Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

29.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 24.01.2025-100002020 від 24.01.2025 в розмірі 59 370,00 грн та 2 422,40 грн судового збору. Стислий виклад позовної заяви В обґрунтування позову зазначають, що 24.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн на строк 217 днів, тобто до 28.08.2025, зі сплатою відсотків у розмірі 1% в день протягом перших 3 чергових періодів та процентною ставкою у розмірі 0,5 % у день протягом наступних періодів, зі сплатою комісії з надання кредиту у розмірі 9 % від суми кредиту та дорівнює 1350 грн. Також 06.02.2025 сторони уклали додатковий договір, у якому обумовили збільшення суми кредиту до 18 000,00 грн та продовжили строк дії до 28.08.2025. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 59 370,00 грн, з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 18 000,00 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 27 510,00 грн, комісія в розмірі 1620,00 грн, 3240,00 грн додаткової комісї та неустойка у розмірі 9 000,00 грн. З метою захисту своїх майнових прав змушені звернутись до суду. Заяви, клопотання учасників справи. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його присутності. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні не подавав. Процесуальні дії у справі 30.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 19.11.2025, 18.12.2025 сторони не з`явилися. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (відповідач відповідно до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), суд вважає за доцільне згідно з положеннями ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи без участі учасників справи на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено,\~що 24.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 24.01.2025-100002020, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн на строк 217 днів, тобто до 28.08.2025, зі сплатою відсотків у розмірі 1% у день протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом до 26.04.2025, та сплатою 0,5 % у день протягом наступних чергових періодів, зі сплатою комісії у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 1350,00 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1350,00 грн у кожному другому черговому періоді (а. с. 19-25). Цього ж дня ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується копією квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів 24.01.2025 на суму 15 000,00 грн на номер картки [NUMBER] за договором кредиту № 24.01.2025-100002020 відповідно до договору на переказ коштів, укладеного із ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 14). Також 06.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору № 24.01.2025-100002020, відповідно до умов якого збільшена сума кредиту до 18 000,00 грн та продовжено строк дії договору на 204 дні до 28.08.2025. Того ж дня на рахунок [PERSON] було перераховано 3 000,00 грн (а. с. 14 зв. б.) Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 59 370,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 18 000,00 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 27 510,00 грн, комісія в розмірі 1620,00 грн, 3240,00 грн додаткової комісї та неустойка у розмірі 9000,00 грн (а. с. 13). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Крім того, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19), тому вимоги про стягнення комісії підлягають задоволенню. Однак у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) необхідно відмовити, оскільки відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд доходить висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial