Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», інтереси якого представляє адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №94601 від 26.11.2019 в сумі 7 160,00 грн (сім тисяч сто шістдесят гривень 00 копійок), яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2 000,00 гривень (дві тисячі гривень 00 копійок); прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 5 160,00 грн (п`ять тисяч сто шістдесят гривень 00 копійок); - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», судовий збір у сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 94601 про надання фінансового кредиту, який підписано відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2 000,00 грн та зобов`язалась його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та позивачем ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №94601. Оскільки відповідачка не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням, у неї виникла заборгованість, яка становить 7 160,00 грн та складається з наступного: 2 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 160,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 22 серпня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача [PERSON] адвоката Калініна С.К. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування поданого відзиву вказує, що приєднаний до матеріалів справи договір не містить підписів сторін договору. Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору №94601 від 26.11.2019, сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Доказ того, що картковий рахунок № [NUMBER] належить або використовувався відповідачкою матеріали справи не містять. Довідка сама по собі не свідчить про отримання відповідачем коштів в розмірі 2 000,00 грн, без інформації від банківської установи про рух коштів по картці. Позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу отримання відповідачкою коштів від ТОВ «Займер». Документ, наданий ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» під назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором № 94601 фактично таким не являється, оскільки складений не банком, а самим ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та не має обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Даний документ не містить інформації щодо періоду утворення заборгованості, а лише узагальнені суми по тілу кредиту та відсоткам, і в ньому не зазначено відсоткової ставки, за якою відсотки були нараховані. При цьому сама по собі ідентифікація позивачем як виписки з рахунку складеного ним письмового документу, не наділяє цей документ ознаками та правовою силою первинного документа. Позивачем взагалі не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами, із зазначенням за який період була нарахована (щоденно) та за якою відсотковою ставкою. Розрахунок позивача про стягнення з відповідача процентів нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (прострочення грошового зобов`язання) після спливу строку кредитування (17.12.2019), суперечить вимогам вищевказаного закону та сталій судовій практиці в Україні. 26 серпня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначає, що договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі. Щодо твердження відповідача про неотримання кредитних коштів, то останній, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. В свою чергу, наявними матеріалами справи ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Щодо нарахування процентів, то позичальник погодився на умови визначені договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. Також просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» понесені судові витрати. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] (Клієнт) укладено Договір про надання фінансового кредиту № 94601, відповідно до якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 кредитного договору). Кредитний договір підписано [PERSON] електронним підписом KL3475. Кредит надається строком на 22 днів, тобто до 17 грудня 2019 року (п. 1.2 кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту, в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3 кредитного договору). В пункті 7 договору [PERSON] вказала рахунок, на який слід перерахувати кредитні кошти: № [NUMBER] . Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до договору) позичальник повинен був повернути кредит в строк 22 днів у загальному розмірі 2 880,00 грн, що складається з суми кредиту 2 000,00 грн та суми нарахованих процентів за користування кредитом - 880,00 грн. Відповідно до інформаційної довідки №8139/05 від 30 травня 2025 року, ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомило, що за номером транзакції 27477-94426-13568 через платіжний сервіс «Platon» перераховано відповідачці [PERSON] кредитні кошти в сумі 2 000,00 гривень за реквізитами кредитної картки № [NUMBER] (емітент АТ "Приват Банк") (а.с.33). 28.10.2021 між ТОВ «Займер» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Згідно із п.1.1 договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта (первісного кредитора) у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.1.2 договору факторингу). Відповідно до п.7.1 договору факторингу, в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 444 834,08 грн. без ПДВ. На виконання умов договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було сплачено ТОВ «ЗАЙМЕР» кошти в сумі 702 417,04 грн., 722 417, 04 грн., 20 000,00 грн., згідно платіжних доручень №432 від 02.11.2021, №1653 від 02.11.2021 та №1672 від 23.11.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 7 160,00 грн, яка складається з наступного: 2 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 160,00 грн залишок по відсотках. 14.04.2025 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сформувало вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, адресовану [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №94601, заборгованість [PERSON] станом на 16.04.2025 становить 7 160,00 грн та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 5 160,00 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Правовий висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) та від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що договір про надання фінансового кредиту № 94601 від 26 листопада 2019 року був укладений між ТОВ «Займер» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачкою, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою №8139/05 від 30 травня 2025 року. Також, дослідженими судом договором факторингу, витягом з реєстру до договору факторингу, платіжними дорученнями підтверджено, що право вимоги за кредитним договором № 94601 від 26 листопада 2019 року було відступлено ТОВ «Займер» на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до умов п.1.1 та 1.2, 1.3 кредитного договору №94601 від 26.11.2019: сума виданого кредиту становить 2 000 грн; строк дії договору - 22 днів, тобто до 17.12.2019; за користування кредитом встановлено 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Отже, сума процентів за кредитним договором, які кредитор був вправі нараховувати за користування кредитом за період погодженого строку кредитування, становить 880 гривень (2 000 грн х 2 % х 22 днів). Доказів пролонгації строку кредитного договору, а також наявності в договорі відповідних умов пролонгації/автопролонгації, матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 2 880 гривень заборгованості за кредитним договором, з яких 2 000 гривень - тіло кредиту, 880 гривень - проценти за користування кредитом. Посилання відповідачки на те, що нею не було отримано кредитні кошти в сумі 2 000 грн суд вважає необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів на спростування наявної в матеріалах справи довідки ТОВ "Платежі онлайн" від 30.05.2025, - до суду не надано. Зокрема, відповідачкою не надано до суду документів, якими було б підтверджено відсутність у неї відкритих рахунків в банківській установі АТ "Приват Банк" станом на 26.11.2019, та, зокрема, рахунку, платіжним інструментом по якому була картка № [NUMBER] , номер якої відповідачкою самостійно вказано в договорі про надання фінансового кредиту. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 974,37 грн (2 880 грн/7 160,00 грн*2 422,40 грн) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. 09.09.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», інтереси якого представляє адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, надійшла заява про відшкодування судових витрат, понесених на правничу допомогу. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем до позовної заяви додано: - копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК «КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем; - довіреність від 30.12.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - копію додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 27.12.2024. - акт про отримання правової допомоги від 22.08.2025, відповідно до якого адвокат Пархомчук С.В. надав ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» такі послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, вартістю 2000 гривень (1 год.), складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики вартістю 5000 гривень (2,5 год.), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи вартістю 3000 гривень (1,5 год.), канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500 гривень. Всього 10 500 грн; - рахунок № 22.08.2025-27 від 22.08.2025 на оплату наданих адвокатом послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 на суму 10 500 грн. - платіжну інструкцію № 3 9510 від 22 серпня 2025 року про сплату ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на користь [PERSON] 10 500 гривень за правничу допомогу згідно рахунку № 22.08.2025-27 від 22.08.2025. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, категорію справи, яка є нескладною та розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового/судових засідань за допомогою технічних засобів, обсягу наданих позивачем доказів, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, часткове задоволення позову, cуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн, що є співмірним до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial