Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

20.10.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19698,19 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 7000 грн професійну правничу допомогу. Позов мотивований тим, що 31.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису було укладено кредитний договір №00-9804801, за умовами якого позичальниця отримала кредит на суму 5830 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 20.01.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відповідно до умов договору факторингу №20012025-МК/Ейс відступило право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором для Товариства на загальну суму 19698,19 грн. Відповідачка не виконувала умови договору, не сплачува платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість у розмірі 19698,19 грн, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 5830 грн та заборгованості по відсотках в сумі 13868,19 грн. Ухвалою судді від 29.10.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, які надійшли до суду 17.12.2025. Відповідачці за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копію позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження, однак згідно з відмітки відділення Укрпошти від 12.11.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. Відповідачка у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 31.05.2024 [PERSON] зайшов на офіційний сайт ТОВ «МАКС КРЕДИТ», де оформила в електронному вигляді договір кредитної лінії №00-9804801 (далі - Договір), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 21119. Одноразовий ідентифікатор 21119 відправлений 31.05.2024 о 14.:32:24 на номер мобільного телефону [NUMBER] відповідачки та введений нею 31.05.2024 о 14:32:36, що підтверджується даними копій кредитного договору та довідки про ідентифікацію. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5300 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит Кредитодавцю (дата повернення кредиту): 26.05.2025 (п.1.3 Договору). Оплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в періодичну дату оплати процентів, а саме: 15.06.2025, та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування (п.1.4. Договору). Згідно з п.1.5. Договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (п.1.5.1. Договору) За положеннями п.1.6. Договору за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію в у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 530 грн. Сума кредиту 5500 грн перераховується кредитодавцем на рахунок пПозичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) (п.2.8 Договору). Відповідно до п. 7.10 Договору підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність за згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору та Правил. На підтвердження позовних вимог позивачем також надано Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», які діють з 27.03.2024. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором №00-9804801 від 31.05.2024 виконало в повному обсязі та надало для [PERSON] грошові кошти у розмірі 5300 грн шляхом перерахунку на платіжну карту відповідача [NUMBER] через ТОВ «Платежі Онлайн» за допомогою платіжного сервісу «Platon», що підтверджується відомостями довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 173/02 від 06.02.2025, реєстру транзакцій до неї, а також листа АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-21633 івд 16.12.2025 та виписки по рахунку № [NUMBER] , за даними яких на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 31.05.2024 здійснено зарахування коштів в сумі 5300 грн. 20.01.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відповідно до умов договору факторингу №20012025-МК/Ейс відступило для ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а Фактор прийняв їх та сплатив Клієнту суму фінансування на умовах визначених цим договором. Факт оплати позивачем отриманих за вказаним договором факторингу прав вимог до боржників підтверджується даними платіжної інструкції № 2 від 31.01.2025. За даними акта прийому передачі Реєстру Боржників від 20.01.2025 до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 Товариство прийняло від ТОВ «Макс Кредит» Реєстр Боржників в кількості 3155 осіб. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 від ТОВ «Макс Кредит» до Товариства перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9804801 від 31.05.2025 на загальну суму заборгованості у розмірі 19698,19 грн, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 5830 грн та заборгованості по відсотках в сумі 13868,19 грн. Згідно з наданим детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №00-9804801 від 31.05.2024, здійсненим первісним кредитором, загальна заборгованість [PERSON] станом на 20.01.2025 становить 19968,19 грн, з яких: 5300 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 13868,19 грн заборгованість по відсотках (нарахування відсотків здійснено за період з 31.05.2024 по 20.01.2025), 530 грн заборгованість по комісії, а також 2385грн - штрафні санкції згідно умов договору. Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача заборгованість [PERSON] за кредитним договором №00-9804801 від 31.05.2024 за період з 20.01.2025 по 01.10.2025 становить 19698,19 грн, з яких: 5830 грн заборгованість по тілу кредиту, 13868,19 грн заборгованість по відсотках, 0,00 грн заборгованість по штрафним санкціях. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по штрафних санкціях. Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог суд виходить з такого. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що договір кредитної лінії №00-9804801 від 31.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] є укладеним. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу узгоджену сторонами договору суму кредиту. Проте відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом. Докази сплати [PERSON] заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості. Зважаючи на оформлені в належному порядку кредитний договір №00-9804801 від 31.05.2024 та договір факторингу, Товариство є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №00-9804801 від 31.05.2024 відповідає умовам укладеного з відповідачкою договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснено в межах строку кредитування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. На підставі зазначеного, суд вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, а відтак позовні вимоги Товариства про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5830 грн, в яку позивачем включено видані кредитні кошти в розмірі 5300 грн та комісію, пов`язану з їх наданням, в сумі 530 грн, та процентів за користування кредитом в розмірі 13868,19 грн підлягають задоволенню. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення задоволення позовних вимог, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений з адвокатським бюро «Соломко та партнери», додаткову угоду № 25770858488 від 11.09.2025 до вказаного договору, довіреність на ім`я Соломка О.В., копію свідоцтва про право на зайняття останнім адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 до договору про надання правничої допомоги, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу Товариству по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними зокрема з [PERSON] , вартість отриманих позивачем правових послуг у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №00-9804801 від 31.05.2024 складає 7000 грн. Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. У зв`язку із задоволенням позову, в силу вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 7000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved