Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , якою просить розірвати шлюб зареєстрований між ними в Коломийському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис № 576. Підставою позову вказує те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Аргументи сторін спору. Позиція позивача полягала у тому, що у сторін різні характери та погляди на життя, спільних інтересів немає, під час спільного проживання у нього з відповідачем не склались відносини, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала. Тому, на підставі частини 3 статті 182 та з урахуванням частини 1 статті 280 ЦПК України, суд здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) уклали шлюб, який зареєстровано між ними 21 грудня 2024 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 576. (а.с. 5 свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Разом з цим, у зв`язку із розбіжністю у поглядах на сімейне життя між подружжям спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам [PERSON] , і тому він подав позов про розірвання шлюбу (а.с.1-4). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя, на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Оцінка суду щодо права. Частина 1 статті 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). А частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України гарантується право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. При цьому, одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті 104, частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тож оскільки позивач втратив бажання знаходиться у шлюбі з відповідачем, який ґрунтується на вільній згоді їх обох, суд вважає, що їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливими, позаяк їх збереження буде суперечити інтересу позивача, що має істотне значення щодо знаходження у шлюбі при наявності вільної згоди, тобто у добровільному порядку, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved