Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

20 травня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11892 грн. 00 коп. та судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір №13.05.2024-100002866. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000 грн. строком на 98 днів з датою повернення 18 серпня 2024 року, а позичальник зобов`язалась повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. Згідно з умовами договору, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,18% за кожен день користування кредитом, яка нараховується протягом всього строку, на який надається кредит. Умовами договору також передбачена комісія у розмірі 600 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, здійснивши видачу коштів у розмірі 6000 грн. Боржник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на дату подання заяви 16 червня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 14086 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 5408,20 грн., заборгованості за процентами у розмірі 5678,60 грн., суми неустойки 3000,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою від 08 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до заявки на укладення кредитного договору від 13 травня 2024 року [PERSON] надав ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» інформацію стосовно бажаного кредиту у сумі 6000 грн., дати його отримання 13 травня 2024 року, власної адреси, номеру телефону, номеру банківської картки для перерахування коштів. Відповідно до прийняття (акцепту) пропозиції щодо укладення Договору №13.05.2024-100002866 про надання кредиту від 13 травня 2024 року, відповідачем [PERSON] було прийнято пропозицію укласти договір про надання кредиту в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Докази, надані позивачем на підтвердження укладення договору №13.05.2024-100002866 про надання кредиту від 13 травня 2024 року в електронній формі суд вважає належними та допустимими. Таким чином, суд вважає що Договір №13.05.2024-100002866 про надання кредиту від 13 травня 2024 року, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, який відправлено [PERSON] на його номер телефону за допомогою СМС-повідомлення, та вважається таким, що укладений в письмовій формі. Відповідно до умов Договору №13.05.2024-100002866 про надання кредиту від 13 травня 2024 року, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн. на строк 98 днів, з встановленням фіксованої процентної ставки -1,18 % у день та терміном дії договору до 18 серпня 2024 року. Умовами договору визначено комісію за надання кредиту у розмірі 600 грн. та неустойку у розмірі 60 грн., що нараховується за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного /неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість становить 14086 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 5408,20 грн., заборгованості за процентами у розмірі 5678,60 грн., суми неустойки 3000,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, позивач надав відповідачу 13 травня 2024 року відповідно до кредитного договору №13.05.2024-100002866 грошові кошти у розмірі 6000 грн. Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. За умовами кредитного договору термін дії вказаного договору становить 98 днів, тобто до 18 серпня 2024 року. Виходячи з умов кредитного договору та визначеної відсоткової ставки, відповідач повинна була сплатити позивачу комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитними коштами, а також неустойку, однак їх оплату не здійснила, що є порушенням істотних умов договору. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №13.05.2024-100002866 від 13 травня 2024 року у сумі 14086 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 5408,20 грн., заборгованості за процентами у розмірі 5678,60 грн., суми неустойки 3000,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved