Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 392107,09 гривень та судові витрати: 4705,29 грн. сплаченого судового збору і 31380,41 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування зазначає, що 30.01.2018 року АТ «Альфа-Банк» (кредитор) і [PERSON] (позичальник) уклали угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії), згідно з якою банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених угодою повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені угодою. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 200000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних, однак своїх зобов`язань за угодою належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.04.2024 року заборгованість за угодою складає 392107,09 гривень, з яких 296263,82 грн. прострочене тіло кредиту, 95233,72 грн. відсотки за користування кредитом, 609,55 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість). 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 12.05.2025 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, а також стягнути витрати на надання правової допомоги, посилаючись на те, що наданий паспорт споживчого кредиту є чинним та актуальним до 01.03.2018 року відповідно до ч.7 Паспорту споживчого кредиту. Матеріали справи не містить підтверджень, що відповідач був ознайомлений із додатком №4 та договором на сайті банку, які згадані в оферті, і погодився з визначеними у них умовами. Відповідач заперечує факт порушення строків погашення кредиту і сплати відсотків. Згідно з наданим позивачем розрахунком, за період з 30.01.2018 року по 30.03.2024 року частина грошей, які на думку відповідача йшли на погашення заборгованості за тілом кредиту і відсотками, йшли на погашення комісії за обслуговування кредиту і овердрафту. Так, відповідачем було сплачено 54176,29 грн. погашення заборгованості за комісією РКО та 189695,86 грн. за овердрафтом. Відповідно до наданої банком оферти взагалі не було погоджено між позичальником і кредитором сплату за комісією РКО та овердрафтом. У зв`язку з чим, сума яка сплачена повинна була йти в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту і відсотками і загальна заборгованість мала бути 148234,94 грн. Крім того, взагалі не можливо визначити та встановити за які саме послуги стягувалася комісія. Така умова є нікчемною. 19.05.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що 30.01.2018 року відповідач власноручно підписав Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банком був підписаний акцепт, а відтак угода набрала силу. Відповідач підписав оферту, а отже виявила волю на укладення договору та отримала кредитні кошти, що підтверджує факт укладення договору. Також відповідно до договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АльфаБанк», якщо умовами угоди передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, банк з метою сприяння позичальнику у виконанні ним своїх зобов`язань за угодою, вчиняє дії на користь позичальника по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, які полягають в надані позичальнику комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню, що направленні на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобов`язань позичальника за угодою. Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АльфаБанк» визначено, що держатель зобов`язується у разі виникнення несанкціонованого овердрафту за будь-яким з рахунків повернути банку таку заборгованість та сплачувати проценти за користування ним у розмірі, визначеному тарифами, не пізніше 30 календарних днів після розрахункового циклу, в якому виникла відповідна заборгованість. Таким чином, умовами укладеної Угоди було передбачено списання комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості та овердрафту. 24.06.2025 року представник відповідача надав суду додаткові пояснення по справі, у яких зазначила, що відповідно до паспорту споживчого кредиту розмір кредитної заборгованості 8000,00 грн., строк кредитування 12 місяців. Згідно з розрахунком заборгованості, відсотки нараховувалися у період з 30.01.2018 року по 17.04.2024 року. Нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону. Позивачем списувались кошти як проценти за овердрафт, проценти за користування кредитом, сплата комісії за обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою смс-інформування, проте кредитним договором не узгоджені умови щодо списання коштів за смс-інформування, списання процентів за овердрафт та інші. Крім того, у вказаному рахунку відсутні жодні операції по зняттю готівки в банкоматі та інші операції, які б свідчили про використання кредитних коштів. Однак згідно з розрахунку заборгованості розмір боргу за тілом кредиту постійно збільшувалося та станом на 17 квітня 2024 року становив 394778,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка і її представник, будучи повідомленими судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачки у відзиві просив суд розглянути справи за їхньої відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві та поясненнях. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.01.2018 року між [PERSON] (позичальник) і АТ «Альфа Банк» (банк) укладено угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії) (а.с.7). Відповідно до умов вказаної угоди, визначено тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту «Максимум», ліміт кредитної лінії 200000,00 гривень, процентна ставка за користування кредитною лінією 35,99 % річних, тип процентної ставки фіксована, мета кредиту для особистих потреб. Розділом ІV Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної карти сторони визначили, що обов`язковий мінімальний платіж (далі ОМП) складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов додатку №4 до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Сторони також погодили щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку у розмірах, необхідних для щомісячної сплати страхового платежу. У розділі VІ Оферти зазначено, що клієнт повністю ознайомлений з усією інформацією щодо видачі кредиту та положеннями Закону України «Про споживче кредитування». 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа-Банк затверджено рішення про зміну найменування АТ Альфа-Банк на АТ Сенс Банк. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві підтвердила укладення між нею та банком договору, на умовах викладених в публічній пропозиції. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Отже, судом встановлено, що вказаний кредитний договір від 30.01.2018 року між АТ «Сенс Банк» та [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 30.01.2018 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Із аналізу зібраних у справі доказів можна дійти висновку, що при укладанні кредитного договору сторони узгодили тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту «Максимум», ліміт кредитної лінії 200000,00 гривень, процентна ставка за користування кредитною лінією 35,99 % річних, тип процентної ставки фіксована, мета кредиту для особистих потреб, розмір обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. Виконання кредитором своїх зобов`язань, фактична видача позичальнику кредиту та часткове виконання позичальником зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підтверджені позивачем наданням до справи розрахунку заборгованості за кредитом у гривні і виписки по рахунку (а.с.9-20, 21). Окрім розрахунку заборгованості АТ «Сенс-Банк» надало також виписку з рахунку [PERSON] за період з 30.01.2018 року по 17.04.2024 року, яка є первинним бухгалтерським документом та відображає повну інформацію щодо здійснених відповідачкою витрат та всіх нарахувань (а.с.9-20). Умови кредитування визначені в Оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка була підписана відповідачкою. Інформація про загальні умови кредитування з прикладом розрахунку орієнтовної вартості кредиту також була розміщена у Паспорті споживчого кредиту. Відповідачка фактично не заперечувала, що користувалася виданою їй карткою, що вказує на прийняття нею відповідних умов. У відзиві сторона відповідача не погоджується щодо доведеності укладення договору шляхом направлення оферти і акцептування пропозиції. В той же час, у самому відзиві, стороною відповідача визнано, що у відповідача існують правовідносини із позивачем. В паспорті споживчого кредиту встановлено строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умовами дотримання клієнтом умов договору. З виписки з рахунку вбачається, що [PERSON] користувалася кредитним лімітом з 30.01.2018 року та після закінчення 12 місяців, що вказує на продовження дії договору та правомірність нарахування банком процентів за користування кредитом. Відповідно до наведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, позичальник [PERSON] за кредитним договором від 30.01.2018 року має загальну суму заборгованості станом на 17.04.2024 року у розмірі 392107,09 гривень, що складається із простроченого тіла кредиту 296263,82 гривень; відсотків за користування кредитом 95233,72 гривень; овердрафту 609,55 гривень. З виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 30.01.2018 року по 17.04.2024 року вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, знімав та поповнював готівку, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становила 394778,20 гривень. 02.04.2024 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушень, в якій вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 384466,16 грн. станом на 25.03.2024 року (а.с.22). Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять. В той же час, суд вважає обґрунтованими доводи сторони відповідача щодо незгоди із нарахованими і списаними банком комісією РРО, овердрафтом, оскільки такі списання умовами паспорту споживчого кредиту від 30.01.2018 року та офертою не передбачено. Враховуючи викладене, наведений позивачем розрахунок заборгованості включає нарахування та списання банком сум, які не обумовлені умовами договору та його невід`ємної частини паспорту споживчого кредиту. Зі сторони відповідача в обґрунтування своїх заперечень щодо незгоди із розрахунком позивача наведений власний розрахунок суми боргу за виключенням сум, які нараховані та списані безпідставно. Заперечень та спростувань наведеному у відзиві розрахунку стороною позивача не надано. За таких обставин, суд вважає доводи відповідача щодо помилковості наведеного позивачем розрахунку заборгованості обґрунтованими, відтак вважає переконливим та правильним наведений представником відповідача розрахунок. Тому, враховуючи безпідставність нарахування та списання грошових коштів на комісію РРО і овердрафт, загальна сума боргу підлягає зменшенню на цю суму (загальна сума заборгованості у розмірі 392107,09 гривень безпідставно списана банком комісія РКО у розмірі 54176,29 грн. безпідставно списаний банком овердрафт у розмірі 189695,86 грн. овердрафт у розмірі 609,55 грн.) і складає 147625,39 гривень. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням, згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником відповідача у відзиві, у розмірі 147625,39 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4705,29 грн. (а.с.30), як передбачено ст.4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 147625,39 грн., що становить 37,65 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1771,54 грн. судових витрат. Щодо вимог представника позивача і представника відповідача про стягнення з витрат на правову допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. У зв`язку з тим, що позов задоволено частково на 37,65 %, а також враховуючи те, що як з відповідача на користь позивача, так і з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, виходячи з предмету та складності справи, часу, необхідного для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України звільняє сторони від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу.

Outcome: partial