Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До суду 14.10.2025 надійшов поданий в електронній формі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у позовній заяві представник зазначає, що 22.01.2024 між між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір у виді заяви на відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна Картка» № 010-RO-82-252225104, відповідно до якого банк відкрив клієнту картковий рахунок та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку та встановив кредитний ліміт 45 000гривень строком 300 місяців з датою повернення коштів 22.01.2049. Відповідач перестав належним чином виконувати свої обов`язки, а саме припинив здійснювати щомісячні погашення кредитної заборгованості та сплачувати проценти за користування, внаслідок чого утворилась заборгованість. 20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-67-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло прав грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 010-RO-82-252225104 від 22.01.2024. Сума заборгованості за кредитним договором № 010-RO-82-252225104 від 22.01.2024 становить 56 354,33 грн., з яких: 45 000 грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 11 354,33 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом. Тому, покликаючись на статті 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 56 354,33 грн, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3 028 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 1 400 гривень, що у загальному розмірі становить 4 428 грн. Ухвалою від 17.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено до розгляду на 18.11.2025, у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 22.12.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи за відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про розгляд справи повідомлений шляхом завчасного розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та направлення повістки на адресу проживання, відповідно до повідомлення, що повернулося на адресу суду, відсутній за вказаною адресою, до суду не з`явився, відзив не подав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до п.п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, судом у порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановляється ухвала про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 22.01.2024 укладено договір у виді додатку до заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI- 2224100 від 14.06.2022, заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-252225104, що було підписано відповідачем одноразовим електронним цифровим підписом 957177, надісланим на його мобільний телефон [NUMBER] (позначка часу 22.01.2024, 21:02). Згідно з п. 1, 1.2. заяви, банк надає клієнту послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку, під яким розуміються грошові кошти, що надається клієнту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника, для надання послуги споживчого кредиту банк відкриває клієнту картковий рахунок. Відповідно до додатку 1 до Заяви № 010-RO-82-252225104 визначено, що сума поточного ліміту складає 45 000 гривень, валюта - гривня, строк 12 місяців, процентна ставка річних 48 %, сума щомісячного платежу 5 % від суми заборгованості, реальна процентна ставка річних 51% загальна вартість кредиту 67 950 гривень. Відповідно до п. 17 заяви, ця заява разом з заявою про акцепт публічної пропозиції/угодою та іншими заявами складають індивідуальну частину договору та є його невід`ємними частинами. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію», абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, укладення електронного договору за згодою обох сторін за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконав свої зобов?язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв?язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. Наявність заборгованості підтверджується наданм рухом по коштам на рахунку, що належить відповідачеві, з якого вбачється, що [PERSON] активно викристовував кредитні кошти та частково повертав їх, що неспростовно підтверджує обізнаність відповідача про наявність у нього кредитних зобов`язань. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» (Новий кредитор) та АТ «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор), первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані в реєстрах боржників. Згідно з копією повідомлення АТ «Райффайзен Банк» вих. №114/13-63 від 20.02.2024, адресованого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», портфель заборгованості складає 857 кредитів, за яким загальний розмір заборгованості станом на 30.06.2024 складає 23 633 286,32 грн. Відповідно до інформації з реєстру боржників від 22.02.2024 до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, за № 414 міститься запис про боржника [PERSON] , номер кредитного договору № 010-RO-82-252225104 від 24.01.2024, загальна сума заборгованості: 56 354,33 грн. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи наведене, позивачем належним чином було доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. Таким чином, відповідачем не виконано умови укладеного кредитного договору та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, чим порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Як визначено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав. Тому справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами чого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, зазначених у позовній заяві в розмірі 1 400 гривень, слід зазначити таке. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 400 гривень.

Outcome: approved