Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі ТОВ «Ейс») надійшов до Любешівського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» 01 вересня 2025 року. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 06 жовтня 2025 року з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався у зв`язку із задоволенням клопотання про витребування доказів, неналежним повідомленням відповідача, визнанням судом обов`язковою явки у судове засідання представника позивача. На призначену дату судового розгляду 19 грудня 2025 року сторони не з`явилися. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подала. Ухвалою від 19 грудня 2025 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Згідно з частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Ейс» у позовній заяві вказує, що 28 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») та відповідачем [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 934357350, згідно з яким відповідач отримала 5100 гривень кредиту. В цей же день ТОВ «Манівео» перерахувало відповідачу кредитні кошти на вказану боржником платіжну картку № [NUMBER] . ТОВ «Манівео» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») 28 листопада 2018 року уклали договір факторингу № 28/1118-01, який згодом було пролонговано відповідно до додаткових угод. Відповідно до цих договорів, реєстру прав вимог № 290 від 25 червня 2024 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року. Між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до цього договору, реєстру прав вимог № 1 від 19 грудня 2024 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року. ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Ейс» 08 липня 2025 року уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] на суму 18666 гривень, з яких 5100 гривень заборгованість по тілу кредиту, 11016 гривень борг по несплаченим відсоткам, 2550 заборгованість за штрафними санкціями. Таким чином, ТОВ «Ейс» просить стягнути із [PERSON] 16116 гривень за кредитним договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року. Крім вказаної суми, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,4 гривні, пов`язані з оплатою судового збору, та 7 тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подала. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідач [PERSON] на вебсайті ТОВ «Манівео» 28 квітня 2024 року оформила заявку на отримання коштів у кредит на споживчі цілі на суму 5100 гривень. При цьому відповідач вказала свої персональні дані з номером банківської картки. Відповідно до договору кредитної лінії № 934357350 від 28 квітня 2024 року, що укладений в електронній формі між ТОВ «Манівео» та [PERSON] , кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії шляхом перерахунку коштів на платіжну картку. Сума кредитного ліміту складає 5100 гривень. Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 23 травня 2024 року, а саме: протягом 25 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду. Кінцева дата повернення кредиту 28 травня 2029 року. За період від дати видачі першого траншу до 23 травня 2024 року розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування ним. На період строку кредитування встановлено проценти за користування кредитом у розмірі 547,5 %, що становить 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Інших витрат позичальника договором не передбачено. За прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит передбачено штраф у розмірі 5000 % від суми простроченого платежу, у разі порушення строку оплати будь-якого з платежів на 14 і більше календарних днів, але не більше 50 % від суми кредиту. Договір кредитної лінії підписаний [PERSON] за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора. Інформація щодо основних умов кредитування ТОВ «Манівео» також відображена у паспорті споживчого кредиту «Смарт». На виконання ухвали Любешівського районного суду Волинської області Акціонерне товариство «Акцент Банк» надало інформацію, що банківська платіжна карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Грошовий переказ на суму 5100 тисяч гривень зараховано на картку 28 квітня 2024 року. Предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що укладений між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт), є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру права вимоги, кожен наступний реєстр є самостійним додатком та не змінює попередній. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання реєстру прав вимог. Право вимоги до боржників підлягає поверненню клієнту у випадку якщо суму боргу було направлено боржником на користь клієнта до дня переходу права вимоги від клієнта до фактора. Строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року. Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт) пролонгували договірні відносини відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2021 року. Додатковою угодою № 27 від 31 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт) продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року. Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт) продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року. Згідно з витягом реєстру боржників № 290 від 25 червня 2024 року ТОВ «Манівео» передало ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до [PERSON] по договору № 934357350 від 28 квітня 2024 на суму у 9537 гривень, з яких 5100 гривень заборгованість по тілу кредиту, 4437 гривень відсотки. У розрахунку як інші нарахування зазначено також суму у 2550 гривень. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» 19 грудня 2024 року уклали договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до цього договору, реєстру прав вимог № 1 від 19 грудня 2024 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19 грудня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] на 18666 гривень, з яких 5100 гривень заборгованість по основному боргу, 11016 гривень відсотки, 2550 гривень комісія. ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Ейс» 08 липня 2025 року уклали договір факторингу № 08/07/25-E, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] на суму на 18666 гривень, з яких 5100 гривень заборгованість по основному боргу, 11016 гривень відсотки, 2550 гривень пеня, штрафи. Згідно з платіжними інструкціями № 319 від 13 серпня 2025 року, № 297 від 17 липня 2025 року, № 316 від 12 серпня 2025 року ТОВ «Ейс» провело оплату на користь ТОВ «Онлайн фінанс» за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 08/07/25-E. Відповідно до розрахунку заборгованості, яке надано первісним кредитодавцем ТОВ «Манівео», [PERSON] не здійснила жодного платежу на погашення кредитної заборгованості. Сума нарахованих відсотків становить 4437 гривень. Крім цього, ТОВ «Манівео» нарахувало боржнику 2550 гривень неустойки. ТОВ «Таліон Плюс», отримавши право грошової вимоги до [PERSON] продовжувало нараховувати відсотки згідно з договором № 934357350 від 28 квітня 2024 року, станом на 19 грудня 2024 року їх розмір становив уже 11016 гривень. 5. Норми права, які застосував суд. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частин першої, другої, абзацу 1 частини третьої статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з пунктами 4, 10, 11 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час. 6. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При укладенні договору кредитної лінії [PERSON] надала кредитодавцю свої персональні дані, підписала договір одноразовим цифровим ідентифікатором. Таким чином, договір підписано сторонами у належній формі та у передбачений законом спосіб. Аналіз доданих до позовної заяви договорів факторингу, додаткових угод між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео», які виходячи з їх змісту також необхідно кваліфікувати як договори факторингу, витягів з реєстрів боржників тощо, приводить суд до висновку про набуття ТОВ «Ейс» права грошової вимоги до [PERSON] відповідно до договору кредитної лінії № 934357350 від 28 квітня 2024 року. Між тим, пред`явлені до стягнення суми суд вважає завищеними з таких міркувань. Суд констатує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16. ТОВ «Манівео» відкрило відповідачу [PERSON] кредитну лінію на суму 5100 гривень на 25 днів з дня отримання кредиту (дисконтний період), тобто з 28 квітня 2024 року року по 23 травня 2024 року. Протягом цього періоду діяла процентна ставка у 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування. Доказів того, що первісний кредитор та позичальник пролонгували чи поновили дисконтний період, суду не надано. Таким чином, у період з 28 квітня 2024 року по 23 травня 2024 року [PERSON] мала сплатити 1198,5 гривень відсотків (5100 ?1,94 % ?25). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКне підлягають стягненню з відповідача нарахована первісним кредитором неустойка у сумі 2550 гривень. Таким чином, позов ТОВ «Ейс» підлягає до частково задоволення. Суд присуджує до стягнення з [PERSON] відповідно до договору кредитної лінії № 934357350 від 28 квітня 2024 року заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5100 гривень та 1198,5 гривень відсотків. В решті позов до задоволення не підлягає. 7. Питання розподілу судових витрат. ТОВ «Ейс»при поданні позовної заяви сплатило 2422,4 гривень судового збору, які у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (39,08 % від заявлених вимог). Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 7 тисяч гривень витрат на правничу допомогу. Вирішуючи це питання, суд дійшов таких висновків. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/2806/18 виснував, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року з адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду № 25770840286, акт прийому-передачі наданих послуг від 17 липня 2025 року. Відповідно до вказаних документів адвокатським бюро було складено позивачу позовну заяву (2 години, 5 тисяч гривень), вивчено матеріали справи ( 2 години, 1 тисяча гривень), підготовлено адвокатський запит (1 година, 500 гривень), підготовлено та складено клопотання щодо отримання інформації (1 година, 500 гривень). Між тим, у додатках до позовної заяви відсутні докази про оплату наданої правничої допомоги. Таким чином, суд вважає, що позивач документально не підтвердив витрат на правничу допомогу відповідно до статті 137 ЦПК. 8. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial