Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи Представник [PERSON] (надалі Заявник, Відповідач-1) звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. В обгрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що 25.05.2023 Заводським районним судом м. Миколаєва було винесено Заочне рішення у справі № 487/6599/20; провадження 2/487/122/23, за яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задоволено; судом в солідарному порядку з Відповідачів на користь Позивача стягнута заборгованість за Договором № 11257500000 від 26.11.2007 у розмірі 272953,00 грн. Виходячи зі змісту Заочного рішення предметом спору є стягнення заборгованості зі спадкоємців ( [PERSON] та [PERSON] ) за кредитним договором, який був укладений та невиконаний первісним боржником (померлим [PERSON] ). Із Заочного рішення також вбачається, що судом не встановлювався факт чи приймалася Відповідачами спадщина після смерті [PERSON] та чи є Відповідачі його спадкоємцями, як первісного боржника. Вимоги кредитора стосовно первісного боржника можуть бути пред`явлені лише до осіб, що прийняли спадщину з наступним стягненням майна, переданого їм у натурі у спадок. Будь-які обставини справи не були й не могли бути відомі заявнику оскільки справа розглядалася за його відсутністю та винесено саме Заочне рішення, зокрема й стосовно того, що спадщина після смерті померлого не приймалась. [PERSON] не було відомо та не могло бути відомо про відкриття спадщини та заведення спадкової справи, оскільки він не є сином померлого, не був усиновлений та не перебував у нього на утриманні, а отже не є спадкоємцем. Під час попереднього розгляду справи судом не в повному обсязі були встановлені обставини справи та необгрунтовано із посиланням на належні та допустимі докази визначено правонаступником [PERSON] в порядку спадкування [PERSON] , а базуються виключно на повідомленні Позивача цих відомостей. На думку [PERSON] належними та допустими доказами, що підтверджують факт неприйняття спадщини після смерті [PERSON] є Витяг із Спадкового реєстру та відомості із спадкової справи. [PERSON] зазначає, що в матеріалах справи міститься Вимога кредитора до спадкоємців [PERSON] без зазначення їх персоналізації, тобто Позивачем не було доведено, а судом не встановлювався персональний склад спадкоємців та, що ними є саме [PERSON] травні 2025 року від матері [PERSON] , [PERSON] стало відомо про наявність спадкової справи [PERSON] , якою підтверджується відсутність майнового правонаступництва [PERSON] після [PERSON] . Як зазначає Заявник, ці відомості /обставини не були відомі та не могли бути відомі, оскільки [PERSON] не перебуває й не міг перебувати у будь-яких спадкових правовідносинах з померлим. [PERSON] 14 вересня 2025 року представником [PERSON] , адвокатом Бондаренком І. О. були надані додаткові пояснення у справі, в яких представник зазначив, що за результатами вивчення матеріалів справи отриманої Спадкової справи [PERSON] , вбачається, що заявником реєстрації смерті [PERSON] є інша особа, а не сторони у справі; дружина померлого та [PERSON] зареєстровані за адресою, визначеної як місце проживання померлого на день смерті; жодного факту звернення за отриманням спадщини або відмови від її прийняття не встановлено. Позивач із матеріалами справи ознайомлений через систему Електронний Суд, із датами розгляду справи повідомлений належним чином, однак правом участі у справі та висловлення своєї позиції по суті Заяви не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Під час подання Заяви про перегляд Заочного рішення представник Заявника адвокат Бондаренко І О. заявив клопотання про витребування у Другої нотаріальної контори Миколаївської області спадкову справу [PERSON] , мотивуючи тим, що на відповідний адвокатський запит відповіді отримано не було. Судом клопотання представника Заявника було задоволено й спадкова справа була витребувана. 04 вересня 2025 року представником Заявника [PERSON] було подано Клопотання про долучення доказів, яким останній просить долучити до матеріалів справи Копію Свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] від 10.10.1989, яким Заявник підтверджує відсутність родинних зв`язків між [PERSON] та померлим [PERSON] , як син та батько відповідно. Клопотання судом задоволено та Свідоцтво про народження судом долучено до матеріалів справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2025 судом клопотання представника Заявника було задоволено й спадкова справа була витребувана. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва клопотання задоволено та Свідоцтво про народження судом долучено до матеріалів справи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2025 судом витребовувалася з Міського відділу ДРАЦС у місті Миколаєві інформація щодо наявності актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . На виконання ухвали суду Міським відділом ДРАЦС у місті Миколаєві запитувана інформація була підтверджена та зокрема підтверджено, що [PERSON] не є батьком [PERSON] . З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. IV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 26.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 11257500000, відповідно до умов якого банк передає позичальнику кредит у розмірі 163770,00 грн.. 17.11.2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №49, відповідно до умов якого, право вимоги за кредитним договором № 11257500000 від 26.11.2007 року перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». Таким чином, позивач вказує, що [PERSON] порушив умови укладеного кредитного договору, у зв`язку з чим сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором - ТОВ «Українська факторингова компанія» за Кредитним договором № 11257500000 від 26.11.2007, становить 324323,66 грн. ТОВ «Українська факторингова компанія» стало відомо, що боржник [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть №122 від 06.06.2018 року. 21.08.2019 року ТОВ «Українська факторингова компанія» як кредитор спадкодавця направило вимогу кредитора №541/08 до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, а згідно листа Другої Миколаївської державної нотаріальної контори №2001/02-14 повідомлено, що на підставі претензії кредитора заведено спадкову справу, та, спадкоємцям буде повідомлено про обов`язок задовольнити вимоги кредитора. 22.05.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва своїм Заочним рішенням задовольнив позовні вимоги щодо стягнення на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» з [PERSON] . Та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором. «22» травня 2025 року представником [PERSON] адвокатом Бондаренком І. О. була подана Заява про перегляд Заочного рішення. Розглядаючи Заяву про перегляд Заочного рішення судом встановлено Після смерті [PERSON] заяву про реєстрацію смерті подавала особа, яка не є стороною у справі [PERSON] . Вимога кредитора до спадкоємців на адресу Другої державної нотаріальної контори Миколаївської області не зазначає персоніфікований склад спадкоємців та що ними є [PERSON] . В спадковій справі [PERSON] зафіксовано, що місцем смерті останнє місце проживання є [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані Заявник [PERSON] разом зі своєю матір?ю [PERSON] , яка є дружиною померлого. Жодного факту звернення за отриманням спадщини або відмови від прийняття спадщини; усунення від права спадкування не зафіксовано. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із частинами п`ятою сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1258 ЦКУ спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦКУ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. У четверту чергу права на спадкування за законом особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦКУ). Необхідність встановлення цих обставин підтверджується й позиціями Верховного Суду. Пунктом 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Так, у Постанові від 24.11.2021 № 615/473/20 Верховний Суд підтверджує обов`язок суду встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця(ів) за боргами спадкодавця. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12. У Постанові від 27.02.2023 у справі № 572/1497/22 Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі N 295/15702/20. Також, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові ВС від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. В постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 645/3265/13-ц від 25.04.2018 зазначено, що застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності і кредитор має право вимагати від спадкоємців боржника стягнення суми заборгованості за кредитним договором, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна. Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Постановою від 18 вересня 2019 року справі № 336/7643/18 Верховний Суд дійшов висновку, що вирішуючи спір, суди не дослідили наявність обставин, якими банк обґрунтовував свої вимоги, зокрема, фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому частиною третьою статті 1268 ЦК України. Виходячи із вищезазначених обставин, норм чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, [PERSON] не є рідним сином померлого, а тому може відноситися лише до четвертої черги спадкування, як особа, що приживала разом із померлим протягом п`яти останніх років. Оскільки дружина, як перша черга спадкування прийняла спадщину за померлим, то інші черги спадкоємців позбавляються права на спадкування. З цієї причини [PERSON] не прийняв спадщину за померлим. [PERSON] , як потенційний спадкоємець за 4 чергою спадкування, не успадкував майно [PERSON] , тим паче Позивач не довів, що - інші спадкоємці попередніх черг спадкування відмовились від спадщини та - черговість отримання спадщини перейшла до четвертої черги. - тим самим Заявник довів, що жодного майна, вартість якого можна встановити та за якою лімітувати обсяг правонаступництва, не успадковував, тому на нього не розповсюджуються боргові зобов`язання померлого. Таким чином, оскільки [PERSON] не отримав від спадкодавця у спадщину жодного майна, то вій й не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у нього відсутній жодний обов`язок задовольняти будь-які вимоги вимоги кредиторів померлої особи [PERSON] , зокрема й в рамках цього провадження VI. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати а саме судового збору у розмірі 6143,00 гривень. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial