Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0891 га, з кадастровим номером 2622010100:01:011:0071, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , та належала [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] . На день смерті йому належала 1/2 частка земельної ділянки на праві спільної сумісної власності в [ADDRESS] , площею 0,0891 га, кадастровий номер 2622010100:01:011:0071, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 1/2 частка житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за цією ж адресою. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата, тому звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом тільки на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку відмовила, оскільки вона перебуває у спільній сумісній власності, в якій не визначена частка покійного. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ільницький Я.І. в підготовче судове засідання не з`явилися, останній подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, розгляд справи проводити за їх відсутності, а у разі визнання позову відповідачем постановити рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача - Долинської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому вказав, що Долинська міська рада не заперечує проти визнання за позивачем 1/2 частки спірної земельної ділянки після смерті [PERSON] . Розгляд справи просить проводити за відсутності представника Долинської міської ради. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 28.11.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив провести підготовче судове засідання за участю сторін. 11 грудня 2025 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позов підтримав. 16 грудня 2025 року представник відповідача - Долинської міської ради подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності у зв`язку з відсутністю заперечень проти позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд перевірив, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб, тому суд приймає визнання ним позову та доходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установив суд зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 25.12.1954 та серії [NUMBER] від 02.03.1956 р.н., батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , а відтак перші є рідними братами. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2024 (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки [PERSON] заповіт не склав. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги. Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2008, суд визнав за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці права власності на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 7). На підставі вказаного вище рішення за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності за кожним по 1/2 частці вказаного вище будинковолодіння, на що вказує витяг про реєстрацію права власносі на нерухоме майно № 18697169 від 05.05.2008 (а.с. 8). Тобто покійному [PERSON] належала 1/2 частка будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Крім того суд установив, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0891 га, з кадастровим номером 2622010100:01:011:0071, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , про що свідчать державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 850836 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001224482025 від 17.06.2025 (а.с. 6, 12-17), нормативна грошова оцінка якої 193588,60 грн (а.с. 18). Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.11.2025 на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 9). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач зареєстрував за собою право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на що вказує витяг із Державного реєстру речових прав № 450638166 від 04.11.2025 (а.с. 10), а відтак він став власником цілого домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак, згідно з постановою від 04.11.2025, державний нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:011:0071, площею 0,0891 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , оскільки частка у спільній власності [PERSON] та [PERSON] у ній не визначена (а.с. 11). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач довів належними та допустимими доказами, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала 1/2 частка будинковолодіння в [ADDRESS] , а також на праві спільної сумісної власності з [PERSON] - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою. Як визначено ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ч. 1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З матеріалів справи суд установив, що [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги після смерті брата на спадкове майно, а отже, він має право на спадкування. У встановленому законом порядку спадщину позивач прийняв, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, у своїй постанові нотаріус зазначила, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є його брат [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як визначено ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового будинковолодіння, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на частку земельної ділянки відмовила, оскільки частка покійного у ній не визначена. При цьому суд установив, що позивачу на праві приватної власності належить ціле домоволодіння, що в [ADDRESS] (1/2 частку з якої він успадкував після смерті [PERSON] ). При цьому земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] . Зважаючи на єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на них будинку, споруди, та відповідності часток земельної ділянки розміру часток у будинковолодінні, суд виснує, що розмір частки кожного зі співласників становить 1/2 частину земельної ділянки. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі 6-2225цс16, в якій зазначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Крім того, згідно зі приписом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на них будинку, споруди (зміст яких розкривається, зокрема, у статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України), особа, яка законно набула у власність будинок, споруду має цивільний інтерес в оформлені права на земельну ділянку під таким будинком і спорудою після їх набуття. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Тому, з урахуванням встановлених обставин справи та з огляду на норми матеріального права, зважаючи на те, що позивачу належить на праві власності домоволодіння в [ADDRESS] (з яких по 1/2 частці належали [PERSON] та покійному [PERSON] ), враховуючи те, що позивач, який є спадкоємцем за законом другої черги на спадкове майно після смерті брата, яке прийняв у встановленому законом порядку, однак у зв`язку з не визначенням частки у земельній ділянці не має змоги оформити свої спадкові права на неї, представник відповідача заперечень щодо задоволення позову не висловлював, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, не встановлено, тому суд, зважаючи на єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на них будинку, споруди, дійшов висновку, що є достатні підстави, щоб заявлений позов задовольнити, визначивши, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 850836, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010930300032, виданого на ім`я [PERSON] та співвласника [PERSON] , належить 1/2 частка земельної ділянки з кадастровим № 2622010100:01:011:0071, площею 0,0891 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на [ADDRESS] , а відтак визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку вказаної земельної ділянки. На підставі викладеного, ст. 16, 377, 1216, 1217, 1220, 1225, 1262, 1269, 1297 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 13, 81 ЦПК України, та

Outcome: approved