Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк кредит Дніпро») та відповідачем укладено кредитний договір № 22039000516216, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 62000 грн. строком до 11.06.2026 зі сплатою процентів на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. 11.04.2024 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, у відповідності до умов якого АТ «Банк кредит Дніпро» відступає ТОВ «Санфорд капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 111875,21 грн., з яких залишок простроченого кредиту - 61345,21 грн., залишок прострочених комісій - 50530 грн. Просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 111875,21 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн. та витрати по сплаті судового збору. 22.05.2025 постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю. 13.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття спрощеного провадження у справі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду. Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 11.06.2021 між АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22039000516216 за умовами якого банк надав кредит в сумі 62000 грн. на споживчі потреби, строком на 60 місяців до 11.06.2026, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування ними та комісію. Пунктом 1.2 договору №22039000516216 від 11.06.2021 встановлено фіксовану процентну ставку на строкову заборгованість у розмірі 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56% річних. Цим же пунктом встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 11.06.2021 по 10.10.2022 - 4,5 % від суми кредиту; з 11.10.2022 по 10.01.2024 - 3,5 % від суми кредиту; з 11.01.2024 по 10.04.2025 - 2,5% від суми кредиту; з 11.04.2025 по 11.06.2026 - 1,4 % від суми кредиту. Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. (п. 1.3. договору №22039000516216 від 11.06.2021). Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору №22033000417203 від 11.06.2021 платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредитом здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівноправних) платежів. Розділом 4 кредитного договору №22039000516216 від 11.06.2021 встановлений Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим договором (колонка 7 графіку). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за період з 11.06.2021 по 11.06.2026 складає 110670 грн. Згідно з випискою по банківському рахунку за період з 11.06.2021 по 10.04.2024 відповідач частково повертав на користь банку кредитними коштами. 11.04.2024 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд капітал» укладено договір факторингу №11/04/2024, у відповідності до умов якого АТ «Банк кредит Дніпро» відступило ТОВ «Санфорд капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Відповідно до реєстру права вимог ТОВ «Санфорд капітал» набуло статусу кредитора за кредитним договором №22039000516216 від 11.06.2021 у розмірі 111876,48 грн., з яких залишок простроченого кредиту - 61345,21 грн., залишок прострочених комісій - 50530 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 1, 27 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого АТ «Банк кредит Дніпро», за кредитним договором №22039000516216 від 11.06.2021 станом на 10.04.2024 заборгованість відповідача становить 111876,48 грн., з яких залишок простроченого кредиту - 61345,21 грн., залишок прострочених комісій - 50530 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 1,27 грн. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Судом встановлено, що 11.06.2021 між АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22039000516216 за умовами якого банк надав кредит відповідачу в сумі 62000 грн. на споживчі потреби строком на 60 місяців до 11.06.2026, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування ними у розмірі 0,001% річних, які нараховуються на строкову заборгованість за кредитом, 56% річних, які нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом, та сплатити щомісячну комісію за обслуговування кредиту з 11.06.2021 по 10.10.2022 в розмірі 4,5% від суми кредиту, з 11.10.2022 по 10.01.2024 - 3,5 % від суми кредиту, з 11.01.2024 по 10.04.2025 - 2,5% від суми кредиту, з 11.04.2025 по 11.06.2026 - 1,4% від суми кредиту та комісію. Позикодавець свої зобов`язання за укладеним договором виконав, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повертав грошові кошти в строк та розмірі, визначених умовами кредитних договорів, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Будь-яких доказів про повне або часткове спростування позовних вимог відповідачем не надано. Суд враховує, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором від 11.06.2021 № 22039000516216, отже його права як кредитора у зобов`язанні порушуються відповідачем, який не вносить своєчасно платежі в розмірах та строки, встановлені кредитним договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 грн., що загалом становить 9622,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а понесені позивачем витрати є документально підтвердженими.

Outcome: approved