Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

08 грудня 2025 року за вх. № 2370571 судом отримано від Бігунець Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сошенка Івана 1/12» заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сошенка Івана 1/12» до Білоцерківської міської ради, [PERSON] , третя особа: Комунальна установа Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» про визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, скасування рішення про встановлення земельного сервітуту та скасування державної реєстрації права користування ( сервітуту ) ( т. 4 а. с. 122-128 ). Заява обґрунтована тим, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, 20.11.2025 адвокат Бігунець під час судового засідання перед початком судових дебатів зробила заяву щодо того, що докази розміру витрат, які були понесені у зв`язку з розглядом справи будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Вказане зумовлене тим, що АБ «Ірини Бігунець» та ОСББ «Івана Сошенка 1/12» узгодили, що оплата гонорару відбудеться вже після ухвалення рішення судом. Оскільки ОСББ «Івана Сошенка 1/12» оплатило послуги за надання правової допомоги лише 04.12.2025, кошти надійшли на рахунок лише наступного дня 05.12.2025, документи на підтвердження вказаних обставин адвокат Бігунець І.М. змогла отримати лише 05.12.2025. Враховуючи викладене, адвокат Бігунець І.М. не мала об`єктивної змоги підтвердити витрати раніше. 01.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення по вказаній справі. П`ятиденний строк для подачі вказаного клопотання припадає на 06.12.2025 ( субота ), тому останнім днем строку для подання клопотання є 08.12.2025, перший робочий день. В позовній заяві представником позивача було зазначено, що витрати на оплату послуг адвоката становлять 20 000 гривень. На підтвердження витрат додають додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 7/2 та акт № 1 обсягу наданих послуг і виконаних робіт та платіжну інструкцію № 9. На підтвердження витрат щодо проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи надають розрахунок судового експерта Черніна Я.О. на суму 30 291 грн та платіжні інструкції. Крім того, АБ «Ірини Бігунець» було понесено додаткові витрати у зв`язку з доставленням судового експерта Черніна Я.О. до суду 04.04.2025, виклик якого був ініційований саме представником відповідача для дачі пояснень щодо проведеної експертизи та сума склала 3000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Також, у зв`язку з організацією доставлення судового експерта Черніна Я.О. було залучено адвоката Долю Б.В. з його власним транспортним засобом. Сума добових на відрядження адвоката Долі Б.В. оплачена АБ «Ірини Бігунець» склала 800 грн, тоді як витрати на паливо склали 1000 гривень. Отже, загальна суму таки витрат склала 4 800 гривень. Тому, просила суд стягнути з Білоцерківської міської ради та [PERSON] на користь ОСББ «Івана Сошенка 1/12» судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 20 000 грн та витрати щодо проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи на суму 30 91 грн, а також витрати понесені у зв`язку з доставленням судового експерта до суду 04.04.2025 в сумі 4 800 гривень. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2025, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( т. 4 а. с. 146 ). Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 09.12.2025. Ухвалою від 09.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження за вищевказаною заявою та призначено її розгляд на 19.12.2025 ( т. 4 а. с. 149-150 ). 15.12.2025 за вх. № 73150 судом отримано від представника [PERSON] - адвоката Коваленко Ю.О. заперечення на заяву, в якій просила відмовити у задоволенні заяви ОСББ «Івана Сошенка 1/12» про розподіл судових витрат повністю, оскільки заявляючи до відшкодування 20 000 грн, які ОСББ «Івана Сошенка 1/12» понесло на правничу допомогу, представник не додала ні заяви про розподіл судових витрат, ані до інших матеріалів договір про надання правничої допомоги, укладений між ОСББ «Івана Сошенка 1/12» та АБ Ірини Бігунець», внаслідок чого неможливо встановити, які види правничої допомоги надаватимуться адвокатом, в яких обсягах, за якою ціною ( тарифом ) тощо. Крім того, у даній справі докази, якими підтверджуються розмір понесених позивачем судових витрат в суді, виготовлені 12.11.2025, вже існували і позивач не був позбавлений об`єктивної можливості надати їх до закінчення судових дебатів, оскільки після цієї дати відбулося ще два судових засідання ( 13.11.2025 та 20.11.2025 ), однак вказаною можливістю на свій розсуд не скористувався. Не підлягають до задоволення, на думку [PERSON] , і вимоги про відшкодування судових витрат в розмірі 4 800 грн АБ «Ірини Бігунець», як компенсація витрат, пов`язана із викликом експерта в судове засідання, адже ЦПК України не передбачено право представника сторони, адвоката, самостійно відшкодовувати судові витрати на свою користь безпосередньо від іншої сторони у справі. Пунктом 1 частини статті 2 статті 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» заборонено адвокату використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта. Крім того, вимога про відшкодування судових витрат в розмірі 4 800 грн АБ «Ірини Бігунець» суперечить доданому до заяви про розподіл судових витрат Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 7/2 від 15.11.2023, укладеного між ОСББ «Івана Сошенка 1/12» та АБ «Ірини Бігунець» 11 березня 2024 року, у відповідності до пункту 2 якого зазначено, що понесені адвокатом фактичні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги ( транспортні та потові витрати тощо ), покладаються на Клієнта. 18.12.2025 за вх. № 74237 судом отримано від [PERSON] відповідь на заперечення на клопотання. Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, сторони по справі викликалися в судове засідання на 19.12.2025, однак не з`явились. Відповідно до наявних у справі Довідок про доставку електронного документу, учасники були повідомлені та ухвала про розгляд вищевказаної заяви про ухвалення додаткового рішення від 09.12.2025 була доставлена всім 12.12.2025 до електронного кабінету ( представникам позивача, представнику відповідача Поліщук Ж.С., відповідачу Білоцерківській міській раді). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України). Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України). Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі ( ч. 5 ст. 130 ЦПК України ). В свою чергу, представником позивача адвокатом Бігунець І.М. звертаючись до суду з відповіддю на заперечення на клопотання, просила розгляд заяви ОСББ «Івана Сошенка 1/12» про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, здійснювати без участі позивача та представників позивача адвоката Бігунець І.М. та адвоката Долі Б.В. Також, звертаючись з запереченнями на заяву, представник [PERSON] адвокат Коваленко Ю.О. просила розгляд заяви ОСББ «Івана Сошенка 1/12» про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, здійснювати без участі [PERSON] та її представника з урахуванням вказаних вище заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, позивач ( представники ) та відповідач [PERSON] ( представник ), скористувалися вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Оскільки учасники справи були повідомлені належним чином, суд вважає можливим розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками, дійшов таких висновків. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2025 позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сошенка Івана 1/12» до Білоцерківської міської ради, [PERSON] , третя особа: комунальна установа Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» про визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, скасування рішення про встановлення земельного сервітуту та скасування державної реєстрації права користування ( сервітуту ), задоволені частково. Визнано недійсним договір № 10-08/62 про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, відносно земельної ділянки з кадастровим номером: 3210300000:04:008:0095, скасована державна реєстрація права користування (сервітуту) [PERSON] на земельну ділянку з кадастровий номер 3210300000:04:008:0095. В решті позовних вимог було відмовлено. Стягнуто з Білоцерківської міської ради та [PERSON] на користь ОСББ «Івана Сошенка 1/12» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 6 056 гривень, по 3 028 ( три тисячі двадцять вісім ) гривень з кожного. Врешті вимог щодо стягнення витрат на оплату послуг адвоката, витрат на комісію банків за здійснення платежів, поштові витрати на відправку листів та проведення експертизи в сумі 52 000 гривень було відмовлено. Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення не набрало законної сили. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Так, 20.11.2025 адвокат Бігунець під час судового засідання перед початком судових дебатів зробила заяву щодо того, що докази розміру витрат, які були понесені у зв`язку з розглядом справи будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Тобто, з боку сторони позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України було зроблено відповідну заяву. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначена заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була отримана судом 08.12..2025, що підтверджується відповідним штампом суду, направлена та сформована в системі «Електронний суд». 01.12.2025 судом було ухвалено рішення по вказаній справі, п`ятиденний строк для подачі вказаного клопотання припадає на 06.12.2025 ( субота ), тому останнім днем строку для подання клопотання є 08.12.2025, перший робочий день, тобто така заява подана в строк. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України ). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу з боку позивача надано: Договір про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023; Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, складений 11.03.2024; Акт № 1 обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості до договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, складений 12.11.2025; платіжна інструкція про сплату 20 000 грн від 04.12.2025. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог ( ч. 1 ст. 246 ЦПК України ). У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника [PERSON] - Романюка І. М. про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Натомість суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції. Тому, постанова суду апеляційної інстанції в частині витрат на правову допомогу підлягає скасуванню, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу - залишенню в силі. Такої позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Однак, у даній справі докази, якими підтверджуються розмір понесених позивачем судових витрат в суді, виготовлені 12.11.2025, вже існували і позивач не був позбавлений об`єктивної можливості надати їх до закінчення судових дебатів, оскільки після цієї дати відбулося ще два судових засідання ( 13.11.2025 та 20.11.2025 ), однак вказаною можливістю позивач не скористувався. Також, з боку сторони позивача відсутнє обґрунтування поважних причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. Не впливає на поважність причин неподання до закінчення судових дебатів доказів розміру понесених судових витрат та обставина, що ОСББ «Сошенка Івана 1/12» оплатило лише 04 грудня 2025 року суму гонорару, визначеному у Акті № 1 обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості від листопада 2025 року, адже, у частині 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо ). Тобто, наявність або відсутність оплати погодженого в Акті виконаних робіт сторонами розміру гонорару не впливає на оцінку судом самого розміру гонорару, а тому сам факт відсутності оплати визначеного розміру гонорару не являється поважною причиною неподання наявних доказів розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів. Так, у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Вказане стосується і щодо розміру понесених позивачем витрат на проведення експертного дослідження, адже, ОСББ «Сошенка Івана 1/12» не обґрунтувала поважність причин не подання Розрахунку вартості проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи до договору № 22/12-24 від 12.12.2024, рахунку-фактури № 22/29 від 12.12.2024, платіжної інструкції № 5 від 26.12.2024, платіжної інструкції № 8 від 13.01.2025 та акту приймання-передачі послуг від 06.01.2025 до закінчення судових дебатів. Окрім цього суд звертає увагу, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року було відмовлено врешті вимог, в тому числі щодо стягнення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 20 000 грн, та проведення експертизи в розмірі 30 000 грн, оскільки звертаючись до суду з позовною заявою, в прохальній її частині, стороною позивача окрім вимог щодо визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, скасування рішення про встановлення земельного сервітуту та скасування державної реєстрації права користування ( сервітуту ), сторона позивача просила стягнути з відповідачів Білоцерківської міської ради та [PERSON] на користь ОСББ «Івана Сошенка 1/12» судові витрати на оплату послуг адвоката (правничу допомогу) 20 000 грн, на комісію банків за здійснення платежів та очікувані поштові витрати на відправку листів розмірі 2000 грн, витрати на проведення експертизи в сумі 30 000 гривень, загалом 52 000 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, одночасно вирішуючи вимоги позивача стосовно його позовних вимог, суд з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Отже в даному випадку, судом вирішено справу по суті та було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами з урахуванням вимог ст. 13 та ст. 141 ЦПК України. Тому з урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача в частині стягнення з Білоцерківської міської ради та [PERSON] на користь ОСББ «Івана Сошенка 1/12» судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 20 000 грн та витрати щодо проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи на суму 30 91 грн є такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь АБ «Ірини Бігунець» витрати понесені у зв`язку з доставленням судового експерта до суду 04.04.2025 в сумі 4 800 грн, то з цього приводу суд зазначає про таке. Так, витрати на доставлення судового експерта можуть бути стягнуті на користь адвокатського бюро (або сторони, що їх понесла), оскільки це частина «витрат, пов`язаних із розглядом справи», що включають витрати на залучення спеціалістів та експертів, але лише за умови їх документального підтвердження, фактичного здійснення, необхідності та обґрунтованості розміру, відповідно до норм процесуального законодавства (ЦПК). Отже, Адвокатське об`єднання має право на відшкодування сплачених витрат, пов`язаних із доставкою судового експерта, оскільки це входить до складу "витрат, пов`язаних із розглядом справи", які стягуються з іншої сторони на користь тієї, що виграла (пропорційно), за умови надання належних доказів (договір, акти, платіжки), а отже, такі витрати, як і витрати на правову допомогу, є відшкодовуваними, якщо їх документально доведено Якщо адвокатське бюро уклало договір і сплатило за доставку експерта (або самі несли ці витрати), і це доцільно для справи, ці витрати підлягають відшкодуванню. Так, на підтвердження понесення таких витрат ( 4 800 грн ), адвокатом Бігунець І.М. додано до заяви про розподіл/відшкодування/компенсація судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи рахунок-фактуру від 04.04.2025, платіжну інструкцію від 09.04.2025 на суму 3000 грн, наказ від 03.04.2025 № В001-25 про відрядження до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області адвоката Доля Богдана Володимировича на 1 робочі дні, а саме з 04.04.2025 та фіскальний чек від 04.04.2025 на заправку паливом. Однак, у даній справі докази, якими підтверджуються розмір понесених вищевказаних витрат, виготовлені 04.04.2025, вже існували і Адвокатське бюро не було позбавлено об`єктивної можливості надати їх до закінчення судових дебатів, відсутнє обґрунтування поважних причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, що є підставою про відмову у задоволенні заяви в цій частині, що узгоджується з позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21. Крім того, згідно договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, укладений між Адвокатським бюро «Ірини Бігунець» та ОСББ «Сошенка Івана 1/12», сторони дійшли наступного. Відповідно до п. 4.2 договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, попередньо узгоджений Сторонами розмір гонорару може визначатися у додатках до Договору. Остаточний розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом, вказується в актах про надання правової допомоги. Згідно з п. 4.4 договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, Адвокатське бюро має право на компенсацію понесених ним фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги ( витрати на оплату друкарських, копіювальних, нотаріальних послуг, транспортні витрати, витрати на відрядження, витрати на залучення третіх осіб для виконання покладених на Адвокатське бюро обов`язків тощо ). У Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, складеного 11.03.2024, у його пункті 2 зазначено, що попередньо узгоджений Сторонами розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом адвокату складає 20 000 грн. Також, Сторони погодили, що понесені адвокатом фактичні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги ( транспортні та поштові витрати тощо ), покладаються на Клієнта. Отже, звертаючись до суду з даної заявою про розподіл/відшкодування/компенсація судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи щодо стягнення с [PERSON] на користь АБ «Ірини Бігунець» витрати понесені у зв`язку з доставленням судового експерта до суду 04.04.2025 в сумі 4 800 грн, відсутнє обґрунтування поважних причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, а також суперечить доданому до заяви вказаному вище Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 7/2 від 15.11.2023, складеного 11.03.2024, де у відповідності до пункту 2 зазначено, що понесені адвокатом фактичні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги ( транспортні та поштові витрати тощо ), покладаються на Клієнта. Тому вимоги в цій частині, стягнення з [PERSON] на користь АБ «Ірини Бігунець» витрати понесені у зв`язку з доставленням судового експерта до суду 04.04.2025 в сумі 4 800 грн, не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed