Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

у липні 2025 року ПАТ «СГ «ТАС» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 400,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що20.12.2023року о 07:50 год. в Київській обл. на автодорозі М05 Київ-Одеса, 19 км + 550 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Сузукі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2024 року в справі № 369/537/24 відповідача визнано винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № FO 1546602 від 22.05.2023 року, на підставі якого позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 67 333,92 грн. Цивільна відповідальність водія автомобіля Сузукі, д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 212919464. Тому позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою на виплату страхового відшкодування та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування у розмірі 56 993,92 грн з урахуванням зносу. Також позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги страхового відшкодування, яке розраховано як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме: 67 333,92 грн - 56 933,92 грн = 10 400,00 грн. В зв`язку з викладеним, і з огляду на ту обставину, що вказану суму відповідачем не відшкодовано, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 27.08.2025 року, після передачі вказаної справи за підсудністю із Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 22.10.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що різниця між повною сумою збитків та виплатою з урахуванням зносу не підлягає стягненню з винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2024 року в справі № 369/537/24 відповідача визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.12.2023 року о 07:50 год. в Київській обл. на автодорозі М05 Київ-Одеса, 19 км + 550 м та притягнуто її до адміністративної відповідальності заст. 124 КУпАП. Із вказаної постанови вбачається, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом Сузукі, д.н.з. [NUMBER] , не була уважною не стежила за дорожньою обстановкою та при зміні напрямку руху, перестоюванні із середньої смуги в крайню ліву не надала дорогу автомобілю який рухався в попутному напрямку на тій смузі на яку мала намір перестроїтись, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № FO 1546602 від 22.05.2023 року, згідно з яким було застраховано транспортний засіб Хюндай, д.н.з. [NUMBER] Страхувальник своєчасно звернулася до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події від 20.12.2023 року. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , проведено його огляд та складено акт огляду тз (дефектна відомість), отримано рахунок № ЕКС00002930 від 20.12.2023 року, складено ремонтну калькуляцію № 26553/40/2 від 28.12.2023 року та страховий акт № 00219/40/924 від 03.01.2024 року та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , склала 67 333,92 грн. Вказана сума страхового відшкодування позивачем виплачена власнику пошкодженого транспортного засобу Хюндай, д.н.з. [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Сузукі, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 212919464. Тому позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою на виплату страхового відшкодування та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування у розмірі 56 933,92 грн з урахуванням зносу. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), складає 10 400,00 грн=67 333,92 грн - 56 933,92 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», тут і далі - чинного на момент виникнення спірних правовідносин, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тут і далі - чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач внаслідок порушення Правил дорожнього руху заподіяла шкоду власнику застрахованого транспортного засобу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) і дії відповідача знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди. Посилання відповідача у відзиві на те, що в зв`язку з виплатою страхового відшкодування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у позивача не виникло право вимоги до неї є необґрунтованими, оскільки спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29), в зв`язку із чим потерпіла особа, в даному випадку страховик потерпілої особи, має право на відшкодування завданих збитків (виплаченої суми страхового відшкодування) з винної особи без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved