Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] , та є власністю відповідача, забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.10.2018 по 01.10.2025 відповідач як споживач у повному обсязі не сплачувала кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 49124,44 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 49124,44 грн боргу за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та витрати з оплати судового збору в сумі 3028,00 грн. 18.12.2025 представник позивача направила до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, вказавши в ній, що оскільки відповідачем було проведено часткову оплату за надані послуги в сумі 4000,00 грн, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 46132,70 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог з урахування уточнених вимог в повному обсязі та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Враховуючи те, що в справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки від 10.10.2025 № 447176491 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу з 03.03.2011. З 11.06.2025 відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: за адресою: [ADDRESS] , за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Житомирській області від 30.10.2025. Отже, відповідач, є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач за вказаною адресою та від отримання послуг не відмовлялася, але своєчасно не проводила оплату за надані послуги за період з 01.10.2018 по 01.10.2025, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 46132,70 грн, що підтверджується оборотами по особовому рахунку та розрахунком заборгованості за період з 01.09.2025 по 01.12.2025. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Так як у добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена, тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved