Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Ратнівської селищної ради та [PERSON] про визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 27.11.2025 року позов [PERSON] до Ратнівської селищної ради та [PERSON] про визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту задоволено повністю. Зокрема, визнано недійсним укладений між Ратнівською селищною радою та [PERSON] договір про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025 року відносно частини земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована на [ADDRESS] , з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217, скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ратнівської селищної ради Чикор О.І. № 79349689 від 06.06.2025 про державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 60245444 та стягнуто з Ратнівської селищної ради та з [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 1211,20 грн. судового збору. 02.12.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Філончук Н.В. звернулась із клопотанням про стягнення з Ратнівської селищної ради та [PERSON] витрат на правничу допомогу. Вимоги клопотання мотивує тим, що при ухваленні вказаного рішення судом було вирішено лише питання стягнення судового збору, як одного з видів судових витрат. Питання стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу не було вирішено, оскільки до закінчення судових дебатів заявлено відповідне клопотання. На підтвердження понесених витрат до вказаного клопотання представник позивача додає відповідні документи. Покликаючись на норми ч.8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача Філончук Н.В. просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення та стягнення з Ратнівської селищної ради та [PERSON] в користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 5250 грн. 16.12.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Усаченка М.О. до суду надійшли письмові заперечення на клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Філончук Н.В. про стягнення витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача вказує, що [PERSON] у своїй позовній заяві не було визначено попередній розрахунок суми судових витрат та жодної інформації про те, що понесено або очікується понесення судових витрат на професійну правничу допомогу. Також відсутній детальний опис виконаних послуг. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Філончук Н.В. про стягнення витрат на правничу допомогу. 17.12.2025 року від представника відповідача Ратнівської селищної ради - Садчикова В.Р. до суду надійшли письмові заперечення на клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Філончук Н.В. про стягнення витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача вказує, що [PERSON] у своїй позовній заяві не зазначила інших розрахунків окрім судового збору, а в рішенні суду питання про судові витрати вже вирішені. Заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є очевидно неспівмірною. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Філончук Н.В. про стягнення витрат на правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] адвокат Філончук Н.В. подала клопотання про розгляд клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у її відсутності та у відсутності позивача, викладені в заяві вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Ратнівської селищної ради - Садчиков В.Р. під тримав подане заперечення, просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача. Заслухавши представника відповідача, відповідачку, дослідивши додані до клопотання документи, суд дійшов такого висновку. Ч.1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Судом встановлено, що до закінчення судових дебатів у справі представник позивача адвокат Філончук Н.В. зробила заяву про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що рішення ухвалене судом 27.11.2025 року, до суду представник позивача [PERSON] адвокат Філончук Н.В. із клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу звернулась 02.12.2025 року, через систему «Електронний суд». Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). У своїх запереченнях представник відповідача [PERSON] адвокат Усаченко М.О. посилається на те, що позивачем у своїй позовній заяві не було визначено попередній розрахунок суми судових витрат та жодної інформації про те, що понесено або очікується понесення судових витрат на професійну правничу допомогу не було, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні клопотання. Так, ч.2 ст.134 ЦПК України передбачено право суду відмовити стороні у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в разі неподання цією стороною попереднього розрахунку суми судових витрат. Однак, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Реалізація судом цього права в кожному конкретному випадку залежить від встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зокрема внаслідок доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 08.03.2023 року в справі № 755/7694/20. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд зауважує, що неподання [PERSON] попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не призвело до порушення принципів змагальності та рівності, оскільки не позбавило представників відповідачів можливості подати до суду заперечення про зменшення розміру таких витрат відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено наступне: «Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. На підтвердження надання правничої допомоги та її обсягу до матеріалів справи додано: - копію ордера серії АС № 1159573 від 16.10.2025 року; - копію Договору про надання правової допомоги від 15.10.2025 року укладеного між [PERSON] та адвокатом Філончук Н.В. відповідно до розділу 3 якого сторони узгодили, що розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги становить 3000 грн. за ознайомлення з матеріалами справи та 2500 грн. за участь адвоката в одному судовому засіданні; - копію акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.12.2025 року про те, що адвокат надав, а клієнт отримав послуги визначені в розділі 3 Договору у повному обсязі, вартість послуг становить 10500 грн.; - копію прибуткового касового ордера від 01.12.2025 року на суму 10500 грн. Детальний розрахунок понесених витрат представник позивача навела в заяві про стягнення судових витрат (том 1 арк. спр. 91). Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial