Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

24.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Осипова Б.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення недоотриманої пенсії, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на недоотриману за життя [PERSON] , пенсію за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , недоотриманої за життя [PERSON] пенсію за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію, яка була нарахована [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 року у сумі 170 920,46 грн., яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №105; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору на витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території померла громадянка України [PERSON] , [INFO] . 06.11.2023 р. Приморським районним судом м. Одеси прийнято рішення по справі № 522/21427/23, яким задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження хутір Подольховський Тормосинівського району Волгоградської області, яка померла [INFO] у місті Антрацит, Луганської області, Україна. Позивачка указує, що [PERSON] є її бабусею. 13.11.2024 р. Приморським районним судом м. Одеси прийнято рішення по справі № 522/14498/24-Е, яким встановлено факт, що має юридичне значення, що [PERSON] (народилась [INFO] , померла [INFO] ) є рідною бабусею [PERSON] . 27.03.2025 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] , [INFO] .Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії в сумі 170 920,46 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 46 копійок. Вказана сума недоотриманої пенсії обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, та належала померлій на підставі Довідки № 2000-0504-8/118553, від 28 червня 2024 року виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. 27.03.2025 р. [PERSON] через веб-портал Пенсійного фонду України подано заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (номер звернення 549), з долученням сканкопій документів: свідоцтва про право на спадщину за законом; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтва про смерть [PERSON] ; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2024 р.; паспорту та РНОКПП [PERSON] ; довідки з банківськими реквізитами. 04.04.2025 р. у особистому кабінеті [PERSON] на веб-портал Пенсійного фонду України з`явилася інформація про виконання звернення за № 549 (тест відповіді призначено).Листом від 02.04.2025 р. № 2000-0202-8/51911 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що [PERSON] виплату пенсії було призупинено з 01.04.2016 року. На запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Саганович О.Ю. №102/02-14 від 14.06.2024, який надійшов з управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вх.№10044/9 від 20.06.2024), листом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2024 №2000-0504-8/118553 була надана інформація щодо недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , розмір якої було розраховано відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 27.06.2021 по 31.10.2023 року. Листом від 09.04.2025 р. № 2000-0202-8/55773, у відповідь на адвокатські запити, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що згідно з заявою [PERSON] від 27.03.2025 р. та на підставі наданих документів було нараховано недоотриману пенсію [PERSON] у сумі 123903,77 грн. за період з 26.03.2022 по 31.10.2023, яка розрахована з урахуванням статтей 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] здійснюватиметься [PERSON] , згідно з Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165. Позивач наголошує, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцем у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, а тому, вона в порядку спадкування за законом, після смерті своєї бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , має право на одержання спадщини у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01.04.2016 р. по 31.10.2023 р. З урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивач просить стягнути на її користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно у сумі 102 415 (сто дві тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 36 копійок та за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 року у сумі 170 920,46 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 46 копійок, яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 105, а також стягнути на її користь судові витрати. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 02.05.2025 року від представника відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області Дударевої І.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що [PERSON] перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами електронної пенсійної справи, [PERSON] виплату пенсії було призупинено з 01.04.2016 року. За життя [PERSON] за поновленням пенсії як внутрішньо переміщена особа з 01.04.2016 не зверталася і нарахування та виплата пенсії по місяць смерті включно не проводилися. [PERSON] померла [INFO] . На запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Саганович О.Ю. №102/02-14 від 14.06.2024, який надійшов з управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вх.№10044/9 від 20.06.2024), листом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2024 №2000-0504-8/118553 була надана інформація щодо недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , розмір якої було розраховано відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При наданні відповіді щодо суми недоотриманої пенсії було зазначено, що сума недоотриманої пенсії буде переглянута в зв`язку зі зміною періоду виплати (залежно від дня звернення спадкоємця). Згідно з заявою [PERSON] від 27.03.2025 та на підставі наданих документів було нараховано недоотриману пенсію [PERSON] у сумі 123903,77 грн. за період з 26.03.2022 по 31.10.2023, яка розрахована з урахуванням статей 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] здійснюватиметься [PERSON] згідно з Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Зазначає, що Головним управлінням не було відмовлено позивачу у виплаті недоодержаної пенсії в порядку спадкування, оскільки порядок проведення вказаних виплат врегульований нормами та положеннями вищезазначеного нормативно-правового акту. Щодо судових витрат вказує, що Законом № 1058 заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. 05.05.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Осипова Б.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій наведено заперечення проти позицій відповідача. Представник позивача указує, що жодним нормативно правовим актом та/або законом України не визначено такої підстави для припинення нарахування пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо перемішеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. Посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу, оскільки закон не передбачає жодних обмежень інших прав внутрішньо переміщених осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві [PERSON] відповідачем не приймалось, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Відповідач всупереч вимог діючого законодавства, переглянув свідоцтво про право на спадщину від 27.03.2025 року та зменшив суму виплати на 47 016 грн. 69 коп. (170 920,46 грн 123903,77 грн), безпідставно застосувавши положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у той час, як суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Вказує, що станом на сьогоднішній день, відповідачем не сплачено жодної копійки на користь позивача. Також наголошує, що у разі застосування вказаного Порядку № 1165 виплата заборгованості буде здійснюватися щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. З огляду на викладене, доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку № 1165 свідчать про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 03.06.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Осипова Б.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович Олени Юріївни завірену належним чином копію спадкової справи №14/2024, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області наступну інформацію, а саме: копію електронної пенсійної справи [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у повному обсязі; інформацію щодо розрахунку належних до отримання та помісячно нарахування й виплати пенсійних сум [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період 01.04.2016 року (дата зупинення виплати) по [INFO] (дата смерті); інформацію щодо розміру недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.04.2016 року по [INFO] , яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом. 18.06.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшли затребувані документи. 20.06.2025 року від представника позивача надійшла заяву про зміну предмета позову, згідно якої він просить прийняти дану заяву до розгляду. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно у сумі 102 415 (сто дві тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 36 копійок. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 року у сумі 170 920,46 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 46 копійок, яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 105. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. 23.09.2025 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович Олени Юріївни до суду надійшли матеріали спадкової справи №14/2024, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 року прийнято заяву до розгляду заяву представника позивача [PERSON] адвоката Осипова Богдана Володимировича про зміну предмету позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення недоотриманої пенсії та постановлено розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 17.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від представника адвоката Осипова Б.В. до суду надійшла заява з проханням розгляд справи провести за відсутності позивача та її представника на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2023 року у справі № 522/21427/23, задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження хутір Подольховський Тормосинівського району Волгоградської області, яка померла [INFO] у місті Антрацит Луганської області, Україна». 07.03.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] . 19.03.2024 року за заявою [PERSON] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною була відкрита спадкова справа № 14/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2024 року у справі №522/14498/24-Е, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] (народилась [INFO] , померла [INFO] ) є рідною бабусею [PERSON] (народилась [INFO] ). Дане рішення набрало законної сили 27.12.2024 р. Листом від 28.06.2024 року «Про надання інформації на [PERSON] », на запит № 102/02-14 від 14.06.2024 року, відділ опрацювання документації № 4 (Чугуїв) управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено, що після смерті пенсіонера [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , залишилася недоотримана пенсія, з урахуванням ст. 52 та ст.46, у сумі 170920,46 грн. Відповідно до ст. 52 та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в залежності від дати звернення до управління з необхідними документами, загальна сума недоотриманої пенсії буде уточнена. 27.03.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії в сумі 170 920,46 грн. 27.03.2025 року [PERSON] через веб-портал Пенсійного фонду України подано заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (номер звернення 549), з долученням сканкопій документів: свідоцтва про право на спадщину за законом; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтва про смерть [PERSON] ; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2024 р.; паспорту та РНОКПП [PERSON] ; довідки з банківськими реквізитами. 27.03.2025 року адвокатом Осиповим Б.В., в інтересах [PERSON] , на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було направлено адвокатський запит №1, з проханням повідомити дату з якої було призупинено виплату пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; за який період (з якої та по яку дату), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2025 р. (спадкова справа № 14/2024, зареєстровано в реєстрі за № 105), визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 170 920,46 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 46 копійок. Надати завірену належним чином копію довідки № 2000-0504-8/118553, від 28 червня 2024 року виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на підставі якої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.03.2025 р. (спадкова справа № 14/2024, зареєстровано в реєстрі за № 105). Листом від 02.04.2025 року №2000-0202-8/51911 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що [PERSON] виплату пенсії було призупинено з 01.04.2016 року. На запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Саганович О.Ю. №102/02-14 від 14.06.2024, який надійшов з управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вх.N?10044/9 від 20.06.2024), листом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2024 №2000-0504-8/118553 була надана інформація щодо недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю [PERSON] , розмір якої було розраховано відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 27.06.2021 по 31.10.2023 року». 04.04.2025 року у особистому кабінеті [PERSON] на веб-портал Пенсійного фонду України з`явилася інформація про виконання звернення за № 549 (тест відповіді призначено). 04.04.2025 року адвокатом Осиповим Б.В., в інтересах [PERSON] , на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було направлено адвокатський запит, з проханням повідомити коли буде здійснена виплата [PERSON] недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у розмірі 170 920,46 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 46 копійок, яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 105. Листом від 09.04.2025 року №2000-0202-8/55773, у відповідь на адвокатські запити від 04.04.2025 р. за № 2 та № 3, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що [PERSON] виплату пенсії було призупинено з 01.04.2016 року. За життя [PERSON] за поновленням пенсії як внутрішньо переміщена особа з 01.04.2016 не зверталася і нарахування та виплата пенсії по місяць смерті включно не проводилися. На запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Саганович О.Ю. № 102/02-14 від 14.06.2024, який надійшов з управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вx.№10044/9 від 20.06.2024), листом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2024 №2000-0504-8/118553 була надана інформація щодо недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю [PERSON] , розмір якої було розраховано відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При наданні відповіді щодо суми недоотриманої пенсії було зазначено, що сума недоотриманої пенсії буде переглянута в зв?язку зі зміною періоду виплати (залежно від дня звернення спадкоємця). Згідно з заявою [PERSON] від 27.03.2025 та на підставі наданих документів було нараховано недоотриману пенсію [PERSON] у сумі 123903,77 грн. за період з 26.03.2022 по 31.10.2023, яка розрахована з урахуванням статтей 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю [PERSON] здійснюватиметься [PERSON] , згідно з Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165. На виконання ухвали суду від 03.06.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було надано: розрахунок призначеної та нарахованої до виплати пенсії [PERSON] , [INFO] ; сканкопію макета електронної пенсійної справи № 963400127549; розпорядження про нараховані суми пенсії за період з 01.04.2016 року по 30.10.2023 року (дата смерті [INFO] ). Згідно з наданим розрахунком, недоотримана пенсія [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 31.10.2023 року становить 273?335,82 грн. Водночас, на запит нотаріуса відповідач повідомив лише про наявність недоотриманої пенсії за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 року, застосувавши положення статті 46 Закону України №?1058. Це призвело до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року лише на суму 170?920,46 грн. Таким чином, судом встановлено, що недоотримана пенсія [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно складає 102?415,36 грн. (273?335,82 грн. 170?920,46 грн.). З заяв по суті справи вбачається, що у цій справі спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За частиною 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 р. у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Так, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, як отримувач пенсії. Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса протягом встановленого законом шестимісячного строку. Наявності заповіту, або інших спадкоємців першого-четвертого ступеню споріднення судом не встановлено. Також судом не встановлено і осіб, які б проживали з померлою на день її смерті. За таких обставин, пенсія, яка не одержана [PERSON] , ураховуючи не отримання пенсії членам її сім`ї, особами, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті в порядку статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», входить до складу спадщини та успадковується єдиним спадкоємцем п`ятої черги, який подав заяву про прийняття спадщини та яким є позивач. Припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Як указано у висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року у справі № 428/3413/17, згідно з яким обов`язок з виплати недоотриманої пенсії спадкодавця покладається на Управління ПФУ. Верховний суд зауважив, що відповідно до статті 1227 ЦК України право на одержання сум заробітної плати, пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За загальним правилом зазначеної норми, ці грошові кошти до складу спадщини не включаються, а підлягають виплаті особам, зазначеним у цій статті або в інших (спеціальних) законам, і лише за відсутності таких осіб зазначені кошти включаються до складу спадщини. Звернення з вимогою про виплату пенсії, яка належала померлому пенсіонерові, має надійти до органу Пенсійного фонду не пізніше 12 місяців після смерті пенсіонера. За відсутності такого звернення впродовж зазначеного строку належна до виплати пенсія включається до складу спадщини і спадкується на загальних підставах. У пункті 63 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2024 р. у справі № 201/11074/23 зазначено, що позивачка успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу ПФУ не впливає на розмір виплат та не надає органам ПФУ права на обмеження цих виплат. Видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю у задоволенні позову про стягнення усіх нарахованих сум. Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. У постанові від 22.09.2021 року у справі №463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У справі, що розглядається спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавиці за період з 01 квітня 2016 року. Позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь з відповідача в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію за життя пенсію спадкодавиці, що не увійшла до суми, визначеної нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину (за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно) у сумі 102 415,36 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію, нараховану за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 року у сумі 170 920,46 грн., підтверджену свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року. З метою перевірки доводів позову в частині визнання права, а також враховуючи, що для розгляду справи в цій частині слід визначити наявність або відсутність конкретної суми нарахованої та невиплаченої пенсії за життя [PERSON] , ухвалою суду витребувано у відповідача: копію електронної пенсійної справи [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у повному обсязі; інформацію щодо розрахунку належних до отримання та помісячно нарахування й виплати пенсійних сум [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період 01.04.2016 року (дата зупинення виплати) по [INFO] (дата смерті); інформацію щодо розміру недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.04.2016 року по [INFO] , яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом. На виконання вказаної ухвали, відповідачем надано розрахунок призначеної та нарахованої до виплати пенсії [PERSON] , [INFO] ; сканкопію макета електронної пенсійної справи №963400127549 та розпоряджень про нараховані суми пенсії за період з 01.04.2016 року по 30.10.2023 рік. З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що недоотримана пенсія [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 31.10.2023 рік складає 273335,82 грн. У свою чергу, на запит нотаріуса, відповідач надав відомості про наявність недоотриманої пенсії лише за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 рік, обмежившись трирічним періодом, застосувавши положення ст. 46 Закону України № 1058, що як наслідок призвело до видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року лише на суму 170 920,46 грн. Суд, виконуючи свій процесуальний обов`язок, належним чином дослідив подані сторонами докази у виді відповідей відповідача на запити позивача та нотаріуса, розрахунок призначеної та нарахованої до виплати пенсії [PERSON] , [INFO] , сканкопію макета електронної пенсійної справи №963400127549 та розпоряджень про нараховані суми пенсії за період з 01.04.2016 року по 30.10.2023 рік, перевірив їх, оцінив у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, і, як наслідок, з`ясував, що наданими доказами підтверджується те, що розмір недотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 рік включно складає 102 415, 36 грн., а за період з 27.06.2021 року по 31.10.2023 рік у сумі 170 920,46 грн., яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2025 року, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 105 У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, нормами ЦПК України визначено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20). Отже, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про неналежність ненарахованої пенсії до складу спадщини є безпідставними. Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки ця правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Таким чином, суд зазначає, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, отже успадкувала належні спадкодавиці суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавиця мала право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення до органу ПФУ з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплаченої за життя спадкодавця пенсії, дата звернення за видачею такої суми на підставі свідоцтва про право на спадщину не впливає на розмір виплат та не надає права на обмеження цих виплат. Спадкодавиця [PERSON] у період часу з 01 квітня 2016 року по день смерті [INFO] пенсійні виплати не отримувала, через їх не нарахування Пенсійним фондом, проте мала право на отримання пенсії в зазначений період, а тому суд висновує про те, що позивач, як спадкоємець має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, яка входить до складу спадщини. Таким чином, суд зазначає, що позивач, як спадкоємець, має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. Позивач успадкував право на належні спадкодавиці суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України в тому розмірі, у якому спадкодавиця мала право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавицею пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову; припинення виплати пенсії за життя спадкодавиці з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавицею не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє її спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. У зв`язку з наведеним, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період з 01.04.2016 року по 26.06.2021 року включно у сумі 102 415,36 грн. Крім того, з цих же підстав є неправомірними дії відповідача щодо невиплати всієї суми, визначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом, внаслідок чого позовна заява і в частині стягнення з відповідача 170 920,46 грн. є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. В силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційною виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційною залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційний Суд України в Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд ураховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що у разі застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві, продовжиться лише з 01 січня 2025 щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої-другої статті 8 цього Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Броньовський проти Польщі» (Заява № 31443/96) зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).. З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи представниці відповідача про виплату позивачеві недоотриманих сум пенсії згідно з Порядком 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Що стосується розподілу судових виитрат. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір за подачу позову у розмірі 2336,32 грн. та судовий збір за забезпечення доказів у розмірі 484,48 грн. Позов задоволено повністю, відтак судовий збір у загальному розмірі 2820,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Згідно пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем подано заяву, в якій заявлено вимогу про стягнення з відповідача 17 000,00 грн, понесених ним на правову допомогу, які фактично заявлені при попередньому розрахунку судових витрат. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, надані суду докази свідчать, що 27.03.2025 року між [PERSON] та АО «Щит» укладено договір про надання правової допомоги № 1-53.Згідно з п. 4.1 Договору за послуги, що надаються АО «Щит» в межах цього Договору, Клієнт сплачує грошові кошти (винагороду) з розрахунку вартості однієї години надання послуг в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. Оплата здійснюється у строки визначенні в Акті приймання-передачі наданих правових послуг. 06.10.2025 року між АО «Щит» та [PERSON] складено акт приймання-передачі наданих правових послуг № 1 (далі Акт № 1), згідно якого АО «Щит» в порядку та на умовах, передбачених договором про надання правової допомоги від 27.03.2025 р. № 1-53, надало Клієнту комплекс правових послуг, вартість яких складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., а саме: проведення усної консультації з питання отримання Клієнтом, в порядку спадкування за законом, спадщини, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , яка складається з недоотриманої пенсії за період з 01.04.2016 р. по 31.10.2023 р., витрачений час 30 хв., вартість 500 грн.; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області адвокатського запиту від 27.03.2025 р. № 1 щодо надання інформації стосовно дати з якої було призупинено виплату пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; інформації щодо періоду за який, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2025 р. (спадкова справа № 14/2024, зареєстровано в реєстрі за № 105), визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 170 920,46 грн; надання завіреної копії довідки № 2000-0504-8/118553 від 28.06.2024 р., витрачений час 1 год., вартість 1000 грн.; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області адвокатського запиту від 04.04.2025 р. № 2стосовно надання інформації щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.04.2016 р. по 26.06.2021 р., витрачений час 45 хв., вартість 750 грн.; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області адвокатського запиту від 04.04.2025 р. № 3 щодо надання інформації дати здійснення виплата [PERSON] недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у розмірі 170 920,46 грн., витрачений час 45 хв., вартість 750 грн.; підготовка позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення недоотриманої пенсії, в тому числі, аналіз та дослідження наданих Клієнтом документів, пошук та вивчення судової практики з аналогійних правовідносин, сканування документів, які долучаються до позову (справа № 638/7575/25), витрачений час 8 год., вартість 8000 грн.; підготовка клопотання про витребування доказів (справа № 638/7575/25), витрачений час 1 год., вартість 1000 грн.; підготовка відповіді на відзив (справа № 638/7575/25), витрачений час 3 год., вартість 3000 грн.;підготовка заяви про зміну предмета позову (справа № 638/7575/25), витрачений час 2 год., вартість 2000 грн.. Відповідно до п. 3 Акту № 1 [PERSON] зобов`язалася здійснити оплату за даним актом протягом 20 днів, з моменту набрання законної сили рішення по справі № 638/7575/25. Згідно зі змістом статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справ № 755/9215/15-ц, висновано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 760/10847/20-ц сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З урахуванням змісту та обсягу позовної заяви, зібраних доказів, проведених представником, у порядку досудового врегулювання спору, дій, кількості поданих ним клопотань як до, так і після звернення до суду позивача, розгляду справи в загальному порядку, враховуючи складність справи та те, що до закінчення судових дебатів позивачем не заявлено про необхідність встановлення строку для подання доказів на підтвердження судових витрат, на думку суду стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. Відтак, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн є цілком співмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягу доказування. Складність справи, пов`язана з пенсійними виплатами, особливостями призначення та перерахунку пенсій та спадковим правом, включає необхідність проведення обрахунку та перевірки сум, опрацюванням великої кількості законодавства, а тому справа є складною, відтак заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони. Складання адвокатських запитів, виходячи з особливостей цієї справи, отримання відповідей потребує вчинення дій пов`язаних з аналізом справи, аналізом позиції, формулюванням відповідної мотивації у відносинах з державним органом, часу на фізичне подання та отримання документів, а тому не є завищеною. Судом враховано позицію Верховного Суду викладену у постанові від 22.10.2025 р. у справі № 761/415/24, згідно якої за відсутності клопотанням іншої сторони суд не може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У даній справі відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу заявлено не було. Щодо посилання відповідача у відзиві на, те, що згідно з частиною 2 статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, то такі посилання суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не враховано приписів статті 141 ЦПК України. За таких обставин позов, у частині стягнення судових витрат, підлягає повному задоволенню, у розмірі 17 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved