Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами у справі. В обгрунтування позову зазначив, що 16 травня 2009 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] . Крім того зазначав, що основна причина розпаду сім`ї - втрата почуття любові, суперечливість характерів, різні погляди на життя та сім`ю. На момент звернення до суду з позовом фактично проживають окремо, спільного побуту та господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Вважає, що подальше примирення неможливе. Подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Наполягав на розірванні шлюбу. Ухвалою судді від 21 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2025 року надано [PERSON] та [PERSON] строк на примирення протягом трьох місяців. Призначено продовження судового розглдяду на 22 грудня 2025 року. У судовому засіданні 22 грудня 2025 року сторони відсутні. Позивач звертаючись до суду з позовом просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідачка у судовому засіданні відсутня, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009 року, який зареєстрований відділом реєстраії актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина, [PERSON] , [INFO] (а. с. 8) Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство, тож не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачкою не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved