Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд поновити строк позовної давності для подання позову; стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 858315 від 07.05.2019 року в загальному розмірі 21119,25 грн., яка складається з суми заборгованості - 16137,00 грн., суми інфляційних втрат - 3528,59 грн., суми 3 % річних - 1453,66 грн., з тих підстав, що відповідач добровільно не виконує зобов`язання за кредитним договором. Позивач у позовній заяві просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 7). Відповідач у наданий судом строк та станом на 18 грудня 2025 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 7 травня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 858315. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4500 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених в договорі (а.с.38-40). 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.35-37). 25 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (а.с.41). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 1 від 12 квітня 2018 року ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 858315 від 7 травня 2019 року в сумі 6930 грн. 00 коп., з яких заборгованість по основному боргу - 4500 грн., 2430 грн. 00 коп. - заборгованість по відсотках (а.с. 11). Згідно з карткою обліку договору (розрахунок заборгованості) заборгованість [PERSON] за договором № 858315 від 7 травня 2019 року становить 16137 грн., з яких заборгованість по основному боргу - 4500 грн., 9477 грн. 00 коп. проценти , 2160 штраф (а.с. 26-31). Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «ВІН ФІНАНС» за кредитним договором № 858315 від 7 травня 2019 року в сумі 6930 грн. 00 коп. Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору № 858315 від 7 травня 2019 року, таким чином між позивачем та первісним кредитором виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Від [PERSON] не надійшло заперечень про те, що між ТОВ «Авентус Україна» та ним було укладено договір позики, та, що за вказаним кредитним договором в нього мається заборгованість . Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведено у позовній заяві представником позивача розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2023 року [PERSON] у зв`язку з простроченням виконання боргових зобов`язань, нараховано інфляційні втрати 3528 грн. 59 коп. та 3% річних - 1453 грн. 66 коп. Зазначені розрахунки виконані виходячи з суми заборгованості 16137 грн. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, на що він посилається як на підставу своїх вимог. Позивач та його представник взагалі не надали доказів передачі боргу за договором факторингу в сумі 16137 грн. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин, враховуючи викладене, наявність заборгованості у відповідача перед ТОВ «ВІН ФІНАНС» за кредитним договором № 858315 від 7 травня 2019 року, яка відповідачем не оспорюється, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 858315 від 7 травня 2019 року в загальному розмірі 6930 грн. 00 коп., з яких заборгованість по основному боргу - 4500 грн., 2430 грн. 00 коп. - заборгованість по відсотках. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову в іншій частині слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.52). Відповідно до приписів п.1 ч.2, ч.8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved