Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.04.2003 р. Виконавчим комітетом Добропільської міської ради належала на праві власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] кожному по 1/10 частка. [INFO] помер співвласник спірної квартири [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] стали його діти: [PERSON] , 1995 року народження, та [PERSON] , 2000 року народження. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2004 р., виданого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 5273 до [PERSON] перейшло право власності на 1/20 частину спірної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2004 р., виданого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 5272 до [PERSON] перейшло право власності на 1/20 частину спірної квартири. [INFO] померла співвласник спірної квартири [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2015 р., виданого державним нотаріусом Другої Добропільської, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 961 до [PERSON] , [INFO] перейшло право власності на 1/10 частину спірної квартири. Співвласник квартири [PERSON] подарувала свою 1/10 частку [PERSON] , що підтверджується Договором дарування частки у праві власності на квартиру від 08.05.2023 р. посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 1391. На сьогодні співвласниками спірної квартири є: [PERSON] 3/20 (1/10 + 1/20) частка; [PERSON] 3/20 (1/10 + 1/20) частка; [PERSON] 2/10 (1/10 + 1/10) частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 2/10 (1/10 +1/10) частка. Отже позивач [PERSON] , разом зі своїми синами, [PERSON] , [PERSON] є співвласниками 1/2 частини квартири (3/20 + 3/20 + 2/10). У позивача з відповідачами останнім часом були вкрай напружені відносини, а тому спільне володіння та користування квартирою є неможливим. Відповідачі в даній квартирі не проживають, займатися питаннями, пов`язаними з державної реєстрацією свого права власності не бажають, чим створюють перешкоди у отриманні компенсації на відновлення пошкодженого майна. Також позивач посилається на те, що відповідачі не сплачують комунальні послуги за спірну квартиру, всі витрати за комунальні послуги несе саме позивач. Припинення права власності відповідачів не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сімей, оскільки у відповідачів є в наявності інше житло, їх частка у спірному майні є незначною.А тому позивач вважає за можливе припинення права власності за [PERSON] на 1/10 частку, за [PERSON] на 1/10 частку, за [PERSON] на 1/10 частку, за [PERSON] на 2/10 частки спірної квартири. Також просила суд визнати за нею право власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] , яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 45,9 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м. Стягнути з неї на користь [PERSON] 32 000 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/10 частини квартири, право власності останнього на яку припиняється в даному випадку, за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області. Припинити право власності за [PERSON] , [INFO] - на 1/10 частину квартири. Визнати за нею право власності на 1/10 частину квартири. Стягнути з неї на користь [PERSON] 32 000 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/10 частини квартири [ADDRESS] , право власності останнього на яку припиняється в даному випадку. Припинити право власності за [PERSON] , [INFO] - на 1/10 частину квартири, яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.04.2003 р. Виконавчим комітетом Добропільської міської ради. Визнати за нею право власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 45,9 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м. Стягнути з позивача на користь [PERSON] 32 000 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/10 частини квартири. Припинити право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - на 1/10 частину квартири, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.04.2003 р. Виконавчим комітетом Добропільської міської ради та на 1/10 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 45,9 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2015 р., виданого державним нотаріусом Другої Добропільської, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 961. Визнати за позивачем право власності на 2/10 частини квартири. Стягнути з позивача на користь [PERSON] 64 000грн. в якості грошової компенсації вартості 2/10 частин квартири. Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року відкрито провадження по даній справі. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Треті особи до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.04.2003 р. Виконавчим комітетом Добропільської міської ради належала на праві власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] кожному по 1/10 частка. [INFO] помер співвласник спірної квартири [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] стали його діти: [PERSON] , 1995 року народження та [PERSON] , 2000 року народження. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2004 р., виданого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 5273 до [PERSON] перейшло право власності на 1/20 частину спірної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2004 р., виданого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 5272 до [PERSON] перейшло право власності на 1/20 частину спірної квартири. [INFO] померла співвласник спірної квартири [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2015 р., виданого державним нотаріусом Другої Добропільської, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 961 до [PERSON] , [INFO] перейшло право власності на 1/10 частину спірної квартири. Співвласник квартири [PERSON] подарувала свою 1/10 частку [PERSON] , що підтверджується Договором дарування частки у праві власності на квартиру від 08.05.2023 р. посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 1391. На сьогодні співвласниками спірної квартири є: [PERSON] 3/20 (1/10 + 1/20) частка; [PERSON] 3/20 (1/10 + 1/20) частка; [PERSON] 2/10 (1/10 + 1/10) частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 2/10 (1/10 +1/10) частка. Отже позивач [PERSON] , разом зі своїми синами, [PERSON] , [PERSON] є співвласниками 1/2 частини квартири (3/20 + 3/20 + 2/10). Згідно звіту про оцінку майна від 28 травня 2025 року, ринкова вартість 4-х кімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 41,40 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м, за курсом Нацбанку України станом на дату оцінки складає 320000,00 грн. Відповідно до висновку за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом Черніним Я.О. 29.08.2025 року №18/19-25, за результатами проведеного дослідження та співставлення з приписами нормативно-правових актів можна констатувати, що неможливо поділити в натурі між співвласниками у відповідності до їх часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] без втрати її цільового призначення, оскільки вона є неподільною, що застерігають від такого поділу приписи ч. 2 ст.183 ЦК України - втрата її цільового призначення, п. 151, 152 Порядку проведення технічної інвентаризації, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488 - не будуть відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, а саме пунктам 3.15, 5.19, 5.20 ДБН В.2.2-15:2019 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення" відносно того, що: площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 14 м2, в інших квартирах - не менше 16 м2. 01 вересня 2025 року позивачем було внесенона депозит суду в якості компенсації частки нерухомого майна - квартири [ADDRESS] 32000,00 грн. відповідно до квитанції № ПН 404, 32000 грн. відповідно до квитанції № ПН 409, 32000 грн. відповідно до квитанції № ПН 412, 64000 грн. відповідно до квитанції № ПН 409, 32000 грн. відповідно до квитанції № ПН 426. Судом також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачі, крім спірного нерухомого майна, мають у власності інше житлове нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Враховуючи те, що частка відповідачів у спірному нерухомому майні є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників, оскільки у відповідачів у власності перебуває інша житлова нерухомість, позивач внесла на депозитний рахунок суду в якості компенсації відповідачам вартість їх часток нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , відповідачі розмір грошової компенсації не оспорювали, право власності відповідачів на їх частку спірного майна має бути припинено. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, шляхом припинення права власності відповідачів на їх частку спірної квартири та визнання за позивачем права власності на їх частку в спірній квартирі, із виплатою відповідачам грошової компенсації у розмірі, внесених позивачем на депозитний рахунок суду в якості компенсації вартості часток нерухомого майна відповідачів. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 562,24 грн. з кожного.

Outcome: approved