Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» (далі по тексту - ТОВ «Юніт капітал») звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 11486,40 грн заборгованості по кредитному договору № 00-9949711 від 04.09.2024. В обґрунтування позовних вимог вказав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (далі по тексту - ТОВ «Макс кредит») та [PERSON] 04.09.2024 укладено кредитний договір № 00-9949711 у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора 79578, у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору ТОВ «Макс кредит» надало позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн шляхом ініціювання переказу коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Профітгід» на банківську картку № [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно в порядку визначеному кредитним договором. 17.02.2025 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача. Таким чином до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент подання позовної заяви становить - 14486,40 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7200,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам у розмірі 4286,40 грн; заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 3000,00 грн. При цьому позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11486,40 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд приходить таких висновків. Судом встановлено, що 04.09.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9949711, шляхом підписання позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «79578» (а. с. 9-13). За умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти і комісію, а також неустойку у виді штрафу у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 360 днів, з датою повернення 30.08.2025, відсоткова ставка фіксована, стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка діє протягом 360 днів та знижена процентна ставка складає 0,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначених п.1.4 договору, передбачено сплату за користування кредитом комісії у розмірі 20 % (1200,00 грн) шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб [NUMBER] . Аналогічні умови кредитування зазначені у графіку платежів, що підписаний відповідачем 04.09.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора - 79578, та у паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 04.09.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора - 25479 (а. с. 14, 20, 21). З довідки, яка видана ТОВ «Макс кредит», вбачається, що відповідач [PERSON] був ідентифікований первісним кредитором - ТОВ «Макс кредит» шляхом направлення 04.09.2024 о 17:34:27 позичальнику одноразового ідентифікатора - 79578 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 22). ТОВ «ПрофітГід» своєю довідкою з додатком до неї надав підтвердження, що ним, в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-714 від 28.07.2023, про успішне здійснення переказу грошових коштів у розмірі 6000,00 грн 04.09.2024 на номер платіжної картки [NUMBER] , відкритої банком емітентом A-BANK, номер транзакції 42546-04963-59074, номер платіжної інструкції 1125631600 (а. с. 23-26). З інформації, яка видана ТОВ «Макс кредит» вбачається, що [PERSON] за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024 було 04.09.2024 на номер платіжної картки [NUMBER] , відкритої банком емітентом A-BANK, перераховано грошові кошти у сумі 6000,00 грн, номер транзакції 42546-04963-59074 (а. с. 25, 26). Як вбачається з повідомлення АТ КБ «ПраваБанк» № 20.1.0.0.0/7 - 251111/92279-БТ від 16.11.2025 на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), фінансовим номером телефону [PERSON] зазначено номер [NUMBER] . Також вказаними документами підтверджено зарахування на банківську картку № [NUMBER] грошових коштів у сумі 6000,00 грн (а.с. 77, 78). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Макс кредит», заборгованість відповідача за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024 становить 11486,40 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000,00 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 4286,40 грн; заборгованість за комісією у розмірі 12000,00 грн; заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 3000,00 грн. Відсотки нараховані за період з 04.09.2024 по 17.02.2025 (а. с. 43). Така ж сума заборгованості підтверджена випискою з особового рахунка [PERSON] , яка видана ТОВ «Юніт капітал», за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024 (а.с. 44). 17 лютого 2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024( а. с. 33-38). Так, відповідно до реєстру прав вимоги від 17 лютого 2025 року та акту прийому-передачі реєстру боржників від 17.02.2025, до ТОВ «Юніт Капітал» від ТОВ «ФК «Макс кредит» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024, за заборгованістю по кредиту на суму 11486,40 грн та штрафних санкцій по цьому кредиту на суму 30000,00 грн ( а. с. 39-40). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024, укладеного між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач частково довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачем не спростовано доводів позивача будь-якими доказами. Так судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 00-9949711 від 04.09.2024 первісним кредитором відповідачу була надано кредит на суму 6000,00 грн, що підтверджено інформацією АТ «Акцент-Банк» про зарахування 04.09.2024 на картку відповідача грошової суми у розмірі 6000,00 грн. Отже заборгованість по тілу кредиту відповідача перед позивачем, який набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024, складає 6000,00 грн, а не 7200,00 грн, як про це заявляє позивач у позові. Водночас суд зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № 00-9949711 від 04.09.2024 (п. п. 1.6, 3.5 договору) відповідач зобов`язаний у останній день користування кредитом сплатити кредитору комісію у розмірі 20 %, що дорівнює 1200,00 грн. Проте позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією, а суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Також судом з умов кредитного договору не встановлено, що комісія у розмірі 1200,00 грн, у разі не виконання позичальником умов договору, входить до складу тіла кредиту. Кредитні кошти відповідач не повернув кредитодавцю. Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець здійснив нарахування відсотків у розмірі 4286,40 грн за користування кредитом у розмірі та в межах, що визначені умовами кредитного договору, а тому суд приймає розрахунок заборгованості по відсоткам, який надано позивачем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 00-9949711 від 04.09.2024 у розмірі 10286,40 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам у розмірі 4286,40 грн. Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так позивачем при зверненні до суду сплачено 2422 грн 40 коп судового збору. Крім цього, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; договором про надання правничої допомоги від 10.09.2025, що укладений позивачем із Адвокатським бюро «Соломко та партнери» в особі адвоката Соломки О. В.; додатковою угодою від 11.09.2025; актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, що містить опис робіт, послуг, їх вартість за надання правової допомоги. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. З огляду на те, що позов задоволено частково (89,55%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 8437,76 грн (із розрахунку 9422,40х89,55:100). На підставі викладеного та

Outcome: partial