Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (надалі - позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) № 17.01.2025-100000269 від 17.01.2025 (надалі - кредитний договір) у розмірі 54180 грн. та судовий збір за її подання. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2025 року сторони уклали кредитний договір. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 18000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.06.2025 рік утворилась заборгованість у розмірі 54180,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 18000,00 грн, по процентах в розмірі 22320,00 грн, по комісії 4860,00 грн та по неустойці у розмірі 9 000,00 грн, чим порушує права та інтереси кредитора. 25 серпня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року було скасоване заочне рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 року та призначено справу до судового розгляду на 27 листопада 2025 року. 01 грудня 2025 року представник відповідача, подав відзив на позовну заяву. Проти задоволення позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту заперечив. Зазначив, що відповідач є офіцером поліції та проходить військову службу у стрілецькому полку поліції особливого призначення « [INFO] , а тому на нього поширюється дія Закону України »Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Звертає увагу, що п.15 ст. 14 Закону України »Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам з таким статусом не мають нараховуватися штрафні санкції і пеня за невиконання зобов`язань, а також відсотки за користування кредитом та, відповідно, не має підстав для їх стягнення. Позивач з аргументами представника відповідача не погодився. 08 грудня 2025 року ( зареєстроване 09 грудня 2025 року) подав відповідь на відзив. Зазначив, що відповідач не проходить військову службу як військовослужбовець, а проходить службу в національній поліції України як поліцейський, тому на нього не поширюється дія Закону України »Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зауважив, що правомірно вимагає стягнення з відповідача комісію, оскільки надає послуги кредитування з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрінгу. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні позивача та уникнути додаткових витрат. Звернув увагу, що кредитним договором застережено, що до складу комісії не включено послуги, які кредитор зобов`язаний надати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. За відсутності доказів оскарження відповідачем умовим договору щодо встановлення комісії, не має підстав для відмови у її стягнення. Зазначає, що Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 року були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до прикінцевих та перехідних положень. На підставі цих змін, за договорами з 24.01.2024 року кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки ( штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Оскільки кредитний договір укладений 17.01.2025 року, тому вимога про стягнення неустойки є правомірною. Просить врахувати, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту ( позики), а Закон України »Про споживче кредитування» є спеціальним щодо правовідносин, які є предметом розгляду у цій справі, а тому мають застосовуватися саме норми Закону України »Про споживче кредитування». Тому неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язань є правомірною та підлягає стягненню. Судове засідання, призначене на 27 листопада 2025 року, суд відкладав на 08 грудня 2025 року, а в подальшому на 23 грудня 2025 року, оскільки представник відповідача бажав брати участь в розгляді справи, однак мав проблеми з відключенням електроенергії. В судове засідання, призначене на 23 грудня 2025 рік, з`явився представник відповідача в режимі ВКЗ. Позивач повідомлений про дату та час судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.4) та у відповіді на відзив міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач повідомлений про дату та час судового засідання СМС інформуванням на номер телефону, зазначеного його представником в поданих до суду заявах. Явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою. Представник відповідача підтвердив, що його довіритель проінформований про місце, дату та час судового засідання, у зв`язку із службою не може бути присутнім в засіданні, а тому підтримав розгляд справи без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника відповідача, здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 17.01.2025 року сторони уклали кредитний договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 18000,00 грн. на строк 155 днів з дати його надання. Дата надання/видачі кредиту - 17.01.2025 рік. Дата повернення ( виплати) кредиту - 20.06.2025 рік. Процентна ставка »Стандарт» у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка »Економ» у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових платежів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка »Стандарт». Комісія, пов`язана з наданням кредиту, - 9% від суми кредиту та дорівнює 1620 грн 00 коп. , нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1620,00 у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Сторони узгодили графік платежів по тілу кредиту, відсотках та комісії. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5169-15ХХ-ХХХХ-3432. Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця та діє протягом одного року. Для підписання та укладення договору використовується фінансовий номер 0974602652. За кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання кредитор нараховує неустойку в розмірі 270,00 грн в день. Укладений між сторонами договір складається з відомостей щодо ідентифікації клієнта через систему BankID, пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки кредитного договору №17.01.2025-100000269 (кредитної лінії) від 17.01.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №17.01.2025-100000269 (кредитної лінії) від 17.01.2025 року, додатку до кредитного договору № 17.01.2025-100000269 (кредитної лінії) від 17.01.2025 року. За своєю правовою природою укладений договір є договором про споживчий кредит. Перед укладенням кредитного договору відповідач отримав паспорт споживчого кредитування, про що свідчить електронний підпис відповідача. Скріншотом з сайту Національного банку України підтверджується, що позивач являється абонентом Системи BankID Національного банку з 26.10.2020 року (інформація в електронному вигляді міститься на сайті НБУ - https://bank.gov.ua). Відповідач договір підписав електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором Е227) 17.01.2025 року. Код Е227 відправлений SMS повідомленням кредитором на фінансовий номер позичальника 0974602652. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується копією листа ТОВ »Універсальні платіжні рішення» від 14.08.2025 року № 44-1408 про те, що 17.01.2025 року 07:57:06 кошти в сумі 18000,00 грн були перераховані на картку 5169-15ХХ-ХХХХ-3432, номер трансакції в системі iPay.ua - 626481225, призначення платежу - видача за договором кредиту №17.01.2025-100000269. Окрім того, представник відповідача визнав факт укладення договору та отримання його довірителем 18 000,00 грн кредитних коштів. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, станом на 20.06.2025 рік становить 54180,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 18000,00 грн, по процентах в розмірі 22320,00 грн, по комісії за надання кредиту - 1620,00 грн, по комісії за обслуговування - 3240,00 грн та по неустойці у розмірі 9 000,00 грн. Проценти по кредиту нараховані з 17.01.2025 року до 20.06.2025 року. Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.10.2023 року. Відповідач з 27 серпня 2019 року проходить службу в поліції, з 02.09.2024 року є інспектором полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») , з 27.02.2025 року до 06.04.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується копіями спеціального жетона №0174336 та довідкою ДПП НП України №5935/41/4/03-2025 від 30.07.2025 року. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Водночас, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Суд погоджується із розрахованою сумую заборгованості по тілу кредиту та процентів, оскільки відповідач не надав доказів щодо їх повного чи часткового погашення, а здійснений розрахунок відповідає умовам договору. Суд відхиляє аргументи представника відповідача про те, що на його довірителя поширюється дія Закону України »Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей. Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу. Відповідно до ч. ст. 2 Закону України »Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Натомість відповідач з 27.08.2019 року проходить службу в поліції. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. І військова служба, і служба в поліціє є державною службою особливого характеру, однак їх правове регулювання здійснюється різними Законами. Соціальний захист поліцейських регулюється розділом Розділ IXЗакону України «Про національну поліцію» та не містить положень про те, що поліцейським не мають нараховуватися штрафні санкції і пеня за невиконання зобов`язань, а також відсотки за користування кредитом. Доказів, що відповідач є військовослужбовцем та проходить саме військову службу ( а не службу в поліції) не має, а тому позивач правомірно нарахував відсотки за користування кредитом та такі підлягають стягненню з відповідача. Суд погоджується із розрахованою сумою комісії за надання кредиту, однак не погоджується, що позивач набув право на стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Як вже встановлено судом, комісія за надання кредиту становить 1620,00 грн. У паспорті споживчого кредиту зазначено, що до загальних витрат включено комісію, пов`язану з наданням кредиту в розмірі 1620,00 грн. та 2 платежі по 1620,00 грн за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач чітко розписав, які саме послуги по обслуговуванню кредиту надає і що такі послуги не пов`язані з тими послугами, які позивач зобов`язаний надавати безкоштовно. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право фінансових установ встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом ( ч.6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно послідовності дій при укладення кредитного договору позивач вчиняв дії щодо підготовки та оброблення документів, а тому позивач має право на отримання комісії з позичальника за ініціювання кредиту. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 756/6038/20 від 12 квітня 2022 року. А тому вимоги в частині стягнення несплаченої комісії за видачу кредиту в розмірі 1620,00 грн є підставними. Суд частково погоджується з представником відповідача про відсутність підстав для стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Суд вважає, що позивач мав право запроваджувати комісію за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в договорі, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості, однак не надав доказів їх практичної реалізації. Позивач не довів, що надавав інформаційну підтримку, забезпечував сплату кредиту онлайн, відновлював забутий пароль, інформував про дату чергового платежу, давав консультативні чи інші послуги, пов`язані з обслуговуванням кредиту тощо. В силу ст. 12 ЦПК України не довів, що набув право на стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а тому в частині стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості слід відмовити. Суд не погоджується з аргументами позивача про відновлення права кредитора стягувати неустойку та вважає, що вона не підлягає стягненню з відповідача з таких підстав. Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: " У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) ". Цим же законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону". Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". В подальшому Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року пункт 6 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в такій редакції: "У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Цим же Законом п. 6-1 був виключений. Тобто, Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року змінено обов`язок кредитодавця щодо списання неустойки в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит. Для договорів, укладених після 24.01.2024 року, списання неустойки не передбачено. Водночас п. 18 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у зв`язку з прийняттям Законом № 3498-IX від 22.11.2023 змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору. Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально обґрунтувала у справі № 334/3161/17 ( п. 14-19 постанови від 22 червня 2021 року). А тому суд вважає, що до неустойки за кредитним договором, датою укладення якого є 17.01.2025 року, застосуванню підлягає п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Отже, неустойка в розмірі 9000,00 грн підлягає списанню кредитодавцем. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 41940,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 18000,00 грн., по процентам - 22320,00 грн., по комісії за надання кредиту- 1620,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 41940,00 грн, що становить 77,41 % (41940,00 х 100 %/54180), а тому судовий збір у пропорційному розмірі 1875,18 грн потрібно покласти на відповідача.

Outcome: partial