Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №1395591 25.03.2024, укладеним між нею та ТОВ «Селфі Кредит», правонаступником якого за договором факторингу є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі 52440 грн., з них: 5700 грн тіло кредиту, 35340 грн заборгованість за процентами, 11400 грн заборгованість за штрафом. Крім того, просить стягнути судові витрати: 2422,40 грн судовий збір та 8000 грн витрат на правову допомогу. Рух справи 30.10.2025 позовна заява надійшла до суду та була передана на розгляд судді разом з клопотанням про витребування доказів. 03.11.2025 у справі відкрите провадження, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Перший розгляд призначено на 27.11.2025, відкладено на 18.12.2025. задоволено клопотання про витребування доказів, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач повідомлялася належним чином про перебування в провадженні суду даної цивільної справи, шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження за зареєстрованим місцем її проживання, що підтверджується поштовим відправлення яке повернулось на адресу суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Суд, враховуючи ту обставину, що всім учасникам справи були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, і враховуючи ту обставину, що раніше суд відкладав розгляд справи, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи. У зв`язку із цим суд вважає за необхідне завершити розгляд справи по суті та ухвалити відповідне рішення у справі. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду цієї справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. 25.03.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1395591, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 5700,00 грн, строком на 350 днів, стандартна процентна ставка 2,5% в день, знижена процентна ставка 0,01% в день, у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Кредитний договір укладений за допомогою ІКС Товариства, доступ до якого забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності ведення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в Товаристві. Договір підписаний відповідачем т електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х050 25.03.2024 о 20:05:2024, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Факт перерахування коштів підтверджується довідкою №\~20250130-190 від 30 січня 2025 року, наданою ТОВ "ПЕЙТЕК".(а.с.19-23) Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка, у відповідності до розрахунку позивача, станом на 28.11.2025 становить 52440,00 грн, з яких: 5700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35340,00 грн - заборгованість за процентами, 11400,00 грн заборгованість за штрафом. (а.с.25,зворот 30). 28.11.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 28112024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами. (а.с.30,зворот 36), в т.ч. до відповідача, [PERSON] за кредитним договором № 1395591. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача. Відповідач не виконала узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5700,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал». Проте суд не може погодитись з розміром нарахованих відсотків за цим кредитним договором у розмірі 35340,00 грн, зважаючи на таке. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитний договір № 1395591 було укладено 25.03.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до цього договору слід застосувати положення частини 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами 1% на день. Отже, суд доходить висновку, що умови укладеного договору позики в частині визначення розміру відсотків за стандартною відсотковою ставкою у розмірі 2,5% в день, які передбачені кредитним договором, суперечать чинному законодавству, тому згідно ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Суд розраховує заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами кредитним договором № 1395591 від 25.03.2024, зважаючи на встановлену ч.5 ст.8Закону України «Про споживче кредитування» максимальну денну процентну ставку 1%, за період з 25.03.2024 по 28.11.2024 (дату укладення договору факторингу та дату по яку позивачем заявлені вимоги про стягнення нарахованих відсотків). Тобто, заборгованість відповідача за відсотками за укладеним між сторонами кредитним договором № 1395591 від 25.03.2024 за період з 25.03.2024 по 28.11.2024 (249 днів) становить 14193,00 грн, відповідно до розрахунку (5700 грн Х 0,01 + 57 грн/день. 57 грн Х 249 днів). Крім того, щодо позовних вимог у частині суми заборгованості за пенею у розмірі 11400,00 грн суд зазначає про таке. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги у частині стягнення пені задоволенню не підлягають. Підсумовуючи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог за договором про надання споживчого кредиту № 1395591 від 25.03.2024 року в розмірі 19893,00 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 5700,00 грн, заборгованості за відсотками 14193,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Відповідно дост.141ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтверджені пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки позовні вимоги задоволені на Зокрема, згідно платіжної інструкції №26578 від 17.10.2025 позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору. Оскільки позов задоволено на 37,95%, відповідно стягненню на користь позивача з відповідача підлягає 919,30 грн. (2422,40 Х37,95%) Щодо витрат на правову допомогу \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою та третьою статті 137 ЦПК України, судові витрати сторони на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи, присуджуються в розумних межах. \~ \~ \~ \~Позивачем подано договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 та акт наданих послуг, з яких вбачається, що вартість послуг визначено в розмірі 8?000 грн. До акта наданих послуг включено: усну консультацію тривалістю 30 хв, ознайомлення з матеріалами справи 2 год, погодження правової позиції 30 хв, складання позовної заяви 3 год 30 хв. \~ \~ \~ \~Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, виходить із принципів розумності, співмірності та справедливості (частина четверта статті 10 ЦПК України, частина третя статті 137 ЦПК України) та задоволення позовних вимог на 37,95%. \~ \~ \~ \~Ураховуючи характер спору, обсяг наданих правничих послуг, відсутність будь-яких заперечень або участі відповідача в розгляді справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог до 3?036 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial