Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованої особи: заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Кажук В.Б., звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що п. 2.14. рішення першої сесії четвертого демократичного скликання Старомізунської сільської ради від 16.04.2002 №9-1/02 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», прийнято щодо неї. В обґрунтування поданої заяви послалась на те, що рішенням першої сесії четвертого демократичного скликання Старомізунської сільської ради від 16.04.2002 №9-1/02 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» їй було передано у приватну власність земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку 0,1037 га; ведення селянського господарства - уроч. «Селище» - 0,1126 га; «Бори» - 0,0980 га; «Бабка» - 0,1350 га; «Г.бори» - 0,1098 га; «Боняш» - 0,15 га. Однак при виготовленні даного рішення сесії було допущено описку в написанні її прізвища та по батькові, а саме: замість правильного « [PERSON] » та « [PERSON] », зазначено « [PERSON] » і « [PERSON] », що позбавляє її можливості розпочати процедуру приватизації даних земельних ділянок. Вказує, що встановлення даного факту необхідне їй для реалізації свого права на приватизацію земельних ділянок. У судове засідання заявниця [PERSON] та її представник адвокат Кажук В.Б. не з`явились. Останній 23.12.2025 на електронну пошту суду надіслав заяву (а.с. 16), в якій зазначив про підтримання заяви та про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Вигодської селищної ради Івано Франківської області у судове засідання не з`явився, 23.12.2025 на адресу суду надіслав заяву (а.с. 15), в якій просить розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про відсутність заперечень щодо задоволення даної заяви. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 04 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання. Представники учасників справи 23.12.2025 подали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримання вимог заяви та про відсутність заперечень щодо задоволення такої. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: заявниця [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копію паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданим 09.02.2000 Долинським РВ УМВС України в Івано Франківській області (а.с. 2). Відповідно до копії архівного витягу, із рішення першої сесії четвертого деократичного скликання Старомізунської сільської ради від 16.04.2002 №9-1/02 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», заявнці було передано земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку 0,1037 га; ведення селянського господарства - уроч. «Селище» - 0,1126 га; «Бори» - 0,0980 га; «Бабка» - 0,1350 га; «Г.бори» - 0,1098 га; «Боняш» - 0,15 га. Проте, при виготовленні тексту рішення сесії було допущено описку в написанні її прізвища « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », та по батькові « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Наявність описки в рішенні сесії підтверджується і копією довідки старости Старомізунського старостинського окруну Вигодської селищної ради Івано Франківської області Т.Титаренка (а.с. 4), згідно із якою, вказані вище земельні ділянки були передані саме заявниці [PERSON] . Встановлення даного факту має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки надасть їй право здійснити приватизацію належних їй земельних ділянок. Правовідносини у даній справі виникли через описку у рішенні сесії сільської ради про передачу заявниці у приватну власність земельних ділянок. ІV. Оцінка суду: суд, взявши до уваги позицію представника заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявниками у справі про встановлення факту можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте не мають відповідних документів або у цих документах була допущена помилка, яку не можна виправити позасудовим шляхом. Згідно із роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, Державного акта на право приватної власності на землю. Також, як визначено ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявниці [PERSON] встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, оскільки після встановлення такого вона зможе здійснити приватизацію переданих їй у власність земельних ділянок. Таким чином, в ході судового розгляду, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даної заяви та встановлення факту прийняття п. 2.14. рішення першої сесії четвертого демократичного скликання Старомізунської сільської ради від 16.04.2002 №9-1/02 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», відносно заявниці. V. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України та

Outcome: approved