Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що вона разом із своїм чоловіком [PERSON] та своїм сином - [PERSON] мешкають в одному будинку. На теперішній час вона є непрацездатною особою, оскільки є пенсіонером, їй призначена інвалідність 3 групи у зв`язку з тим, що вона страждає важкими хронічними захворюваннями. Розмір моєї пенсії є незначним. При цьому, пенсія є єдиним джерелом її існування. Вона не працює, не має будь яких доходів, крім пенсії. Також вона не має будь-якого майна, використання якого приносило б їй доходи. Грошових коштів, які вона отримує в якості пенсії, її абсолютно недостатньо для нормального проживання, зокрема, для придбання предметів першої необхідності, продуктів харчування в мінімальній кількості, лікарських препаратів, предметів одягу. Слід зазначити, що вона потребую регулярного вживання лікарських препаратів, вартість яких є дуже значною. У зв`язку з даними обставинами вона потребую матеріальної допомоги. Єдиною працездатною особою, яка б мала надавати їй матеріальну допомогу є [PERSON] , який офіційно працює, регулярно отримує заробіток у розмірі, який дозволяє йому надавати їй необхідну матеріальну допомогу. Але, в добровільному порядку [PERSON] не надає таку допомогу, має окремий бюджет і направляє свій заробіток на задоволення своїх особистих потреб. Крім того, стан здоров`я її сина є цілком задовільним. Інших працездатних осіб, які мали можливість надавати їй матеріальну допомогу, в тому числі, які б знаходились з нею в родинних відносинах, немає. Її чоловік - [PERSON] не може утримувати її, оскільки також є непрацездатною особою. [PERSON] є пенсіонером, страждає на хронічні захворювання, потребує регулярних медичних обстежень та регулярного лікування. Декілька років тому йому встановлювалась інвалідність 3 групи. Вважає, що з відповідача - [PERSON] можливо стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Тому, просить суд задовольнити її позовні вимоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі Свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Так, ст. 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до вимог ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Як з`ясовано судом, позивач є пенсіонером по інвалідності 3 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно статті 7 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн. Позов надійшов через підсистему «Електронний суд». Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 968,96 грн. (3028,00 грн. * 0,4 * 0,8). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved