Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Зміст позовних вимог позивача 30 квітня 2025 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А. П., про визнання недійсним договору дарування. У позовній заяві позивач просить Визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , від 18 грудня 2024 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А. П., зареєстровано в реєстрі за № 3753. Скасувати рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А. П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 грудня 2024 року, індексний номер: 76686494, номер запису про право власності: 58067490, дата державної реєстрації: 18 грудня 2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1568366732116. Обґрунтування позовних вимог Так, 05 грудня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІБРА ОЙЛ» (Далі ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ») укладений договір про надання овердрафту. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за зазначеним договором овердрафту між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , [PERSON] укладені договори поруки від 05 грудня 2023 року. У жовтні 2024 року виникла прострочена заборгованість за договором овердрафту. На вимогу АТ «Райффайзен Банк» про дострокове повне погашення заборгованості за договором про надання овердрафту у розмірі 970 905,52 грн сторони не реагували та заборгованість не погашали. Тому, 10 грудня 2024 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом до ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ», [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором овердрафту у розмірі 970 905,52 грн. Проте, 29 квітня 2025 року з інформаційної довідки реєстру нерухомого майна АТ «Райффайзен Банк» довідалося, що 18 грудня 2024 року [PERSON] відчужила нерухоме майно на користь [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А. П., зареєстрованого в реєстрі за № 3753, номер запису про право власності 58067490, яка ймовірно є її матір`ю. Таким чином, АТ «Райффайзен Банк» вважає, що відчуження [PERSON] квартири на користь матері [PERSON] на підставі договору дарування у період виникнення простроченої заборгованості та після пред`явлення ним до суду позову про стягнення з [PERSON] заборгованості є фраудаторним правочином, тобто таким, який укладено з метою уникнення відповідальності перед кредитором АТ «Райффайзен Банк». Рух справи Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував та просив задовольнити позов. Відповідачі у судове засідання не з`явилися проте, належним чином були повідомленні про день, час та місце судового засідання з огляду на таке. Так, [PERSON] надіслано поштове повідомлення (трек номер 0610254649140) про виклик у судове засідання на 09 липня 2025 року у цій справі, проте, поштове повідомлення повернуто 12 липня 2025 року з відміткою «за закінчення терміну зберігання» (а.с 85). Крім того, на сайті Обухівського районного суду Київської області опубліковано оголошення про виклик [PERSON] у судове засідання на 09 липня 2025 року у цій справі, як особу зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме (а.с 86). Такі самі заходи повідомлення [PERSON] про судове засідання, які були призначені на 10 вересня 2025 року (а.с. 125), 08 жовтня 2025 року, 18 жовтня 2025 року, 02 грудня 2025 року, 16 грудня 2025 року вживав суд. 19 червня 2025 року Обухівським районним судом Київської області складено довідку про доставку повідомлення у додаток «Viber» про виклик у судове засідання [PERSON] на 09 липня 2025 року у цій справі (а.с. 87). Також, такі самі заходи повідомлення [PERSON] про судове засідання, які були призначені на 10 вересня 2025 року, 08 жовтня 2025 року, 18 жовтня 2025 року, 02 грудня 2025 року, 16 грудня 2025 року вживав суд. Отже, суд вжив всі належні заходи щодо повідомлення відповідачів. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обґрунтування позиції відповідача Відзив на позов не поданий. Стислий виклад обставин справи, встановлених судом Суд встановив, що 05 грудня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ» укладений договір про надання овердрафту № 015/3187/1569858 за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» надає ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ» протягом строку доступності договору Овердрафту можливість використання Овердрафту в межах Поточного ліміту, а Позичальник зобов`язався використати Овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в пункті 1.9 зазначеного договору, з дотриманням вимог Законодавства України, погасити Овердрафт/Кредитну заборгованість, сплатити відсотки та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором, у строки, передбачені Договором, але не пізніше Дати закінчення Строку Овердрафту (п. 1.1. та 1.2. Договору Овердрафту) (а.с. 8-15). Крім того, 05 грудня 2023 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором Овердрафту між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладений договір поруки № 015/3187/1569858/П1, за умовами якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за Договором поруки забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України сум тощо (а.с. 16-18). Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань (п. 1.2. Договорів поруки-1-2). Відповідно до п. 2.1. Договорів поруки-1-2, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконанням ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а Поручитель зобов`язаний виконати вимоги Кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями. Згідно п. 2.2. Договорів поруки-1-2, Поручитель зобов`язується здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення Кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитором за Основним договором. Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у Вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань. Відповідно до п. 5.1. Договорів поруки-1-2, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених Договором, Сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень Договору. До регулювання правовідносин, які не врегульовані Договором, застосовуються відповідні норми законодавства України. Строк поруки, що встановлена Договорами поруки-1-2, за кожним забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного Забезпеченого зобов`язання (п. 6.2. Договорів). Як вказує позивач, Банком належним чином виконано свої зобов`язання надавши Позичальнику кредитні кошти у сумі визначеній Кредитним договором. ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ» порушено умови Договору Овердрафту в частині своєчасного та належного виконання зобов`язань внаслідок чого за Позичальником виникла прострочена заборгованість. У зв`язку з чим Кредитор має право вимагати достроково повного виконання Позичальником та Поручителями своїх зобов`язань за вказаним Договором. Станом на 22 листопада 2024 року загальна сума заборгованості за договором становить 970 905,52 грн, з якої: - 943 341,10 грн заборгованість за кредитом; - 27 564,42 грн заборгованість за відсотками (розрахунок а.с. 21). 27 листопада 2024 року на поштову адресу [PERSON] . Банком направлено повідомлення/вимогу № 188/2/967 від 27 листопада 2024 року про дострокове повне погашення заборгованості за договором про надання Овердрафту (а.с. 19-20). АТ «Райффайзен Банк» зазначає, що у зв`язку з відмовою Позичальника та поручителями у добровільному порядку погасити заборгованість, 10 грудня 2024 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ», [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором Овердрафту у розмірі 970 905,52 грн (справа № 917/2230/24). 18 грудня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування квартири [ADDRESS] (а.с. 95). Відповідно до п. 1 зазначеного договору Дарувальник подарував та передав [PERSON] , а Обдарована прийняла в дар від Дарувальника квартиру [ADDRESS] . Згідно з витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18 грудня 2024 року № 00048540546 випливає, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 104-106). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18 грудня 2024 року № 00048540457 випливає, зокрема, відомості про наречену: прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] »; прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] »; власне ім`я по батькові « [PERSON] » (а.с. 107-109). Джерела права, які підлягають застосуванню при ухваленні судового рішення та позиція суду Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані, які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Так, статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Саме такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 59/1654/15-ц, де зазначено про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Отже, 05 грудня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ» укладений договір про надання овердрафту № 015/3187/1569858 за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» надає ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ» протягом строку доступності договору Овердрафту можливість використання Овердрафту в межах Поточного ліміту, а Позичальник зобов`язався використати Овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в пункті 1.9 зазначеного договору, з дотриманням вимог Законодавства України, погасити Овердрафт/Кредитну заборгованість, сплатити відсотки та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором, у строки, передбачені Договором, але не пізніше Дати закінчення Строку Овердрафту (п. 1.1. та 1.2. Договору Овердрафту) (а.с. 8-15). 05 грудня 2023 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором Овердрафту між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладений договір поруки № 015/3187/1569858/П1, за умовами якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за Договором поруки забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України сум тощо (а.с. 16-18). Встановлено, що ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ» порушено умови Договору Овердрафту в частині своєчасного та належного виконання зобов`язань внаслідок чого за Позичальником виникла прострочена заборгованість. 27 листопада 2024 року на поштову адресу [PERSON] . Банком направлено повідомлення/вимогу № 188/2/967 від 27 листопада 2024 року про дострокове повне погашення заборгованості за договором про надання Овердрафту (а.с. 19-20). АТ «Райффайзен Банк» зазначає, що у зв`язку з відмовою Позичальника та поручителями у добровільному порядку погасити заборгованість, 10 грудня 2024 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ «ЛІБРА ОЙЛ», [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором Овердрафту у розмірі 970 905,52 грн (справа № 917/2230/24). 18 грудня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування квартири [ADDRESS] (а.с. 95). За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша статті 717 ЦК України). Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18 грудня 2024 року № 00048540546 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18 грудня 2024 року № 00048540457 встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 104-109). Оскільки, [PERSON] , після направлення АТ «Райффайзен Банк» повідомлення/вимогу про дострокове повне погашення заборгованості за договором про надання Овердрафту та звернення до суду з позовом щодо неї про стягнення заборгованості за Договором Овердрафту у розмірі 970 905,52 грн, невідкладно (через 8 днів) за договором дарування від 18 грудня 2024 року передала безоплатно майно [PERSON] своїй матерії, такі дії сторін договорів направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19). Отже, суд, з`ясувавши дійсні обставини та аналізуючи зібрані в справі докази, дійшов висновку, що договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 18 грудня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню недійсним. Таким чином, ураховуючи встановлені обставини та застосовані норми матеріального права позов підлягає задоволенню за поведеністю позовних вимог. Висновок про те, як слід здійснити розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Встановлено, що при зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Оскільки, за результатом розгляду цієї справи позов підлягає задоволенню, то судовий збір необхідно стягнути з відповідачів пропорційною по 1 211,20 грн.

Outcome: approved