Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь з відповідачки матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортні пригоди (далі - ДТП) у розмірі 48 193,38 грн, стягнути судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником транспортного засобу марки «Lexus LS460 XF» державний номерний знак (далі - д.н.з) [NUMBER] . 02.06.2024 внаслідок ДТП його автомобіль було пошкоджено, ДТП сталась за участю забезпеченого транспортного засобу «Тоуоtа RAV4», д.н.з [NUMBER] , з вини водія [PERSON] .. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04.07.2024 (справа № 759/12091/24) у даній ДТП [PERSON] визнано винною. Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») було виплачено позивачу страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 78 310,29 грн. За матеріалами страхової справи вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, без урахування коефіцієнту фізичного зносу, склала 126 503,67 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 78 310,29 грн ТОВ «Віді Еліт» здійснило відновлювальний ремонт згідно акта виконаних робіт від 30.07.2024. Направлена на адресу відповідачки претензія про відшкодування збитків у розмірі 48 193,38 грн залишилась без реагування. У позові позивач вказує про очікуваний орієнтовний розмір витрат у зв`язку із наданням правничої допомоги. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.03.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с.21,22). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Витребувано від ПАТ «НАСК «Оранта» матеріали страхової справи (а.с.33-35). Суд на адресу реєстрації відповідачки (а.с.20) направляв копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяву з додатками. Поштове відправлення отримано відповідачем особисто 16 жовтня 2025 року (а.с. 82). 28 жовтня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення, які судом залишаються без розгляду, оскільки відповідачем не надано доказів їх направленням іншим учасникам справи (а.с. 83). Про обов`язок відповідача повідомити інших учасників справи про направлені до суду заяви по суті та надання до суду відповідних доказів про це, судом роз`яснювалось в ухвалі суду про відкриття провадження від 17 квітня 2025 року. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04.07.2024 (справа № 759/12091/24) встановлено, що 02.06.2024 о 14:10 год. в м. Києві по просп. Ак. Палладіна (вул. Берковецька), водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Тойота», д.н.з [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», д.з.н. [NUMBER] , який зупинився попереду та який, у свою чергу, відкинуло на автомобіль «Міцубісі», д.з.н. [NUMBER] та автомобіль «Лексус» [NUMBER] . Водія [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено штраф у розмірі 850,00 грн (а.с.8). У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки останній має право на отримання страхового відшкодування, як потерпіла особа, та наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Власником транспортного засобу «Lexus LS», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.51). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota RAV 4», д.н.з [NUMBER] , станом на дату ДТП була застрахована відповідно до полісу № АТ/4243167 у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с.42). Судом досліджено надані до суду матеріали страхової справи ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Страховиком здійснено розрахунок страхового відшкодування на суму 74 093,41 грн на та суму 4 216,88 грн. Крім того, за розрахунком страховика, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) складає 126 503,67 грн (а.с.37-73). Позивачем виплачено страхове відшкодування 78 310,29 грн, що підтверджено листами ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та платіжними квитанціями (а.с. 59-62). Матеріали страхової справи містять рахунок ТОВ «Віді-Еліт» № ЕЛюс-0016672 від 19.06.2024, де вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу автомобіля з урахуванням ПДВ складає 125 578, 26 грн (а.с.63,64). Отже, різниця між виплатою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту становить 47 267,97 грн (125 578, 26 -78 310,29). Відповідно до статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Спеціальним нормативно-правовим актом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Договір обов`язкового страхування між відповідачкою та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений 09.06.2023, а тому при вирішенні спору підлягає застосуванню Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961- IV від 01 липня 2004 року. Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно-пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18. Таким чином, коефіцієнт фізичного зносу застосовується лише для розрахунку суми страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а з винного водія підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial