Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.2024 між ТОВ "МАНІФОЮ" та відповідачем укладено договір позики №6997287, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти, які він зобов"язався повернути та сплатити відсотки. 11.01.2024 між ТОВ "МАНІФОЮ" та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свої зобов"язання, відтак в нього виникла заборгованість в розмірі 26 000,00 грн., з урахуванням заборгованості за процентами за користування позикою та процентами на просторочену позику. 06.08.2024 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та відповідачем укладено договір позики №06185-08/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти, які він зобов"язався повернути та сплатити відсотки. 24.12.2024 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та позивачем укладено договір факторингу №24122024, відповідно до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свої зобов"язання, відтак в нього виникла заборгованість в розмірі 20250,00 грн., з урахуванням заборгованості за процентами та штрафними санкціями. 30.05.2024 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та відповідачем укладено договір позики №45492-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти, які він зобов"язався повернути та сплатити відсотки. 22.01.2025 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та позивачем укладено договір факторингу №22012025/2, відповідно до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свої зобов"язання, відтак в нього виникла заборгованість в розмірі 9333,20 грн., з урахуванням заборгованості за процентами та штрафними санкціями. 31.07.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем укладено договір позики №2343265, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти, які він зобов"язався повернути та сплатити відсотки. 14.06.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свої зобов"язання, відтак в нього виникла заборгованість в розмірі 18183,00 грн., з урахуванням заборгованості за процентами, процентами за понадстрокове користування позикою, пенею, комісією. 06.08.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачем укладено кредитний договір №07396-08/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти, які він зобов"язався повернути та сплатити відсотки. 27.11.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та позивачем укладено договір факторингу №27112024/2, відповідно до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свої зобов"язання, відтак в нього виникла заборгованість в розмірі 14210,00 грн., з урахуванням заборгованості за процентами, штрафом. Оскільки відповідачем не виконуються договірні зобов"язання щодо повернення кредитних коштів, позивач як новий кредитор змушений звернутися з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 87 976,20 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 серпня 2025 року справу передано на розгляд Франківського районного суду міста Львова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2025 року, справу передано для розгляду судді Гулієвій М. І. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В чергове судове засідання представник позивача та відповідач не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. В позовній заяві представник позивача просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що відповідач повторно не прибув в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. На підставі ч.1 ст.281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] укладено договір позики №6997287, відповідно до п.2.1. якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов"язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Згідно розділу 2 договору, сума позики - 13000,00 грн., строк позики до 10.05.2024 (75 днів), загальні витрати за позикою 4875,00 грн., акційна процентна ставка фіксована - 1,00000% на день, базова процентна ставка - 2,50000% на день, основна процентна ставка фіксована - 2,50000% в день, денна процентна ставка становить 0,50000%. П.2.5 договору визначено, що позика надається позичальнику в день підписання стронами договору шляхом безготівкого перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. З договору вбачається, що такий підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем підписані паспорт позики, графік платежів, додаткові угоди щодо продовження строку позики. 06 серпня 2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №06185-08/2024, відповідно до п.1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно розділу 1 договору, кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 03.12.2024, денна процентна ставка - 1,5%. Відповідно до п.1.6. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5167-80хх - хххх - 6308 протягом одного робочого дня з прийняття рішення про видачу кредиту. З договору вбачається, що такий підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також за допомогою електронного підпису відповідачем підписані графік платежів, паспорт споживчого кредиту. 30 травня 2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №45492-05/2024, відповідно до п.1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно розділу 1 договору, кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 26.09.2024, денна процентна ставка - 1,50%. П.1.6. договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з прийняття рішення про видачу кредиту. З договору вбачається, що такий підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також за допомогою електронного підпису відповідачем підписані графік платежів, паспорт споживчого кредиту. 31 липня 2024 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2343265, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк (строк позики), з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. Відповідно до розділу 2 договору, сума позики - 5800,00 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики/день - 0,01%, комісія за надання позики 13,21%, денна процентна ставка 0,45%, проценти за понадстрокове користування позикою за день 5%, пеня 5% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 392,25%. З договору вбачається, що такий підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також за допомогою електронного підпису відповідачем підписана таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором. 06 серпня 2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та [PERSON] підписано договір про надання фінансового кредиту №07396-08/2024, відповідно до п.1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно розділу 1 договору, кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 03.12.2024, денна процентна ставка - 1,50%. П.1.6. договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з прийняття рішення про видачу кредиту. З договору вбачається, що такий підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також за допомогою електронного підпису відповідачем підписані графік платежів, паспорт споживчого кредиту. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Законом України "Про електронну комерцію" на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до положень цього закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Зважаючи на вищезазначені норми закону, суд вважає встановленим, що договір позики №6997287 від 25 лютого 2024 року, договір про надання фінансового кредиту №06185-08/2024 від 06 серпня 2024 року, договір про надання фінансового кредиту №45492-05/2024 від 30 травня 2024 року, договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2343265 від 31 липня 2024 року, договір про надання фінансового кредиту №07396-08/2024 від 06 серпня 2024 року укладений його сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". З довідки за Вих. №3466_250423101119 від 23.04.2025 за підписом генерального директора ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" Є. Веліканова вбачається, що 06.08.2024 об 16 год. 35 хв. 01 сек. на картку [NUMBER] (вказана у відповідному кредитному договорі)перераховано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. З довідки за Вих. №3466_250423101119 від 23.04.2025 за підписом генерального директора ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" Є. Веліканова вбачається, що 30.05.2024 об 16 год. 40 хв. 05 сек. на картку [NUMBER] (вказана у відповідному кредитному договорі)перераховано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. 11.01.2024 між ТОВ "МАНІФОЮ" та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. 27.11.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та позивачем укладено договір факторингу №27112024/2, відповідно до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. 24.12.2024 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та позивачем укладено договір факторингу №24122024, відповідно до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. 22.01.2025 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та позивачем укладено договір факторингу №22012025/2, відповідно до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). До позовної заяви долучені відповідні копії витягів з реєстрів боржників до договорі факторингу, актів приймання-передачі реєстрів боржників, платіжних інструкцій, які свідчать про передачу прав вимоги за відповідними кредитними договорами Таким чином, позивач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитними договорами, на підставі долучених до матеріалів справи договорів, які відповідачем не спростовані, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно договорів. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №6997287 від 25 лютого 2024 року, станом на 11.12.2024 загальна сума заборгованості становить 26 000, 00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 10000, 00 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 16000, 00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №06185-08/2024 від 06 серпня 2024 року, станом на 24.12.2024 загальна сума заборгованості становить 20250, 00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 5000, 00 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 7 125, 00 грн., заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 8 125, 00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №45492-05/2024 від 30 травня 2024 року, станом на 22.01.2025 загальна сума заборгованості становить 9333, 20 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 5000, 00 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 3000, 00 грн., заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 1 333, 20 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №07396-08/2024 від 06 серпня 2024 року, станом на 31.05.2025 загальна сума заборгованості становить 14 210, 00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 3500, 00 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 5 985, 00 грн., заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 4 725, 00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2343265 від 31 липня 2024 року, станом на 31.05.2025 загальна сума заборгованості становить 18183, 00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 5800, 00 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 16, 82 грн., заборгованості за пенею в розмірі 11600, 00 грн., комісії в розмірі 766,18 грн. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по відсотках згідно кредитних договорів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача комісії та штрафних санкцій, то слід зазначити наступне. Ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що встановлення будь-яких платежів (комісій), які не є компенсацією витрат кредитодавця, пов`язаних із вчиненням нотаріальних дій, страхуванням предмета іпотеки, оцінкою майна тощо, а є платою за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь (обслуговування заборгованості, надання інформації), є неправомірним і свідчить про встановлення плати за користування кредитом, відмінної від процентів, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України "Про захист прав споживачів" (Постанова ВП ВС від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 ). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. З кредитних договорів вбачається, що такі укладені під час дії на території України воєнного стану. Відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) виклав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 04 червня 2025 року у справі № 752/30967/21, 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23. З огляду на зазначене, позов в частині стягнення з відповідача комісії та штрафних санкцій задоволенню не підлягає. Однак, в цілому суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані і не заперечені відповідачем. Для спростування доводів позову відповідач жодних належних і допустимих доказів в спростування позовних вимог, визначених законом, суду не представив. В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачу повернено грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлено позовні вимоги, щодо їх повернення. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач висловлював незгоду з діями фінансових установ, з посиланням на непогодження умов щодо розміру сплачених відсотків, тощо. Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі №367/4970/13-ц, провадження №61-19992св18, заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Крім цього, також варто звернути увагу на вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02 жовтня 2018 року , №917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року. З урахуванням викладеного, з відповідача слід стягнути загальну заборгованість по кредитних договорах в розмірі 61 426, 82 грн. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1948 грн. 96 коп. (61 426,82 грн.*3028,00 грн./87976,20 грн. = 2114,21 грн.)

Outcome: partial