Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне-Українсько-Канадське підприємство «РОСАН», яким просив стягнути 1999 гривень за повернений товар (купальні шорти Lacoste) та відшкодувати йому витрати у розмірі 84 гривні, у зв`язку із поверненням товару (купальних шорт Lacoste). Процесуальні дії у справі Ухвалою від 21.02.2025 суд відкрив провадження у справі. 28.02.2025 відповідач подав відзив на позов, яким просив у задоволенні позову відмовити повністю. 22.05.2025 суд почав судовий розгляд, але оскільки позивач подав клопотання про відкладення судового засідання, і суд його задовольнив, судове засідання було відкладено. 25.06.2025 позивач подав клопотаня яке, по суті, є заявою про зміну і предмета, і підстави позову (а.с.84-91), але суд відклав судове засідання для надання відповідачу можливості ознайомитись із ним та подати свої міркування. Розгляд справи здійснювався 12.12.2025. І під час судового розгляду справи, суд ухвалою від 12.12.2025, яку було занесено до протоколу, на підставі статей 258-261,353 ЦПК України, з урахуванням позиції позивача, який продовжив підтримувати і не відмовився від первісно заявлених позовних вимог, відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, яке було подано представником відповідача ще до відкриття провадження у справі (а.с.11-17). При цьому суд виходив із того, що позивач заявив дві вимоги про стягнення 1999 гривень та відшкодування витрат при поверненні товару 84 гривні; відповідачем за цими вимогами, позивач визначив ТОВ СУКП "РОСАН"; було сплачено тільки 1999 гривень, й іншою особою, не відповідачем; позивач не відмовився від раніше заявлених вимог. Також, у судовому засіданні 12.12.2025, суд ухвалою від 12.12.2025, яку було занесено до протоколу, на підставі статей 258-261 та ч.2 і ч.3 ст.43 і 44 ЦПК України, визнав зловживанням процесуальними правами подання позивачем клопотання 25.06.2025 (а.с.84-88), яке по суті є письмовою заявою про зміну і предмета, і підстави позову, ще й після початку судового розгляду, та залишив це клопотання без розгляду. Тут суд виходив із того, що стаття 43 ЦПК України дає право позивачу змінити або предмет, або підставу позову, право на одночасну зміну і предмета і підстави позову не передбачено ЦПК України, оскільки у такому разі це новий позов, який позивач має право подати на загальних підставах. Отже, розгляд справи здійснювався за вимогами, сформульованими позивачем у позові, від яких він не відмовився. Стислі позиції учасників по справі Аргументи позивача. В інтернет-магазині Answear, позивач купив серед іншого купальні шорти Lacoste, вартістю 1999 гривень, які не підійшли йому за розміром. І тому з метою їх повернення, з проханням повернути кошти за сплачений товар, позивач повернув їх шляхом надсилання відповідачу через "Нову пошту", за що сплатив 84 гривні. І оскільки витрачені гроші йому ніхто не повернув, він і просить стягнути з відповідача 1999 гривень за повернений товар (купальні шорти Lacoste) та відшкодувати йому витрати у розмірі 84 гривні, у зв`язку із поверненням товару (купальних шорт Lacoste). Аргументи відповідача. Оскільки позивач купив товар поза межами розташування торговельного приміщення, будь-які витрати, пов`язані із поверненням продукції, покладаються на продавця товару, яким відповідач не являється. Оцінка суду. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. А згідно з ч.2 та ч.3 ст.9 цього ж закону, якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Разом з цим, ч.4 ст.12 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. А відповідно до ч.5 ст.12 цього ж закону, у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. Отже, з огляду на викладене, позовні вимоги споживача про стягнення грошей за повернутий товар, проданий поза межами торговельного чи офісного приміщення, а також щодо відшкодування витрат, пов`язаних з поверненням такого товару мають бути спрямовані саме до продавця такого товару, тобто належним відповідачем за такими вимогами має бути виключно продавець товару. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що позивач 28.07.2024 придбав в інтернет-магазині "Answear.ua", тобто поза торговельним або офісним приміщенням, купальні шорти Lacoste, вартістю 1999 гривень (а.с.3,4). При цьому суд відзначає, що власником вказаного інтернет-магазину та продавцем його товарів є саме акціонерне товариство "Answear.com", із місцезнаходженням у м.Краків, Польща (а.с.48-67), а не товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-канадське підприємство "РОСАН", проти чого не заперечував позивач у жодному поданому ним документі (а.с.1-2, 75-76, 84-88). А отже, позов [PERSON] пред`явлено до тієї особи, яка не є належним відповідачем за вимогами про стягнення 1999 гривень за повернений товар (купальні шорти Lacoste) та про відшкодування витрат у розмірі 84 гривні, у зв`язку із поверненням товару (купальних шорт Lacoste). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)). Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова ВС від 07.05.2025, справа №761/2397/21, провадження № 61-2944св25). І тому зважаючи на викладене, у задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне-Українсько-Канадське підприємство «РОСАН» про стягнення 1999 гривень за повернений товар (купальні шорти Lacoste) та про відшкодування витрат у розмірі 84 гривні, у зв`язку із поверненням товару (купальних шорт Lacoste) слід відмовити повністю. Таким чином,

Outcome: dismissed