Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування свої позовних вимог вказав, що 08.08.2024 року позивач звернувся за правничою допомогою до адвоката Шевченка Дмитра Валерійовича для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належної йому на праві приватної власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського товариства, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, площею 2,83 га, яка розташована в межах Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Право власності на дану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 068211 від 20.03.2004 року. Отримавши інформацію з наведених реєстрів, номер інформаційної довідки: 390252560, позивач дізнався, що 22.01.2022 року державним реєстратором виконавчого комітету Баштечківської сільської ради Жашківського району Черкаської області Сокоренко Вікторією Миколаївною було зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, власником якої є [PERSON] , за [PERSON] , та отримав копію договору оренди земельної ділянки від 03.01.2022 року строком на 7 років з відповідної реєстраційної справи в електронній формі, до якої долучаються виготовленні шляхом сканування електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій у паперовій формі відповідно до статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Даний договір позивачем не підписувався, жодних орендних платежів він не отримував. Крім того, проаналізувавши договір оренди земельної ділянки від 03.01.2022 року, слід зауважити, що: -у розділі «Об`єкт оренди» зазначено, що площа земельної ділянки становить 2,8236 га, попри те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 068211 від 20.03.2004 року площа земельної ділянки становить 2,83 га; -у розділі «Реквізити сторін» орендодавцем зазначено [PERSON] . -він містить помилки в персональних даних позивача; [PERSON] , зауважує, що жодних довіреностей на підписання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, ані [PERSON] , ані іншим особам, ним не видавались. Позивач звертає увагу суду на те, що неспівпадіння кадастрового номеру земельної ділянки, який зазначений в державному акті пояснюється тим, що, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 17.02.2022 року № 18-23-0.2-851/2-22, згідно з розпорядженням голови Жашківської районної державної адміністрації від 19.12.2007 № 459 «Про створення єдиної системи нумерації земельних ділянок для ведення єдиного державного земельного кадастру в Жашківському районі» було змінено зонування адміністративно - територіальних одиниць в Жашківському районі. Тому при реєстрації договору оренди між власником земельної [PERSON] та орендарем при внесенні відомостей в Державний земельний кадастр про земельну ділянку було змінено кадастровий номер земельної ділянки з 7120981200:01:001:0353 на 7120981200:02:001:1384. З реєстраційної справи [PERSON] також отримав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права оренди) від 22.01.2022 року № 50551170, подану відповідачем, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63801818 від 08.06.2022 року. На думку позивача, відповідач порушує його право на користування земельною ділянкою, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, яка на даний час знаходиться в фактичному користуванні відповідача на праві оренди без правомірних на те підстав. Тому порушене право позивача, як законного власника, підлягає захисту усуненням перешкод у користування належної йому земельної ділянки шляхом повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, за [PERSON] . 15.08.2024 року відповідачу направлено вимогу про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, яку він отримав 26.08.2024 року. Проте, вимога відповідачем залишилась без розгляду. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду та просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, шляхом повернення її та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Баштечківської сільської ради Жашківського району Черкаської області Сокоренко Вікторії Миколаївни № 63801818 від 08.06.2022 року про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, за [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Жашківського районного суду від 23.12.2024 року прийнято позовну заяві до розгляду та відкрито провадження у справі. 13.01.2025 року представником відповідача адвокатом Юрченко Ю.В. було направлено до суду відзив. В обґрунтування відзиву вказала, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди землі від 03.01.2022, строком на 7 років, до 03.01.2029. Відповідач стверджує, що вказаний договір був підписаний уповноваженою особою, [PERSON] , який діяв на підставі довіреності. Під час укладення вказаного договору [PERSON] , який є рідним братом позивача, запевнив, що [PERSON] перебуває за кордоном, тому на укладення правочинів, зокрема, розпорядження його земельною ділянкою, останнім була видана довіреність на брата. Відповідно до Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 за № 111/5, єдиний реєстр це електронна база даних, що містить інформацію про довіреності (у тому числі їх дублікати), а також відомості про припинення їх дії. Реєстратор Єдиного реєстру - державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, дипломатичні представництва та консульські установи України, що мають доступ до Єдиного реєстру через інформаційну мережу Міністерства юстиції України, вносять записи до Єдиного реєстру про посвідчені довіреності, про припинення дії довіреностей, перевіряють дійсність довіреностей (їх дублікатів) за даними Єдиного реєстру та видають витяги з Єдиного реєстру, а також виконують інші функції, передбачені цим Положенням. Відповідно до п. 3.3 Положення, повні витяги з Єдиного реєстру видаються: Реєстратором - на письмовий запит нотаріусів, осіб, щодо яких вчинялась нотаріальна дія, суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, а також Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених чинним законодавством України. Пунктом 5.5 Положення встановлено, що пошук інформації в Єдиному реєстрі здійснюється за однією з таких відомостей: прізвищем, ім`ям та по батькові (за наявності) або найменуванням довірителя чи її представника - на письмові запити нотаріусів, а також суду, прокуратури, органів дізнання і слідства у зв`язку з кримінальними, цивільними, господарськими або адміністративними справами, що перебувають у їх провадженні. В позовній заяві вказано, що невірно зазначений об`єкт оренди, а саме в договорі вказано про передачу в оренду земельної ділянки площею 2,8236 га, що суперечить державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №068211 від 20.03.2004, відповідно до якого розмір земельної ділянки становить 2,83 га. Проте, вказана невідповідність є формальною та не несе за собою недійсності правочину, оскільки ідентифікація земельної ділянки відбувається за кадастровим номером. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. У позовній заяві вказано, що невірно вказані персональні дані позивача, зокрема орендодавцем зазначено [PERSON] . Проте, інші дані позивача зазначено вірно, а саме: паспорт, код, адреса проживання, прізвище навпроти підпису. Незначні помилки в оформленні самі по собі не тягнуть за собою недійсності або нікчемності правочину. 17.01.2025 року від представника позивача адвоката Шевченка Дмитра Валерійовича до суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді на відзив, вказав, що відповідач стверджує, що договір оренди земельної ділянки від 03.01.2022 року був підписаний уповноваженою особою, Шинкаренком Юрієм Станіславовичем, який діяв на підставі довіреності. Відповідач зазначає, що під час укладення договору оренди [PERSON] , який є рідним братом позивача, запевнив, що позивач перебуває за кордоном, тому на укладення правочинів, зокрема, розпорядження його земельною ділянкою, останнім була видана довіреність на брата. Як вже було й зазначено у позові, позивач не уповноважував інших осіб на підписання договору оренди. Аналізуючи положення договору оренди, підписантом зазначено саме позивача. Договір оренди не містить жодних відомостей про його укладення уповноваженою від імені позивача особою, натомість зміст договору свідчить про його підписання саме позивачем, що останнім заперечується. У відзиві на позов відповідач вказує, що незначні помилки в оформленні самі по собі не тягнуть за собою недійсності або нікчемності правочину. Разом з тим, у позові позивачем не відстоювалась позиція визнання договору оренди недійсним з підстав наявності у його тексті помилок. Позивач стверджує, що договір оренди є неукладеним. Наявність помилок у тексті договору може свідчити про підробку договору та можливі шахрайські дії зі сторони орендаря. Тому на наявність таких помилок й було звернено увагу суду. Позиція відповідача щодо заперечення на позовні вимоги полягає саме в тому, що у позивача було волевиявлення щодо укладення правочину, шляхом уповноваження брата [PERSON] , на здійснення відповідних дій. Проте позивач не уповноважував брата на здійснення відповідних дій. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц). Відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження виконання договору оренди: сплати позивачу орендних платежів. Таким чином, як вже стверджувалось позивачем у позові, жодної орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, відповідач не сплачував, і відповідно позивач орендну плату не отримував, а отже не було здійснено дій сторін, які свідчили б про виконання договору оренди. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 05.02.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Камуз Ю.В. інформацію з Єдиного реєстру довіреностей щодо наявності нотаріально засвідченої довіреності, виданої від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) [PERSON] . Якщо така довіреність видавалась, за можливості, надати копію такої довіреності, або зазначити, яким нотаріусом вона посвідчена. Витребувано у відповідача [PERSON] оригінал договору оренди землі від 03.01.2022 р. 03.03.2025 року від представника відповідача адвоката Юрченко Юлії до суду надійшли витребувані докази. 27.05.2025 року надійшла відповідь приватного нотаріуса Камуз Ю.В., в який зазначено, що в Єдиному реєстрі довіреностей зареєстрована лише довіреність на розпорядження транспортним засобом від 26.12.2013 року. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 09.07.2025 року від представника позивача адвоката Шевченка Дмитра Валерійовича надійшла заява про повернення до стадії підготовчого провадження та зміну предмету позову. В обґрунтування заяви зазначив, що виникла ситуація, за якої заявлені позовні вимоги [PERSON] станом на зараз, згідно з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 144/1440/22, стали неналежним способом захисту порушених прав та інтересів [PERSON] , що є підставою для відмови у задоволені позову, з огляду на що виникла необхідність у зміні предмета позову. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 16.06.2025 року у справі № 693/1250/24 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18 серпня 2025 року о 14 год. 00 хв. Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Згідно з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі № 923/525/20, постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті. У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Станом на дату подання позовної заяви позовні вимоги [PERSON] були належним способом захисту його прав та інтересів відповідно до наведеної вище практики Верховного Суду. Однак 02.06.2025 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відійшов від такої правової позиції та вказав, що належним способом захисту є визнання відсутнім права оренди. Дана зміна правової позиції призведе до відмови у задоволенні позову [PERSON] , що останній не міг передбачити при подачі позову до суду. Таким чином, зважаючи на те, що підготовче провадження у даній справі було закрито, є потреба у поверненні до стадії підготовчого провадження та зміні предмету позову з: «1.Зобов`язати [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, шляхом повернення її [PERSON] . 2. Скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Баштечківської сільської ради Жашківського району Черкаської області Сокоренко Вікторії Миколаївни № 63801818 від 08.06.2022 року, № 63801443 від 08.06.2022 року про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, за [PERSON] . 3. Стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) суму понесених [PERSON] всіх судових витрат.» на: «1.Зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, шляхом повернення її [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ). 2.Визнати відсутнім право оренди [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на земельну ділянку, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, площею 2,83 га, що знаходиться в адміністративних межах с. Бузівка Жашківської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про інше речове право: 47010421, рішення про державну реєстрацію індексний номер: 63801818 від 08.06.2022 року. 3. Стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) суму понесених [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) всіх судових витрат.». При цьому підстави позову залишаються без змін. У зв`язку з тим, що зміна предмету позову відбувається шляхом заміни однієї позовної вимоги на іншу, судовий збір не сплачується. Окремо також повідомлено, що у зв`язку з складністю справи неможливо визначити остаточний перелік необхідних правничих послуг у справі № 693/1250/24 та відповідно розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, тому докази понесення даних витрат буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду разом з клопотанням про розподіл судових витрат. У судовому засіданні 18.08.2025 задоволено клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання з занесення до протоколу судового засідання. За приписами ч. 4 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 03.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шевченко Д.В. уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що його клієнт має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського товариства, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, площею 2,83 га, яка розташована в межах Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Право власності на дану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 068211 від 20.03.2004 року. 08.08.2024 року позивач дізнався про існування нібито укладеного ним договору оренди земельної ділянки з [PERSON] від 03.01.2022 року строком на 7 років. Позивач особисто ніколи не підписував з відповідачем договору оренди землі від 03.01.2022 року і ніколи не домовлявся з відповідачем про укладення згаданого договору. Договір оренди землі від його імені був підписаний його братом, повноважень на підписання він йому не надавав. Орендну плату за використання земельної ділянки він жодного разу не отримував. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Юрченко Ю.В. просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та вважала їх необґрунтованими. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та суду пояснив, що дійсно договір оренди земельної ділянки, яка належить позивачу укладено з братом позивача [PERSON] . Орендну плату за користування земельною ділянкою сплачував брату. Документів, які б підтверджували сплату орендної плати не має. [PERSON] знав про існування договору оренди землі. У судовому засіданні [PERSON] показав, що ніяких договорів не підписував, за згодою брата усно дозволив відповідачу користуватись земельною ділянкою протягом двох років. Плату отримував зерном, цукром тощо в розмірі та строки, які визначав [PERSON] . Про договір дізнався тільки коли брат забажав повернути земельну ділянку. Суд, вислухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Судом установлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки розміром 2,83 га, яка знаходиться в адміністративних межах Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 068211від 20.03.2004 року. Статтею 93, ч.4 ст.124 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Частиною 1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно договору від 03 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір земельної ділянки площею 2,8236 га, право оренди згідно з яким зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Баштечківської сільської ради Жашківського району Черкаської області Сокоренко Вікторією Миколаївною 22.01.2022. Строком на 7 років. У вищевказаному договорі в графі орендодавець зазначено « [PERSON] »; в розділі об`єкт оренди зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,8236 га, в тому числі 2,8236 га, ріллі (згідно Державного акту ЧР 068211 від 20.03.2004 року). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він має на праві власності земельну ділянку, яку орендує відповідач [PERSON] . Відповідач орендну плату виплачує регулярно. Свідок двічі бачив, як брат позивача [PERSON] отримував орендну плату продукцією. Чому не отримував орендну плату позивач йому не відомо. Йому відомо, що договір оренди підписував [PERSON] . Свідок та брат позивача були разом. Орендну плату отримують на коморі у відповідача. Ніяких документів не підписують. Позивача ніколи не бачив на коморі. [PERSON] стверджує, що бачив факт підписання спірного договору саме братом позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється братом позивача. Жодних договорів з відповідачем [PERSON] він не підписував. Договір оренди вперше побачив рік тому. Договір оренди привіз відповідач. Свідок встановив, що в договорі вказані невірні дані. Спірну земельну ділянку віддали відповідачу без договору оренди. Свідок отримував орендну плату за брата, тому що останнього не було. Він отримував орендну плату та позивачу її не віддавав. Той факт, що договір оренди позивач не підписував, довіреність на укладання договору не надавав, орендну плат не отримував не є спірним між сторонами. Таким чином, у досліджуваних спірних правовідносинах встановлено відсутність волевиявлення учасника правочину (позивача), яке б відповідало його внутрішній волі, яка мала бути спрямована на реальне настання певних правових наслідків, що обумовлені таким правочином. За відсутності відповідного волевиявлення учасника правочину такий правочин не спричиняє виникнення у цієї особи як прав, так й обов`язків, обумовлених змістом такої домовленості. Оскільки позивач, як орендодавець, не підписував спірний договір оренди землі, згоди та повноважень на укладання й підписання договору іншій особі не надавав, є всі підстави вважати доведеною відсутність у позивача волевиявлення на укладання спірного договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.320 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власнику. Право власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.3 ч. ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України). За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що: «укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справі № 130/8/24 (провадження № 61-6874св24) від 04.12.2024 року зазначено, що ефективним способом захисту та таким, що забезпечує реальне відновлення порушеного права у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди, є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації. Такі правові висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року в справі № 385/351/23 (провадження № 61-621св24), від 21 лютого 2024 року в справі № 385/342/23 (провадження № 61-18254св23), від 20 березня 2024 року в справі № 385/35/23 (провадження № 61-17386св23), від 19 червня 2024 року в справі № 385/290/23 (провадження № 61-16488св23). У постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Разом з цим, у постанові від 02.06.2025 року у справі № 144/1440/22 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду (копія додається) дійшов висновку про необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справі № 130/8/24 (провадження № 61-6874св24) від 04.12.2024 року. Так Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловив наступний висновок про правильне застосування норм права: належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи встановлені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не підписував спірний договір оренди землі від 03.01.2022 року, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому суд вбачає підстави для усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, повернення її позивачу та визнання відсутнім право оренди відповідача на земельну ділянку. У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 1937,92 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 3719-8958-5380-3903 від 16.09.2024. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved