Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Арцизька міська рада звернулась до Арцизького районного суду Одеської області з уточненою позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 жовтня 2003 року відповідачці у справі [PERSON] та її сину [PERSON] виконавчий комітет Арцизької міської ради видав ордер № 35 на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація місця проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] , підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, проте, зі слів сусідів, відповідачка в квартирі не проживає більше 7 років, що свідчить про відсутність відповідачки за місцем проживання понад встановлені законом строки, квартира занедбана, непридатна для проживання, потребує ремонту.Відповідно до заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 23 березня 2011 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] . На підставі розпорядження Іванівської районної державної адміністрації від 01 червня 2011 року [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї. Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов, складених на підставі перевірки умов проживання та виховання дітей, які перебувають під опікою, за період з 2011 р. по 2018 р. встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . За наявною інформацією, з моменту влаштування до прийомної сім`ї [PERSON] в м. Арциз не повертався та наразі фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , при цьому більше 7 років, за адресою місця реєстрації не проживає, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не приймає. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , шляхом зняття її з реєстрації місця проживання, а також стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 14 липня 2025 року, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року, залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року, витребувано від Комунального підприємства «Водоканал» (місцезнаходження: 68404, Одеська область, Болградський район, м. Арциз, вул. Відродження, буд. 4), інформацію про сплату житлово-комунальних послуг, а саме за період з 2018 р. по 2025 р. за адресою: [ADDRESS] ; витребувано від Комунального підприємства «Житловик» (місцезнаходження: 68400, Одеська область, Болградський район, м. Арциз, вул. Свободи, буд. 103), інформацію про сплату житлово-комунальних послуг, а саме за період з 2018 р. по 2025 р. за адресою: [ADDRESS] ; витребувано від Арцизької дільниці, Кілійського Підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (місцезнаходження: Одеська область, Болградський район, м. Арциз, вул. Якоба Клетта, буд. 73-В), інформацію про сплату житлово-комунальних послуг, а саме за період з 2018 р. по 2025 р. за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року, прийнято уточнену позовну заяву Арцизької міської ради до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Арцизької міської ради до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернулися поштові конверти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положення п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судові повістки надсилаються - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22). Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року в справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути у судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки поспіль відповідачки у судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для її неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачку про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві неявки поспіль відповідачки у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка з 14 липня 2025 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного заочного рішення жодного разу у судове засідання не з`явилася, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 жовтня 2003 року відповідачці у справі [PERSON] та її сину [PERSON] виконавчий комітет Арцизької міської ради видав ордер № 35 на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація місця проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою Арцизької міської ради від 13.05.2025 року № 06-0303/407. Зі слів сусідів, відповідачка [PERSON] в квартирі адресою: [ADDRESS] , не проживає більше 7 років, квартира занедбана, брудна, непридатна для проживання, потребує ремонту, виявлено сліди вологи, грибка та плісняви, що підтверджується копією акту обстеження квартири [ADDRESS] від 28 травня 2025 року. Як вбачається з копії довідки, виданої КП «Житловик» від 06 червня 2025 року № 104, заборгованість за управління будинком та прибудинковою територією за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.06.2025 року складає 13 940,38 гривень. Квартира адресою: [ADDRESS] , входить до переліку об`єктів комунальної власності Арцизької міської територіальної громади, управління яким здійснює Арцизька міська рада, на підставі рішення Арцизької міської ради від 16 квітня 2021 року № 288-VIII. Як видно з копії довідки, виданої Арцизькою міською радою від 15.05.2025 року, запис щодо реєстрації об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] , відсутній, що також підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 426669416 від 13.05.2025 року. Як вбачається з відповіді ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 11.07.2025 року, відповідачка у справі [PERSON] , [INFO] , з 04.11.2003 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як видно з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.09.2025 року, [PERSON] , [INFO] , з 17.12.2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді КП «Житловик» від 26.09.2025 року № 170, наданої на ухвалу суду від 24 вересня 2025 року, заборгованість за сплату житлово-комунальних послуг [PERSON] , а саме за період з 31.01.2018 року по 31.08.2025 року, за адресою: [ADDRESS] , становить 14 391,04 гривень. Як видно з відповіді КП «Водоканал» від 29.09.2025 року № 96, наданої на ухвалу суду від 24 вересня 2025 року, заборгованість за сплату житлово-комунальних послуг [PERSON] , а саме за період з 2018 року по 2025 р., за адресою: [ADDRESS] , становить 1 627,20 гривень. Відповідно до договору № 7441, укладеного з [PERSON] на водопостачання та водовідведення та у зв`язку з тривалим ненадходженням показників лічильника водопостачання за період з 01.01.2011 року по 01.10.2011 року, нарахування здійснювалось відповідно до встановлених норм споживання, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 1 627,20 грн. 01.10.2011 року нарахування було закрите. Як вбачається з відповіді ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від 30.09.2025 року № 587/06-02-3022, наданої на ухвалу суду від 24 вересня 2025 року, в період з 01.01.2019 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , споживачем не було здійснено жодної оплати за електричну енергію. Відповідно до заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 23 березня 2011 року у справі № 2-274/11, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] . На підставі розпорядження Іванівської районної державної адміністрації від 01 червня 2011 року [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї. Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов, складених на підставі перевірки умов проживання та виховання дітей, які перебувають під опікою, за період з 2011 р. по 2018 р. встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . За наявною інформацією, з моменту влаштування до прийомної сім`ї [PERSON] в м. Арциз не повертався та наразі фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відсутність відповідача за адресою реєстрації підтверджується також поштовим повідомленням про не можливість вручення судової повістки про виклик до суду, за місцем реєстрації у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідачки, а також доказів поважних причин відсутності відповідачки за зареєстрованим місцем проживання, також матеріали справи не містять доказів щодо здійснення позивачем перешкод в користуванні відповідачці житловим приміщенням. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачка не проживає більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Аргументом позивача, як підстави для визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою є її відсутність в квартирі більше 7 років. На підтвердження обставин її відсутності позивач надає акт про не проживання відповідачки в квартирі більше 7 років. Суд враховує, що вимога про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її задоволення, має фактичним наслідком позбавлення відповідачку права на житло. Проте таке позбавлення права має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та співмірним із тим тягарем, який у зв`язку із втратою житла покладається на сторону відповідача, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено те, що відповідачка не проживає на спірній жилплощі більше 7 років, не сплачує за житлово-комунальні послуги, квартира знаходиться в занедбаному стані, потребує ремонту, відповідачка втратила інтерес до спірного житла, перестала нести витрати на утримання квартири. Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що відповідачка не проживає у спірній квартирі тривалий час, суд приходить до висновку, що відповідачка, як особа, що понад шість місяців без поважних причин у житловому приміщенні не проживає, не є власником квартири, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідачки у вищевказаній квартирі порушує права позивача, оскільки квартира перебуває у комунальній власності Арцизької міської територіальної громади, відповідачка втратила право користування спірним житлом, тому позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції № 475 від 03.07.2025 року. На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved