Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

20.12.2024 позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2015. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх неповнолітня дитина проживає з позивачкою, та перебуває на повному її утриманні. При цьому, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Домовленості з відповідачем у частині розміру, способу та порядку утримання їхньої дочки, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, досягнуто не було. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов?язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач - працездатна особа, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з дня звернення нею до суду і до досягнення дитиною повноліття. 06.01.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 09.01.2025 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання позивача. 27.01.2025 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 28.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 02.09.2025 відповідачем подано відзив на позов в якому він просив визначити до стягнення аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) чи у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., оскільки він офіційно не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а його дружина не працює, оскільки здійснює догляд за їх спільними дітьми. Вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач поставить його у скрутне матеріальне становище. Просив позов задовольнити частково. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Кєва від 29.10.2015 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.05.2009 серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина сторін проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Домовленості між сторонами щодо розміру, способу та порядку надання утримання на користь неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, досягнуто не було. Зматеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює, має нестабільний та мінливий дохід. Також з матеріалів справи вбачається, що на утриманні у відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а його дружина [PERSON] не працює, оскільки здійснює догляд за їх спільними дітьми. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів. Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. З точки зору ст.180 СК України одним з головних обов`язків батьків є обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження нею навчання - до досягнення 23 років. Таким чином, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, враховуючи те, що відповідач офіційно не працює та отримує мінливий дохід, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитини повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу, що останнім не заперечується. Враховуючи вищевикладене та враховуючи вимоги закону, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial