Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із вказаним\~вище позовом,\~який уточнив,\~в якому\~просить відновити\~його на\~робочому місці,\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~заборгованість по\~несплаті лікарняних\~листів з\~01.09.2023р.\~по 30.11.2023р.\~та кошти\~за несплату\~по додаткових\~днях до\~відпустки за\~загальну суму\~69825,96\~грн.\~без сплати\~податків, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що він працював на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування на Чкаловському кар`єрі №2 до моменту звільнення за скороченням штату. З 02.06.2023 року по 30.11.2023 року він перебував на безперервному лікуванні та отримував відповідні кошти з 02.06.2023р. по 31.08.2023р. Але з 01.09.2023р. по 30.11.2023р. відповідач призупинив виплати за лікарняними листами та не сплатив йому кошти за 91 день захворювання у розмірі 69825,96 грн. без урахування податків. Він звертався до відповідних державних структур з цього питання, але коштів від відповідача при звільненні йому за скороченням штату не отримав. Під час всього періоду роботи на підприємстві він не отримував кошти за додаткові дні до відпустки для людей з інвалідністю, яким він є. Відповідачем не було йому сплачено 6403.50 грн. без урахування податків 8 днів за 4 роки його праці на підприємстві. Під час його захворювання у вересні 2023р. були призупинені роботодавцем послуги лікарняної каси підприємства, до якої він сплачував внески протягом 5 років праці. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення на позов та заперечення на заяву позивача про збільшення позовних вимог, в якому просить залишити заяву позивача про збільшення позовних вимог без розгляду в зв`язку із спливом строків її подачі, в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в зв`язку з безпідставними вимогами. Крім того, надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника. Суд, вислухавши позивача та його представника, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, з 08.08.2018 року по 09.10.2024 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» відповідно до Наказу від 05.08.2018 року №370-374 "Про прийняття на роботу до структурних підрозділів комбінату", працював за професією слюсар черговий та з ремонту устаткування 4 розряду Чкаловського кар`єру №2. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок урахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 42, 49-2 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 01.08.2024 року у зв`язку з реорганізацією структури комбінату АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» виданий Наказ №30-1925858431 ОД "Про зміни в організаційній структурі АТ «Покровський ГЗК»", згідно якого затверджений новий штатний розпис структурних підрозділів АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК", з урахуванням змін організаційної структури та скорочення штатних одиниць. Згідно Наказу №30-1925858431 робоче місце/посада слюсаря черговий з ремонту устаткування 4 розряду Чкаловського кар`єру №2 підлягало скороченню. 09.08.2024 року [PERSON] був ознайомлений з Наказом №30-1925858431 "Про зміни в організаційній структурі АТ "Покровський ГЗК" від 01.08.2024р., про що свідчить особистий підпис [PERSON] у листі ознайомлення із зазначеним Наказом. Також [PERSON] попереджено про звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КзпП України у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників з 01 жовтня 2024 року, про що свідчить підпис [PERSON] у ПОПЕРЕДЖЕННІ «Про заплановане звільнення». 28.09.2024 року [PERSON] була написана Заява про згоду на звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників. 09 жовтня 2024 року відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України на підставі Наказу (розпорядження) "Про припинення трудового договору (контракту)" №1000 від 09.10.2024 року [PERSON] був звільнений з посади слюсаря чергового та з ремонту устаткування 4 розряду Чкаловського кар`єру №2. При звільненні [PERSON] АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" були виконані наступні заходи: 1.Виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної зарплати, а також компенсації за невикористані дні відпусток за 2023 рік - 28 днів та за 2024 рік - 23 к.д., про що свідчить розрахунковий лист за жовтень 2024 рік. 2.Відповідно до КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Мінюсту України та Мінсоцзахисту населення України від 29.07.1993р. №58 внесені записи в трудову книжку [PERSON] про звільнення згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України та видана позивачу трудова книжка із відповідними записами. 3. [PERSON] видано копію Наказу (розпорядження) «Про припинення трудового договору (контракту)» №1000 від 09.10.2024 року з [PERSON] відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" було дотримано всіх необхідних заходів, які передбачені діючим законодавством України, при звільненні [PERSON] згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Жодних порушень з боку відповідача не допущено, а тому суд вважає безпідставними вимоги позивача про відновлення його на робочому місті. Щодо стягнення суми заборгованості у зв`язку з несплатою лікарняних листків з 01.09.2023р. по 30.11.2023р. у розмірі 52158,47 грн. без урахування податків, суд виходить з наступного. 24 лютого 2022 року розпочалась широкомасштабна військова агресія російські федерації проти України. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався та діє на сьогоднішній день. У зв`язку із ситуацією, яка склалась, а саме: збройною агресією російської федерації проти України, неможливістю забезпечення стабільної безаварійної роботи гірничо-розкривного обладнання в період відключень електроенергії, не надання необхідної потужності енергозабезпечення для роботи обладнання в період дії воєнного стану, підвищення тарифів на електроенергію для підприємств, що в свою чергу стало наслідком збільшення собівартості марганецьвмісткої продукції, окупація територій України призвело до порушення логістики збуту продукції, необхідністю забезпечення організації та контролю охорони гірничо-розкривного обладнання в період простою, АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК було прийнято рішення про зупинку Комбінату на простій з 01.12.2022 року, про що по підприємству був виданий Наказ ОД "Про зупинку Комбінату на простій з 01.12.2022р." №30-1791014640 від 29.11.2022р. Згідно п. 1 Наказу №30-1791014640 від 29.11.2022р. працівникам Комбінату встановлено режим вимушеного простою з неповною зайнятістю, з незалежних від адміністрації та працівників причин. Відповідно до п.п. 10.1.1. п. 10 Наказу №30-1791014640 встановлений порядок оплати працівникам під час вимушеного простою та неповної зайнятості, який передбачає: "10.1.1. Згідно п.1.2 наказу оплату всім працівникам за період простою проводити із розрахунку 2/3 годинної тарифної ставки (окладу), відповідно до графіку п`ятиденного робочого тижня". В період з 30.06.2023 по 31.08.2023 року згідно Наказів №ОД 30-1835270895, №ОД 30-1846414960, ОД 30-1855094074 «Про виконання окремих видів робіт працівниками Чкаловського кар`єру №2 (з червня по серпень 2023)» [PERSON] повинен був знаходитися в охороні гірничого обладнання Чкаловського кар`єру №2 АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК". Проте, у період з 02.06.2023р. по 31.08.2023р. [PERSON] хворів, знаходився на лікарняному. В період з 01 вересня 2023 по 30 листопада 2023 року, згідно Наказів №ОД 30- 1865771257, №ОД 30-1874425211, №ОД 30-1880539299 «Про виконання окремих видів робіт працівниками Чкаловського кар`єру №2 (з вересня по листопад 2023)» [PERSON] повинен був знаходитися на простої - без залучення до роботи. В період з червня по листопад 2023 року АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" були складені табеля обліку використання робочого часу [PERSON] . У період з 01.06.2023р. по 31.08.2023р. року [PERSON] знаходився на тимчасовій непрацездатності - лікарняному. У період з 01.09.2023р. по 30.11.2023р. [PERSON] знаходився на простої. Умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999р. №1105. Згідно ст. 12 Закону №1105 право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом. Статтею 19 Закону №1105 передбачено право застрахованих осіб на матеріальне забезпечення, яке виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю. Статтею 22 Закону №1105 встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати у разі настання в неї страхового випадку. Відповідно до положень\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За приписами\~статті 19 Конституції України\~правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 22 Конституції України\~встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією\~Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з приписами частин першої, другої\~статті 24 Конституції України\~громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до положень частин першої, шостої, сьомої\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Отже, виходячи з вищенаведених конституційних приписів право на працю належить до конституційних прав, яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розрахунок середньої заробітної плати для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266. Відповідно до ч. 1 ст. 34 КЗпП України, простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами, яке в будь-якому разі призводить до невиконання працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці. Згідно роз`яснення Міністерства соціальної політики України, що надано у листі від 05.07.2022р. №2063/0/290-22/45 та листі від 05.07.2022р. за №6700/0/2-22/45, у разі настання у застрахованої особи, яка перебуває у простої та згідно із наказом роботодавця про запровадження простою зобов`язана бути присутньою на робочому місці (іншому місці, визначеному роботодавцем) з відповідним режимом роботи, одного із страхових випадків, визначених Законом №1105, допомога по тимчасовій непрацездатності надається на загальних підставах за дні непрацездатності, через які працівник втрачає оплату. Водночас, якщо відповідний страховий випадок настав у застрахованої особи, яка згідно з наказом роботодавця про запровадження простою відсутня на робочому місці, на думку Міністерства, підстав для здійснення виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності немає. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №1105 рішення про призначення страхової виплаті приймається страхувальником або уповноваженими ним особами. На підставі ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за час знаходження [PERSON] на лікарняному протягом червня-серпня 2023 року, останньому було виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності в повному обсязі, виходячи з розрахунку середньої заробітної плати. При цьому слід зазначити, що відповідно до статті 30 Закону рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності має прийматися комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, із урахуванням вищевикладеного. На АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" діє комісія соціального страхування, яка приймає рішення щодо призначення або відмови у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності. Протягом вересня-грудня 2023 року комісією з соціального страхування АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" були розглянуті документи щодо призначення допомоги зв`язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON] . За результатами засідань комісією були прийняті рішення про відмову в призначенні допомоги у зв`язку зі знаходженням працівника на простої з оформленням електронних протоколів. За період з червня по листопада 2023р. АТ «Покровський ГЗК» виплачено [PERSON] кошти у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та заробітну плату у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду у повному розмірі. На сьогоднішній день заборгованість АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" перед [PERSON] по оплаті коштів у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю - відсутня. За період з вересня по листопад 2023р. [PERSON] виплачено заробітну плату в розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду. Крім того, Південно-Східним управлінням Державної служби з питань праці на підставі звернення [PERSON] здійснено перевірку щодо можливого порушення АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" законодавства про працю. За результатами перевірки Південно-Східним управлінням Державної служби з питань праці позивачу наданий лист-відповідь №ПС/1/376-ЦА-24 від 12.01.2024 "Про розгляд звернення", згідно якого не встановлено жодних порушень законодавства про працю з боку АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК". Таким чином, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення суми заборгованості у зв`язку з несплатою відповідачем лікарняних листків за період з 01.09.2023р. по 30.11.2023р. у розмірі 52158,47 грн. без урахування податків. Щодо стягнення суми заборгованості у зв`язку з несплатою додаткових днів відпустки як інваліду (8 днів за 4 роки праці) у розмірі 3919,54 грн. та стягнення суми заборгованості у зв`язку з несплатою додаткових днів відпустки у зв`язку із шкідливими умовами праці (6 днів за 2022 рік) у розмірі 4306,74 грн., згідно до ч.7 ст.6 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 року передбачено, що щорічна основна відпустка надається тривалістю: 26 календарних днів - особам з інвалідністю III групи. Згідно до ст. 10 Закону України "Про відпустки" черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням: з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи Іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. В період з 2019 по 2022 рік АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" були розроблені та затверджені графіки відпусток структурного підрозділу - Чкаловського кар`єру №2 АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК". Згідно з графіками відпусток Бондарчук Ю.М. був ознайомлений, про що свідчить особистий підпис позивача. Судом встановлено, що твердження позивача про несплату йому як інваліду III групи відпусток не відповідають дійсності. По-перше, Бондарчук Ю.М. не звертався до відповідача із заявами щодо не нарахування додаткових днів відпусток до основної відпустки як інваліда III групи. Проте, АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" нараховувало такі відпустки. Позивач в додатку 1 до заяви про збільшення позовних вимог вказує на недоплату 6403,5 грн. за щорічні відпустки як людини з інвалідністю в період з вересня 2019 по вересень 2022 року. Фактично [PERSON] були надані відпустки згідно до Наказів (розпоряджень) АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" про надання відпусток: 1)№ГЗК00005885-227347 від 05.08.2019 року: період відпустки: з 02.09.2019 року по 25.09.2019 року (за період роботи з 08.08.2018р. по 07.08.2019р.) - 24 дня. 2)№ГЗК00005885-227347 від 05.08.2019 року: період відпустки: з 26.09.2019 року по 01.10.2019 року (за період роботи з 08.08.2018р. по 07.08.2019р.) - 6 днів. 3)№ГЗК00006488-227347 від 04.09.2020 року: період відпустки: з 02.10.2020 року по 26.10.2020 року (за період роботи з 08.08.2019р. по 07.08.2020р.) - 25 днів. 4)ГЗК00006488-227347 від 04.09.2020 року: період відпустки: з 27.10.2020 року по 01.11.2020 року (за період роботи з 08.08.2019р. по 07.08.2020р.) - 6 днів. 5)№ГЗК00006665-227347 від 09.09.2021 року: період відпустки: з 03.10.2021 року по 02.11.2021 року (за період роботи з 08.08.2020р. по 07.08.2021р.) - 31 дні. 6)№ГЗК00006665-227347 від 09.09.2021 року: період відпустки: з 03.11.2021 року по 08.11.2021 року (за період роботи з 08.08.2020р. по 07.08.2021р.). (З 04.11.2021р. по 08.11.2021р. працівник відкликаний з відпустки. Відпустка надана з 10.12.2021р. по 14.12.2021р.) - 6 днів. 7)№ГЗК00006665-227347 від 09.09.2021 року: період відпустки: з 10.12.2021 року по 14.12.2021 року (за період роботи з 08.08.2020р. по 07.08.2021р.) - 5 днів. 8)№ГЗК00005698-227347 від 19.08.2022 року: період відпустки: з 01.09.2022 року по 24.09.2022 року (за період роботи з 08.08.2021р. по 07.08.2022р.) - 24 дня. Відповідно до\~ч.\~1-2\~ст.\~12\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану»\~від 15.03.2022\~№2136\~(із\~змінами)\~передбачено,\~що у\~період дії\~воєнного стану\~надання працівнику\~щорічної основної\~відпустки за рішенням роботодавця\~може бути\~обмежено тривалістю\~24\~календарні дні\~за поточний робочий рік. Якщо тривалість щорічної основної відпустки працівника становить більше 24 календарних дні, надання не використаних у період дії воєнного стану днів такої відпустки переноситься на період після припинення або скасування воєнного стану. За рішенням роботодавця невикористані дні такої відпустки можуть надаватися без збереження заробітної плати. У період дії воєнного стану надання працівнику будь-якого виду відпустки (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустки у зв`язку з усиновленням дитини) понад щорічну основну відпустку, передбачену абзацом першим цієї частини, за рішенням роботодавця може здійснюватися без збереження заробітної плати. У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні невикористаних днів щорічної відпустки. У разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки». Згідно до\~статті 24\~Закону України\~"Про\~відпустки"\~у разі\~звільнення працівника\~йому виплачується\~грошова компенсація\~за всі\~не використані\~ним дні\~щорічної відпустки,\~а також\~додаткової відпустки\~працівникам,\~які мають\~дітей або\~повнолітню дитину\~- особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. При звільненні\~ [PERSON] \~підприємством виплачено\~компенсацію за невикористані дні відпусток до 31.12.2023 року (тобто за 2022-2023р.р. - 28 днів) та за 2024 рік - 23 календарних дні, про що свідчить наданий позивачем розрахунковий лист за жовтень 2024 рік, а також зазначено у Наказі (розпорядження) "Про припинення трудового договору (контракту)" №1000 від 09.10.2024 року. Відповідно до ст.9 Закону України «Про відпустки» передбачено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (ст.6 цього Закону), зараховуються, зокрема: 1)час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка. До стажу роботи, що дає право на щорічні додаткові відпустки (статті 7 та 8 цього Закону), зараховуються: 1) час фактичної роботи із шкідливими, важкими умовами або з особливим характером праці, якщо працівник зайнятий у цих умовах не менше половини тривалості робочого дня, встановленої для працівників даного виробництва, цеху, професії або посади; 2) час щорічних основної та додаткових відпусток за роботу із шкідливими, важкими умовами і за особливий характер праці; 3) час роботи вагітних жінок, переведених на підставі медичного висновку на легшу роботу, на якій вони не зазнають впливу несприятливих виробничих факторів. АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" у період з 01.12.2022 року знаходиться на простої згідно Наказу ОД "Про зупинку Комбінату на простій з 01.12.2022р." №30-1791014640 від 29.11.2022р. Отже, важливою ж особливістю простою є те, що під час нього працівники не виконують своїх посадових обов`язків. Отже, і не набувають права на щорічну додаткову відпустку за шкідливі умови праці. Судом встановлено, що Південно-Східним управлінням Державної служби з питань праці на підставі звернення [PERSON] здійснена перевірка щодо можливого порушення AT "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" законодавства про працю (стосовно не надання додаткових днів відпустки [PERSON] , як особі з інвалідністю). За результатами перевірки AT "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" Південно-східним управлінням Державної служби з питань праці позивачу наданий лист-відповідь №ПС/1/376-ЦА-24 від 12.01.2024 "Про розгляд звернення", згідно якого не встановлено жодних порушень законодавства про працю з боку AT "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" стосовно не надання [PERSON] додаткових днів відпустки як особі з інвалідністю. Таким чином, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення суми заборгованості у зв`язку з несплатою відповідачем додаткових днів відпустки як особі з інвалідністю у розмірі 3919,54 грн. та стягнення суми заборгованості у зв`язку з несплатою додаткових днів відпустки у зв`язку із шкідливими умовами праці (6 днів за 2022 рік) у розмірі 4306,74 грн.. Судом не береться до уваги уточнена позовна заява позивача щодо збільшення предмету позову, оскільки вона була подана позивачем в супереч вимогам ЦПК України. Відповідно до частин першої, другої\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із частинами першою та шостою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed