Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач, в інтерсах якого діє представник - адвокат Рупс В.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що Ушомирська сільська рада Коростенського району Житомирської області є балансоутримувачем нежитлового приміщення: двоповерхової адміністративної будівлі, загальною площею 454,1 м.кв. по [ADDRESS] (інвентарний (номенклатурний) номер 101310001). 13.12.2022 року позивач по справі отримав листа від [PERSON] , для ознайомлення та прийняття рішення щодо укладення договору оренди 127,8 м.кв.: із яких 78,5 - на 1 поверсі, 49,3 - на 2-му поверсі, що перебуває в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності, для надання адміністративних послуг. А в разі відмови в укладенні договору оренди з 01.01.2022 року, прошу працівників Ушомирської сільської ради звільнити вказане приміщення як незаконно займане. До листа були надані наступні документи: копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84109900 від 03.04.2017 року, з якого вбачалось, що власником двоповерхової адміністративної злі, загальною площе. 454,1 кв.м., по [ADDRESS] являється [PERSON] ; Договір оренди 2 екз., приймання - передачі приміщення комерційного призначення 2 екз. реквізити для безготівкового переказу коштів на картковий рахунок [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію а власності № 84109900 від 03.04.2017 року підставою виникнення права власності стали наступні документи, станом на 03.04.2017 року: акт приймання-передачі (основних засобів), серія та номер: б/н, виданий 27.10.2016 року, видавник: сторони: ПОСП «Грунти - Полісся» та [PERSON] ; свідоцтво про право власності, на майновий пай члена колективного сількогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія та номер: ЖИ-6 353439, виданий 03.11.2016 року, видавник: Купищенська сільська рада Коростенського району Житомирської області. Право на отримання майнового паю мають фізичні особи в відповідності до затвердженого комісією списку, де не вказано Відповідача по справі. В журналі реєстрації видачі свідоцтва про право на майновий пай відсутні прізвище, ім`я та по-батькові відповідача, що свідчить про те, що він не є власником майнового паю і ніколи їм не являвся. У відповідності до Постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015 року «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», п 51. Для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна. Позивач звертає увагу що, акт приймання - передачі (основних засобів), серія та номер: б/н, ний 27.10.2016 року, видавник: сторони: ПОСП «Грунти - Полісся» та [PERSON] , підписаний від імені ПОСП «Грунти - Полісся» керівником, а саме: [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої. Але [PERSON] , являється кінцевим бенифіціарним власником вище вказаної юридичної особи. У відповідності до Витягу із протоколу № 8 засідання виконавчого комітету Купищенської сілької Ради депутатів трудящих Коростенського району Житомирської області УССР від 20 квітня 1971 року «Про будівництво адмінприміщення та Жабчанського медпункту» та Витягу із протоколу № 19 засідання виконавчого комітету Купищенської сільської Ради депутатів трудящих Коростенського району Житомирської області УССР від 29 вересня 1971року «Про будівництво адміністративного приміщення» будівництво відбувалось за рахунок коштів колгоспу 21-й Партз`їзд та райвиконкому. Згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ПОСП «Грунти - Полісся» не є правонаступником вище вказаного колгоспу, а створене одноособово громадянином [PERSON] 22.03.2000 року. Також, згідно Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001 року та Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62 (діяв момент реорганізації КСП), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001року за № 305/5496, об`єкти соціальної інфраструктури загального використання не підлягали розпаюванню і повинні були бути передані на баланс органів місцевого самоврядування. Рішенням І сесії ради 8 скликання Ушомирської сільської ради Коростенського району № 9 від 27.12.2016 року було утворено Ушомирську сільську раду, утвореної в результаті об`єднання територіальної громади та вважати її правонаступником активів та писивів, всі майнових прав та обов`язків рад, які припинились (Купищенської сільської ради). Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на які й особа набула таке право, оскільки сама, по собі державна реєстрація прав е є підставою виникнення права власності. Тому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 34591369 від 03.04.2017 року [PERSON] , Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області. Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 19780539 від 30.03.2017 року, на двоповерхову адміністративну будівлю, загальною площею, 454,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області витрати на правову допомогу та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача адвокатом Майстренко М.С. подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги по суті (скасування реєстраційних дій) є необґрунтованими та неможливими до виконання. Відповідно до Постанови КАС ВП від 27.06.2024 року у справі №380/18933/21 суд може скасувати реєстраційні дії лише одночасно з визнанням, зміною або припиненням речового права в тому ж рішенні. Ізольоване скасування запису/ рішення реєстратора призведе до прогалини в Державному реєстрі прав, що суперечить Закону та усталеній практиці Верховного Суду. Суд та відповідач ( [PERSON] ) не мають повноважень скасовувати записи в Державному реєстрі прав. Скасування записів здійснюється виключно державним реєстратором на підставі судового рішення, що набрало законної сили (ч. 6 ст. 37 Закону № 1952-ІУ). Строк позовної давності (3 роки) сплив у 2020 році. Реєстрація відбулася у березні - квітні 2017 року. Поважних причин пропуску та клопотання про поновлення строку позивач не подав (ст.ст. 257, 261 ЦК України). Повноваження представника позивача адвоката Рупс Вікторії Олексіївни - не підтверджені належним чином. Адвокатська діяльність здійснюється виключно на підставі договору про надання правничої допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). До позовної заяви долучено ордер серії АМ № 1158340 від 02.10.2025, який не містить обов`язкового посилання на номер та дату договору про надання правничої допомоги. Таке оформлення ордера порушує п. 12.3 Положення про ордер (редакція рішення РАУ № 66 від 07.06.2025) та визнається Верховним Судом неналежним підтвердженням повноважень (постанови ВС від 20.01.2025 у справі № 761/5870/24, від 24.02.2025 у справі № 910/7914/24). Сам договір про надання правничої допомоги не подано. За відсутності договору та ордера, оформленого з порушенням вимог закону, повноваження адвоката Рупс В.О. як представника позивача не підтверджені відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України та ст. 26 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог по суті в повному обсязі. Визнати повноваження адвоката Рупс В.О. як представника позивач непідтвердженими, та відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Також представником відповідача Майстренко М.С. подана заява про розподіл / відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області на користь [PERSON] у зв`язку з розглядом справи судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розгляді 10 000 грн. Позивачем відповідь на відзив не подано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 84109900 від 03.04.2017 року, вбачається що [PERSON] на праві приватної власності належить двохповерхова адміністративна будівля, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м): 454.1, яка розташована [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України). Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України (ст. 64 Конституції України). Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Правилами ч. 3 та ч. 4 ст. 3 Закону передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягали обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районі у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав (ст. 9 Закону). Відповідно до ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно. Крім того, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за № 1127 (далі Порядок) визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п.6, 18, 23, Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. На підставі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Конституція України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина, незважаючи на наявність у правових нормах прямої вказівки на можливість такого захисту ( ст.ст. 8, 55 Конституції України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на законних підставах набув право власності на нерухоме майно, а саме: двохповерхову адміністративну будівлю, загальна площа (кв.м): 454.1, яка розташована [ADDRESS] , що є предметом позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 34591369 від 03.04.2017 року [PERSON] , Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 19780539 від 30.03.2017 року, на двоповерхову адміністративну будівлю, загальною площею, 454,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] задоволенню не підлягають. Щодо заявленої вимоги представника про розподіл відшкодування, компенсацію судових витрат, понесених в зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається з матеріалів справи, сторона відповідача просить стягнути з позивача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн. Визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Ордер на надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правничої допомоги № 110 від 10.11.2025 року, акт надання послуг №10/11-2025 від 10.11.2025 року з детальним описом наданих послуг. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги про стягення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., оскільки вони є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На підставі викладеного,

Outcome: approved