 05.07.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001348364001, на підставі якого видана кредитна картка з лімітом 30 000,00 грн, який пізніше збільшений до 50 000,00 грн. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за цим кредитним договором належним чином, а тому утворилася заборгованість, яка станом на 04.08.2025 становить 81 987,70 грн та складається із тіла кредиту в розмірі 49 994,91 грн та процентами в розмірі 31 992,79 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 2-5). Ухвалою від 24.11.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у цивільній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 47). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа на електронну адресу (а.с.50-53), відповідач рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання (а.с.48). Позивач у змісті позовної заяви просить розглядати справу за відсутності його представника, в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.4 на зв.). Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме тіло кредиту, та просив застосувати строк позовної давності (а.с.54). Ураховуючи викладене, суд розглянув справу за відсутності її учасників та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 05.07.2019 [PERSON] підписав заяву №2001348364001, про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30 000,00 грн та реальною річною процентною ставкою 47,88% (а.с. 16 на зв.). Відповідно до паспорта споживчого кредиту, який підписаний споживачем [PERSON] 05.07.2019, кредитний ліміт становить 30 000,00 грн шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, строк кредитування 12 місяців, зі спливом цього строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень з боку будь-якої із сторін, процентна ставка складає 47,88% річних (а.с.16). Згідно з розділом 4 Паспорту споживчого кредиту загальні витрати за кредитом за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду складають 2 577,58 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 12 577,58 грн, реальна річна процентна ставка 47,88% (а.с.17). У розділі 5 Паспорту споживчого кредиту зазначено порядок повернення кредиту Щомісячно не пізніше настання платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду (а.с.17). На а.с. 19-24 є Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п. 2.2.5 Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб підписанням Заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом договору, в т.ч., Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору (а.с. 20). Згідно з п. 5.6 5.7.1 Публічної пропозиції повернення споживчого кредиту та сплата відсотків здійснюється за звичайною або ануїтетною схемою, які зазначені у Заяві на приєднання до договору. Строк повернення споживчого кредиту та сплати відсотків/комісій за користування кредитом з зазначенням розміру щомісячного платежу встановлюється у графіку платежів, що викладений у Заяві на приєднання до договору (а.с.23). Проценти за користування споживчим кредитом нараховуються щоденно та розраховуються: при звичайній схемі повернення кредиту та сплати відсотків/комісій виходячи із щоденного залишку заборгованості протягом всього строку користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту по день фактичного повного повернення заборгованості; при ануїтетній схемі повернення кредиту та сплати відсотків/комісій виходячи із залишку заборгованості за споживчим кредитом на початок кожного розрахункового періоду згідно з графіком платежів та виходячи з фактичної кількості днів у році та однакової кількості днів у кожному розрахунковому періоді протягом всього строку користування кредитом (а.с. 23). З довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001348364001 від 05.07.2019 вбачається, що станом на 05.07.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн, який поступово збільшувався і станом на 13.05.2022 становив 50 000,00 грн (а.с.27 на зв.). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед АТ "ПУМБ" за кредитним договором №2001348364001 від 05.07.2019 станом на 04.08.2025 загальна сума заборгованості складає 81 987,70 грн, з яких: 49 994,91 грн заборгованість за сумою кредиту, 31 992,79 грн заборгованість за відсотками (а.с.28-29). З виписки за особовим рахунком [PERSON] видно, що він користувався кредитними коштами з 07.07.2019 (а.с. 29 на зв.-33). 05.08.2025 АТ «ПУМБ» звернулося до [PERSON] з письмовою вимогою виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погасити заборгованість за кредитним договором №2001348364001 від 05.07.2019 в розмірі 81 987,70 грн (а.с. 25). За змістом ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Отже, оскільки відповідач має заборгованість за кредитним договором №2001348364001 в розмірі 81 987,70 грн, з яких: 49 994,91 грн заборгованість за сумою кредиту, 31 992,79 грн заборгованість за відсотками, яка виникла внаслідок виконання зобов`язання з порушенням умов договору, суд уважає, що цю заборгованість потрібно стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо заперечень відповідача про безпідставність нарахування відсотків за кредитним договором, то такі доводи судом відхиляються, оскільки згідно матеріалів справи заява №2001348364001 від 05.07.2019 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачем особисто і у вказаній заяві міститься умова щодо реальної річної процентної ставки у розмірі 47,88% (а.с. 16 на зв.). Підписанням такої заяви відповідач підтвердив своє вільне волевиявлення на укладення кредитного договору, отримання платіжної картки, розмір кредиту, ліміт за яким у подальшому збільшено, та розмір процентної ставки 47,88% на рік. Доказів на підтвердження наявності у позичальника на момент підписання заяви заперечень щодо умов кредитування, матеріали справи не містять. Тоді як належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022. Згідно зі статтями 12, 13, 81ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Верховний Суд у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У межах заявленого спору на підтвердження розміру заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, із якої убачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами та виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, у тому числі відсотків за використання кредитного ліміту. Факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачем не заперечувався, свого контррозрахунку заборгованості ним суду не надано. Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає таке. За змістом статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українидоповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу редакціїЗакону № 540-IXперелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідно до пункту 1постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін та доповнень) постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». У зв`язку з відміною постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року, продовжені строки, визначені статтею 257 ЦК України, завершились у 00 год 01 хв 01 липня 2023 року. Разом з тим,Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії. При цьому,указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»,затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, буловведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідними указами Президента України строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався та режим воєнного стану в Україні діє до теперішнього часу. Законом України від 14.05.2025, №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» виключено п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, вказаний Закон набрав чинності 04.09.2025. Поновлення строку позовної давності можливе за умови його пропуску з поважних причин. В той же час, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у відповідній редакції, на період дії карантину та воєнного стану в Україні строки позовної давності було продовжено та зупинено відповідно, відтак їх поновлення є неможливим, оскільки вони на дату звернення Банку до суду з даним позовом 19.11.2025, не спливли, кредитною картою відповідач користувався і здійснював платежі до 30.09.2022, що відображено в розрахунку заборгованості та виписці по рахунку. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Оскільки позов задоволений, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved