Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21.12.2020 між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 10200926294, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 16347,80 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим за нею рахується заборгованість на загальну суму 12842,38 грн, яка складається з: 4297,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8544,46 грн заборгованість за відсотками. Позивач також вказав, що 13.12.2021 між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 20210047881, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 20850,00 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим за нею рахується заборгованість на загальну суму 38347,84 грн, яка складається з: 18868,84 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19479,00 грн заборгованість за відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 10200926294 від 21.12.2020 розмірі 12842,38 грн та за кредитним договором № 20210047881 від 13.12.2021 в розмірі 38347,84 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та що проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи достатність у справі матеріалів про спірні правовідносини сторін, тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що між позивачем та відповідачем 21.12.2020 було укладено кредитний договір № 10200926294, згідно умов якого відповідач отримала кредит у сумі 16347,80 грн з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. 13.12.2021 між сторонами укладено кредитний договір № 20210047881, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 20850,00 грн з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитними договорами та сплати процентів за нею рахується заборгованість за кредитним договором № 10200926294 в сумі 12842,38 грн, яка складається з: 4297,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8544,46 грн заборгованість за відсотками, за кредитним договором № 20210047881 в сумі 38347,84 грн, яка складається з: 18868,84 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19479,00 грн заборгованість за відсотками, що підтверджується виписками з особового рахунку за кредитними договорами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитних договорів, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 51190,22 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн, сплачений позивачем за подання позову, що підтверджено документально. При вирішенні питання стягнення з відповідача судових витрат суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, якими визначено, що повинен враховувати суд при розподілі судових витрат. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, судді ВС зазначають, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»). Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано: копію договору № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025, копію додаткової угоди № 5 до договору та копію акту № 673 прийому-передачі наданих послуг. Поряд із тим, необхідно зауважити, що что витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерію розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved