Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

25 вересня 2025 року представник позивача звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з вищевказаним позовом . Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Предоляк О.С. вищевказану справу передано на розгляд до Глобинського районного суду Полтавської області за територіальною підсудністю. 27 жовтня 2025 року з Автозаводського районного суду міста Кременчука до Глобинського районного суду Полтавської області надійшла вищезазначена справа. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №4241192 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти, а він зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.1.2.тип кредиту-кредит,сума кредиту складає 4200 грн. Згідно із п.1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 24.12.2023 по 18.12.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. На пільговий строк 15 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5% у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1 договору ТОВ «Лінеура Україна» надав кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором №4241192 від 24.12.2023 у період з 24.12.2023 по 26.07.2024 включно. Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 22680 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 26.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4241192 від 24.12.2023, в загальній сумі заборгованості 26880 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4200 грн, заборгованості за процентами 22680 грн. Фактично відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4241192 від 24.12.2024 загальною сумою 42000 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 4200 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 22680 грн та 4200 грн * 2,5 % = 105 грн * 144 календарних дні = 15120 грн, відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 42000 грн., а також 2422 грн. 40 коп. суми сплаченого судового збору та 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Також просить в порядку ч ч. 10, 11 ст. 265\~ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625\~Цивільного кодексу\~України за відповідною формулою, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача. Крім цього просить роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести за його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та\~ [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», укладено договір №4241192 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі кредитний договір), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 53358 (а.с. 95-104). Згідно п. 1.2, п. 1.2.1, п. 1.3 кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 4200 грн. Строк кредиту 360 днів: Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку всього кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Пунктами 2.1, п.2.2 кредитного договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 24.12.2023 або 25.12.2023. Згідно п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. З аналогічними умовами кредитування [PERSON] ознайомився до укладення договору про споживчий кредит, підписавши 24.12.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту. 53358 ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в загальній сумі 4200 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (а.с. 71). . За Договором №4241192 від 24.12.2023 у період з 24.12.2023 по 26.07.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 22680 грн. 26.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги зокрема до [PERSON] . Відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4241192 від 24.12.2023: загальна сума заборгованості склала 26880 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 4200 грн, заборгованості за процентами 22680 грн. (а.с. 84-87). Відповідно до розрахунку позивача, [PERSON] має заборгованість перед позивачем за Договором №4241192 про надання споживчого кредиту від 24.12.2023 загальною сумою 42000 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 4200 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 22680 грн. та 4200 грн * 2,5 % = 105 грн* 144 календарних дні = 15120 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст.\~207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.\~1 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18\~Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідност.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Згідно ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст.\~612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено укладення між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем кредитного договору у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, а також у подальшому укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом, вирішуючи питання щодо законності нарахування відсотків, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 5 ст. 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Умовами укладеного між сторонами договору, а саме п. 1.4.1, визначена стандартна процентна ставка, що становить 2,5% в день. Разом з цим, Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу Іцього\~Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що Закон Українивід\~22.11.2023\~№3498-ХІ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг» набрав\~чинності 24.12.2023,\~а договір\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту №4241192\~було укладено 24.12.2023, тобто в день набрання чинності цим Законом, суд дійшов висновку про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту на увесь період денної процентної ставки у 2,5%, яка, відповідно до закону, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.

Outcome: partial