Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 у розмірі 5 442,41 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , та щомісячно направлялись повідомлення про оплату таких послуг. З 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Такий договір є публічним договором приєднання, укладений сторонами з урахування статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п. 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго» (виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що передбачені цими договорами приєднання. Всупереч наведеному, відповідно до розрахунків заборгованості за період з 01.12.2021 до 29.02.2024 у відповідачів існує заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 5 442,41 грн. Такі дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача, у зв`язку виникла необхідність звернення до суду з таким позовом. Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Дівіна Л.В. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що викладені в такому, а також у письмових поясненнях. Зокрема, вказала, що незважаючи на те, що в квартирі [ADDRESS] встановлена індивідуальна (автономна) система опалення, відповідно до п. 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, споживач не звільняється від оплати послуг в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку в обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Нарахування за вищевказаною квартирою здійснюється лише за опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення окремих квартир такого будинку від мереж центрального опалення не є підставою для звільнення мешканців будинку від оплатити послуг у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Зауважила, що відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. Позивач обґрунтовує свою вимогу належними та достовірними доказами, які доводять, що в будинку на [ADDRESS] наявна внутрішньобудинкова система опалення, яка функціонує належним чином. Комерційний вузол обліковує спожиту теплову енергію вищевказаного будинку, відповідно є витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, вказав, що квартира [ADDRESS] відключена від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, що підтверджується актом від 08.10.2008. З цього часу між ним та ЛМКП «Львівтеплоенерго» припинено дію договору на теплопостачання, проведено всі необхідні взаєморозрахунки, а відтак відповідач в будь-яких правовідносинах з ЛМКП «Львівтеплоенерго» не перебуває, відповідно нарахування абонплати також є безпідставним. Покликаючись на постанову Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2025, вважає, що не може бути учасником індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.12.2021 про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води і відповідно не несе відповідальності щодо оплати наданих послуг, оскільки ЛМКП «Львівтеплоенерго» такі послуги в квартиру [ADDRESS] в точці розбору не надавались. Окрім цього, всупереч вимог п. 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019, позивачем не надано будь-яких доказів про факт приєднання споживача до умов договору та вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплати рахунка за надання послуг, факт отримання послуги. При проведенні об`єктивної перевірки внутрішньобудинкових мереж виконавцю відомо, що в будинку [ADDRESS] ) обігрів місць загального користування з 2008 року не здійснюється, оскільки відсутні джерела підігріву місць загального користування, які під`єднані до системи центрального опалення. Окрім цього, в платіжній квитанції на оплату послуг зазначено недостовірні відомості щодо загальної площі квартири відповідача 70,97 кв.м., в той час як згідно з технічним паспортом площа квартири становить 70,8 кв.м., а також не відповідає дійсності кількість мешканців такої квартири. Позивачем грубо порушуються вимоги постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, зокрема п. 20, а саме в квитанції на оплату послуг, яка є платіжним документом, відсутні будь-які відомості про об`єм наданих послуг. Вважає, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів щодо надання послуг з центрального опалення, а відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості є необґрунтованими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Суд вирішив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). На офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме зразок індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі індивідуальний договір) від 1 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua/images/pdoggv.pdf), а відтак між сторонами наявні договірні правовідносин. Згідно з пунктами 1, 2 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Такий договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц). Встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, виданою 03.12.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго». Для здійснення оплати за надані послуги за адресою проживання відповідачів відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників ( ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до пунктів 3, 5, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо). Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Частиною 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. За приписами пунктів 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Відповідно до п. 12 Розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідача надаються послуги теплової енергії, що підтверджується актами про прийняття вузла комерційного обліку теплової енергії на абонентський облік приміщення будинку відповідачів, актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії та інформацією за ВОТЕ. Під час розгляду справи з`ясовано та не оспорюється учасниками справи, що квартира відповідачів відключена від внутрішньобудинкових мереж та в такій встановлено індивідуальну систему опалення. Однак влаштування в квартирі відповідачів автономної системи теплопостачання не звільняє їх від плати за опалення місць загального користування, та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, передбаченого Правилами надання послуг постачання теплової енергії. Відповідно постанови Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Враховуючи наведене, відповідачі не звільнені від оплати послуг функціонування загальнобудинкових потреб на опалення, а також абонентського обслуговування, оскільки такі послуги належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, а тому зобов`язані нести витрати щодо утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] покликався на неправильність відомостей ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо розміру загальної площі квартири [ADDRESS] . Натомість, як видно зі службової записки №2963-12/25 від 08.12.2025 від мешканців квартири [ADDRESS] не надходило відомостей про зміну опалювальної площі квартири. Відповідно до наданих документів, а саме копії плану квартири [ADDRESS] та копії технічного паспорта, зміни в систему нарахувань ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо величини опалювальної площі квартири, яка становить 67,0 кв.м., відображатимуться в повідомленні на оплату послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» з грудня 2025 року. Згідно розрахунком заборгованості за надані послуги за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 до 29.02.2024 відповідачам здійснено нарахування заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення у розмірі 5 442,41 грн. Відповідачами не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем, доказів його неправильності не надано, власного розрахунку не здійснено, а відтак у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно вищевказану заборгованість. Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн., по 1514 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: approved