Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 14.11.2025 [PERSON] звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти за неотриману послугу, а саме надання дизельного палива в розмірі 17 161 грн 50 коп., а також стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] за допомогою мобільного додатку «Jet», встановлений на його мобільному телефоні, придбав у ТОВ «Інкам Фінанс» дизельне паливо ДП Євро5 в об`ємі 282,82 літри на загальну суму 17 161 грн 50 коп. Дану купівлю палива позивач здійснював у декілька етапів: 1) 25.07.2024 сплачено 5 049 грн; 2) 28.09.2024 сплачено 4 039 грн 20 коп.; 3) 23.10.2024 сплачено 4 749 грн; 4) 30.10.2024 сплачено 2 374 грн 50 коп.; 5) 02.11.2024 сплачено 949 грн 80 коп. Однак позивач не отримав від відповідача ні придбаного ним палива, за яке в повному обсязі сплатив кошти, ні компенсації вказаних коштів, що є порушенням прав споживача. У досудовому порядку позивач пропонував відповідачу повернути йому кошти за неотриманий товар, однак відповідач добровільно кошти не повернув. Окрім матеріальної шкоди, позивачу завдану моральну шкоду, у зв`язку із чим позивач був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертатись до відповідача, як усно, так і письмово, звертатись за юридичною допомогою. Внаслідок цього у позивача погіршився стан здоров`я, останній почав відчувати головні болі, підвищення тиску, нервове напруження, що змусило його звертатись до лікарів. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 грн. Доводи сторін у справі Позивач просив позов задовольнити. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися, доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] за допомогою мобільного додатку «JET», встановлений на його мобільному телефоні, придбав у ТОВ «Інкам Фінанс» дизельне паливо ДП Євро5 в об`ємі 282,82 літри на загальну суму 17 161 грн 50 коп. (а.с. 9-12). Дану купівлю палива позивач здійснював у декілька етапів: 1) 25.07.2024 сплачено 5 049 грн; 2) 28.09.2024 сплачено 4 039 грн 20 коп.; 3) 23.10.2024 сплачено 4 749 грн; 4) 30.10.2024 сплачено 2 374 грн 50 коп.; 5) 02.11.2024 сплачено 949 грн 80 коп. Обставини перерахування зазначеної суми коштів позивачем на рахунок відповідача підтверджуються наданими суду копіями квитанцій (а.с. 13-17). 31.07.2025 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою до 13.08.2025 повернути йому кошти, сплачені ним за паливо, яке він не отримав, в сумі 17 161 грн 50 коп., (а.с. 26, 29). 16.09.2025 позивач звернувся до Держпродспоживслужби України із скаргою щодо неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Листом Держпродспоживслужби України від 03.10.2025 повідомлено позивачу, що рішення про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про захист прав споживачів за зверненням позивача не прийнято, а тому відсутні підстави для проведення позапланової перевірки (а.с. 27, 28, 30). Відповідно до публічного договору купівлі-продажу товару (акцепт) ТОВ «Інкам Фінанс» пропонує всім дієздатним фізичним особам, юридичним особам, ФОП купити товар через мобільний додаток та/або сайт продавця. Відповідно до ст. 642 ЦК України повним і беззаперечним прийняттям даної угоди (акцепт) є момент реєстрації або факт покупки товару через мобільний додаток або веб-сайт (а.с. 18). Згідно із п. 10.1 вказаного договору ця угода набирає чинності та діє безстроково: або з моменту реєстрації користувача на веб-сайті товариства; або з моменту установки мобільного додатку. Пунктом 1.1 договору визначено терміни, які вживаються у такому значенні: мобільний додаток це мобільний додаток «JET», встановлений на Вашому мобільному пристрої. Отже, позивач, встановивши мобільний додаток «JET» на своєму мобільному пристрої, та придбавши товар у відповідача через вказаний мобільний додаток, прийняв умови публічного договору купівлі-продажу товару (акцепт) в електронній формі та набув прав і обов`язків покупця за цим договором, відповідно до ст. ст. 642 ЦК України (а.с. 9-12). Відповідно до п. 4.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товар (нафтопродукти), визначений у замовленні покупця, розміщеному за допомогою мобільного додатку та/або веб-сайту, з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) паливної картки, на якій воно враховується, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар, відповідно до умов договору. Згідно із п. 4.3, п. 5.5 договору покупець самостійно та на власний розсуд обирає розміщений у мобільному додатку та/або веб-сайті товар: вид, кількість нафтопродукту, адресу АЗС, паливо-роздавальну колонку. Фізична передача товару покупцеві проводиться через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. Кількість товару, що відпускається на АЗС, вибирається покупцем самостійно. Відповідно до п. 6.3 продавець несе відповідальність щодо товару, придбаного через мобільний додаток та/або на веб-сайті, передбачену законодавством України. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Отже, на спірні правовідносини, які виникли на підставі публічного договору купівлі-продажу, розповсюджується сфера дії Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін уразі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Судом встановлено, що за допомогою інформаційно-комунікаційних систем укладено публічний договір\~купівлі-продажу\~товару (акцепт) у електронній формі, яка прирівнюється до письмової форми. На виконання умов договору позивач передав відповідачу кошти в рахунок оплати предмета договору пального, яке обліковується у мобільному додатку «JET» на Віртуальній паливній картці. Передоплата в безготівковій формі на розрахунковий рахунок продавця, за допомогою платіжної картки була здійснена на загальну суму 17 161 грн 50 коп. Однак,\~продавець ТОВ «Інкам\~Фінанс» не виконало умови договору, які визначені у пунктах 4.1, 5.5 договору, а саме не передав у власність покупця товар (нафтопродукти), визначений у замовленні покупця, розміщеному за допомогою мобільного додатку, не здійснив фізичну передачу товару покупцеві, яка повинна бути проведена через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. ТОВ «Інкам Фінанс», як продавець, не виконав умови Договору, оскільки не передав позивачу товар на загальну суму 17 161 грн 50 коп. та не повернув грошові кошти, сплачені як попередня оплата. Таким чином відповідач, незважаючи на відсутність придбаного позивачем товару, що є предметом договору купівлі-продажу, сплачені позивачем кошти за товар не повернув, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення попередньої оплати за договором підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав сспоживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачем не надано належних, допустимих й достатніх доказів на підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди. Ураховуючи, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в цій частині. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними, допустимим і достатніми доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд покладає на відповідача сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягує його з відповідача в дохід держави. Ураховуючи, що судом задоволено одну із двох позовних вимог майнового характеру, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: partial