Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

у березні 2025 року ОСББ «Мій дім-22» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по сплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2022 року по грудень 2024 року у розмірі 18 757,64 грн., з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, та 3 028,00 грн. сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 24 квітня 2008 року рішенням Загальних зборів співвласниками житлових та нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS] , було створено позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій дім-22», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , однак не здійснює оплату за утримання будинку та прибудинкової території та має заборгованість, яка складає 16 518,06 грн. Несплата обов`язкових платежів є порушенням прав інших співвласників об`єднання і є підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Ухвалою від 28.03.2025 відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви разом з копіями доданих документів направлялись за адресою місця проживання, однак поштове відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалась. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 квітня 2008 року рішенням Загальних зборів співвласниками житлових та нежилих приміщень було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій дім-22» за адресою: [ADDRESS]. Протоколом № 4 Загальних зборів ОСББ "МІЙ ДІМ - 22" від 15 серпня 2008 року затверджено термін сплати поточної квартирної плати та комунальних послуг до - 16-го числа наступного місяця за звітним. У разі несплати в зазначені терміни платіж вважати боргом. Протоколом № 4/11-21 Загальних зборів ОСББ "МІЙ ДІМ - 22" від 26 листопада 2021 року затверджено кошторис на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі внеску 7,10 грн/м2 (5,60 грн/м2 утримання, 1,50 грн/м2 ремонтний фонд) в місяць і утримання вбудованого паркінгу в розмірі внеску 17,29 грн м2 в місяць. Пунктом 5 Статуту об`єднання передбачено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Пунктом 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до розділу II Статуту ОСББ «Мій Дім-22», об`єднання забезпечує належне утримання та використання будинку, своєчасне надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач, як співвласник багатоповерхового будинку, користується спільним майном співвласників (ліфтами, сходами, під`їздами, прибудинковими територіями) та зобов`язана брати участь в їх утриманні. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача перед позивачем за період з січня 2022 року по грудень 2024 року включно, виникла заборгованість по сплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 16 518,06 грн. Відповідачка не надала суду доказів належного виконання своїх зобов`язань, а також на спростувала наданих позивачем розрахунків заборгованості. Відсутність укладеного між сторонами договору про надання житло-комунальних послуг не звільняє від обов`язку сплачувати за надані житло-комунальні послуги. У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача про наявність заборгованості зі сплати внесків, у зв`язку з чим з відповідачки [PERSON] підлягає до стягненню на користь позивача заборгованість зі сплатипослуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 16 518,06 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). 24 лютого 2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який дії на даний час. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Відповідно до постанови Кабінету міністрів №1405 від 29 грудня 2023 року скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, окрім територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції. Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування інфляційного збільшення на суму боргу складає 1 659,76 грн та 3% річних від суми боргу - 579,82 грн, які стороною позивача нараховані за період з жовтня 2022 року по грудень (включно) 2024 року. Відтак, нарахування позивачем інфляційного збільшенням та 3% річних за період з 01 січня 2024 року до грудня (включно) 2024 року є правомірними. Таким чином, слід відмовити у нарахуванні позивачем відповідачу інфляційних втрат та 3 % річних за період з жовтня 2022 року по грудень (включно) 2023 року, у зв`язку із чим сума інфляційного збільшенням на суму боргу складає 1 305,53 грн та 3% річних від суми боргу - 395,93 грн. Враховуючи наведе, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з [PERSON] на користь ОСББ «Мій Дім-22» заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 16 518,06 грн, інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 1 305,53 грн та 3% річних від суми боргу у розмірі 395,93 грн, а всього стягнути - 18 219,52 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 941,10 грн пропорційно задоволених позовних вимог (97,13 %). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.12,13,81,77,141, 247, 263-265,274, 279,354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial