Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

17 грудня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Іванько О.С. надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення у справі №601/3237/25, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагротрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря. В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача вказує на те, що 15 грудня 2025 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагротрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря відмовлено. Однак, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, відтак просить стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» у користь [PERSON] 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача адвокат Іванько О.С. в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши зміст поданої представником відповідача заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. У провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагротрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря. 15 грудня 2025 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагротрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря відмовлено. Представником відповідача, у відзиві на позовну заяву заявлено про намір подати суду додаткові докази на підтвердження витрат, які відповідач [PERSON] понесла на правничу допомогу. 17.12.2025 представник відповідача, на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надіслала докази, що підтверджують понесення судових витрат, а саме: копію договору про надання правової допомоги №87/25 від 30.10.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) від 12.12.2025, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 30.10.2025, акт надання послуг №12-12/11 від 12.12.2025, рахунок на оплату №12-12/11 від 12.12.2025. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Іванько О.С. своєчасно була подана заява в порядку ч. 8 ст.141ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Як вбачається із поданих документів в підтвердження понесених судових витрат, 30.10.2025 між адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги №87/25, відповідно до умов якого адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. Згідно Акту надання послуг №12-12/11 від 12.12.2025 складеного та підписаного сторонами, адвокат виконав наступні роботи: ознайомлення та вивчення документів, підготовка справи до розгляду, формування доказів, підготовка відзиву на позовну заяву. Вартість вищевказаних робіт складає 10000 грн.. Відповідно до рахунку на оплату від 12.12.2025 [PERSON] сплатила 10000 грн. АБ «Олена Іванько «Фактум». Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом відповідача робіт, часом, витраченим ним на виконання таких робіт, участю адвоката у судових засіданнях, тривалістю розгляду справи, а також враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Іванько О.С. та стягнення із позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» у користь [PERSON] 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: partial