Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 16.10.2025 року з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.11.2024 року між\~ ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №8488536, відповідно на умовах строковості, зворотності платності, за умовами, якого відповідач отримав кредит у сумі 4000 грн. на строк 360 днів з стандартною відсотковою ставкою 1% в день та зниженою процентною ставкою 0,90% в день. 17.11.2024 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду до договору 8488536, відповідно до якої відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 5000 грн, відтак сума кредиту за договором становила 9000 грн. 25.06.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК ЄАПБ укладений договір факторингу№25-06/25-1, за умовами якого ТОВ ФК ЄАПБ набуло право вимоги до боржника, яким є відповідач за вказаним кредитним договором на суму заборгованості 24300 грн, з яких: 9000 грн тіло кредиту та 10800 грн відсотки, 4500 грн заборгованість за пенею (штрафами). Окрім цього, 03.12.2024 року між\~ ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем був укладений договір позики № 73659865, за умовами якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 2000 на визначений строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, з відсотковою ставкою 0,5 % в день, комісія за надання кредиту 300 грн, а позичальник зобов`язаний повернути таку ж саму суму грошей у день закінчення строку та сплатити відсотки за користування кредитом. 27.03.2025 року ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ уклали договір факторингу №27/03/25 у відповідності до умов якого до ТОВ ФК ЄАПБ перейшло про вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.\~ Відповідно до реєстру боржників №4 від 23.04.2025 року до вказаного договору до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором в сумі 26630 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2330 грн відсотки, 16000 грн пеня, 300 грн комісія за надання кредиту. Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованість за договорами в розмірі 50930 грн та понесені судові витрати.\~ ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, в разі проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження здійснювати такий розгляд без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачу [PERSON] була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви, днем вручення якої, відповідно до п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України, є 26.11.2025 року. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 17.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був. укладений договір про надання споживчого кредиту №8488536, відповідно до умов якого позичальник отримав фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн, строком на 360 днів.\~ За користування кредитом нараховується проценти, тип процентної ставки фіксована,\~ стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в пункті 1.4 цього договору та знижена процентна ставка 0,90% в день, яка застосовується у відповідності до п.1.5.2 договору. Кредит надається клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом [NUMBER] (а.с.7-16).\~ У додатку номер один до договору зазначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якому вказані: дата видачі кредиту 17.11.2024 року, дата платежу 12.11.2025 року, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів, чиста сума кредиту 4 000 грн, проценти за користування кредитом в загальній сумі 14280грн, реальна річна процентна ставка 2176,57%. Окрім цього, матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено ідентичну договору інформацію про умови кредитування (а.с.17). 17.11.2024 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №8488536, від 17.11.2024 року, згідно якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 грн, та відповідно внести зміни до договору, зокрема: п.1.3. сума кредиту 9000 грн; денна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування 1% (а.с.18-19) Зарахування суми кредиту у розмірі 4000 грн та 5000 грн на картку № [NUMBER] , 17.11.2024 року підтверджується листами ТОВ «Фінансова компанія» Контрактовий дім» (а.с.23,24). Згідно карти обліку договору (розрахунку заборгованості) за № 8488536, боржником за яким є [PERSON] загальна заборгованість за договором становить - 24300 грн, з яких 9000 грн - сума за основною сумою боргу та 10800 грн - сума заборгованості за відсотками, 4500 грн заборгованість за штрафами. Відсотки нараховувались в період з 17.11.2024 по 17.03.2025, окрім 14.12.2024 року. (а.с.25-27). 25.06.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВФК ЄАПБ було укладено договір факторингу №25062025/1. Згідно п.1.1. договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акт прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (витяг з договору на а.с.25-30). В матеріалах справи міститься акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25062025/1 від 25.06.2025 року, в якому клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 25.06.2025 року кількістю 2068 (а.с.31). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №25062025/1 від 25.06.2025 року право вимоги до [PERSON] за договором №8488536 в сумі заборгованості 24300 грн набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.33). Судом також встановлено, що 03.12.2024 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем укладений договір про надання коштів у кредит № 73659865, згідно якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику власність грошові кошти на погодженої умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язаний повернути по законодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату- проценти від суми позики та комісію за надання кредиту. Сума кредиту\~ - 2000 грн, строк\~ кредиту -\~ 30 днів,\~ процентна ставка в день за користування позикою 0,50%, тип процентної ставки - фіксована, дата повернення кредиту 01.01.2025, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, що становить 300 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2617,16%. Проценти за понаднормове користування кредитом 4%, пеня 4%. Вказаний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8634039-45 (а.с.). В додатку №1 до договору позики наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якого дата видачі кредиту 03.12.2024 року, дата платежу 01.01.2025 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, сума кредиту - 2000 грн, проценти за користування кредитом 300 грн (а.с.46). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ» 1 безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №73659865 за період з 03.12.2024 по 23.04.2025 року за боржником, яким є [PERSON] ,рахується заборгованість в загальному розмірі 26630 грн, з яких 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою, 2330 грн - заборгованість за відсотками, 300 грн комісія за надання кредиту, 16000 - пеня. При цьому вказано, що сума кредиту 2000 грн надана відповідачу 03.12.2024 року, а сума кредиту 6000 грн - 04.12.2024 року. Нарахування відсотків здійснювалось за період з 03.12.2024 року по 01.01.2025 року (а.с.21-22). 27.03.2025 року між ТОВ1 безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ був укладений договір факторингу 27/03/25. Згідно пункту 1.1 цього договору Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах пав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату , у передбачений цим договором спосіб. Згідно пункту 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні право вимоги (витяг з договору на а.с.49-50). Згідно додаткової угоди №2 від 23.04.2025 року до договору факторингу №27/03/25, яка укладена між ТОВ1 безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ, сторони погодили загальну суму прав вимог, що відступаються за реєстрами прав вимог №3 та №4 та ціну продажу вказаних вимог (а.с.51). В матеріалах справи міститься акт прийому передачі реєстру боржників від 23.04.2025 року №4 за договором факторингу 27/03/25від 27.03.2025 року, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників номер 4 в кількості 5193 (а.с.52). У відповідності до витягу з реєстру боржників №4 від 23.04.2025 року до договору факторингу №27/03/25від 27.03.2025 року за боржником [PERSON] , рахується заборгованість за договором № 73659865 в загальній сумі 26630 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2330 грн заборгованість за відсотками, 16000 грн заборгованість за пенею, 300 грн комісія за надання кредиту (а.с.54). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204\~ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6\~та\~627\~ЦК\~України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 631\~ЦК\~України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до частини 2статті 639\~ЦК\~України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. В п. 1 ст.\~629\~ЦК\~України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст.\~612\~ЦК\~України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст.\~527\~ЦК\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516\~ЦК\~України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Щодо стягнення штрафу. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки(штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних(боргових) зобов`язань У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Щодо одноразової комісії за надання кредиту. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке. Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено,\~що 17.11.2024\~ року\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~відповідач уклали\~ договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 8488536,\~та додаткову\~угоду до\~цього договору\~згідно яких\~ відповідач\~отримав у\~кредит грошові\~кошти в\~загальній сумі\~9000\~грн,\~на строк\~360\~днів,\~з \~процентною ставкою\~за\~користування\~кредитом \~1\~%\~на\~добу. Через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасив та яка, станом на 25.06.2025 року дату відступлення прав вимог позивачу, та в межах строку кредитування - 360 днів, становила у загальному розмірі 24300 грн. Суми кредиту в розмірі 4000 грн та 5000 грн 17.11.2024 року зараховані на рахунок відповідача, що підтверджується листами ТОВ «ФК» Контрактовий дім». В подальшому позивач правомірно на підставі договору факторингу №25062025/1 від 25.06.2025 року набув право вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 8488536 від 17.11.2024 року. Оскільки відповідачем не було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, відтак, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 9000 грн та відсотків за користування кредитом в розмірі 10 800 грн (9000*1%*120 днів). Стосовно вимоги позивача про стягнення із відповідача штрафу в розмірі 4500 грн, то суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які передбачають особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань, зокрема, списання сум неустойки (штрафу, пені) в період дії на території України воєнного стану з 24.02.2022 року по даний час. Тому позов в цій частині слід задовольнити частково. Судом також встановлено, що 03.12.2024 року між [PERSON] та з ТОВ\~«1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладений договір позики №73659865 в електронній формі, в порядку передбаченому\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію» на суму 2000 грн строком на 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 300 грн, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,5% від суми кредиту за кожен день користування. Отже, за умовами договору, який було підписано\~ [PERSON] строк позики становить 30 днів. Як вбачається із матеріалів справи позичальником не було ініційовано продовження строку надання кредиту, в порядку, передбаченому п.7. договору, та відповідно не було укладено додаткових угод між сторонами з цього приводу. Відтак, на переконання суду, відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування 30 днів становитимуть 600 грн (2000 грн*1%*30днів). Тому суд вважає, що доведеною є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за даним договором, зокрема, за тілом кредиту 2000 грн та відсотками за користування кредитом в сумі 600 грн. При цьому, наведені приписи\~ЦК України,\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту, які передбачає кредитний договір №73659865 від 03.12.2024 року. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що одноразова комісія за надання кредиту та комісія за обслуговування кредитної заборгованості може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. Таким чином сума комісії за надання кредиту в розмірі 300 грн підлягає стягненню з відповідача. Стосовно вимоги позивача про стягнення із відповідача пені в розмірі 16 000 грн, то суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які передбачають особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань, зокрема, списання сум неустойки (штрафу, пені) в період дії на території України воєнного стану з 24.02.2022 року по даний час. Стосовно зазначеної у розрахунку заборгованості ТОВ\~«1 безпечне агентство необхідних кредитів» за договором №73659865 суми кредиту в розмірі 6 000 грн, дата видачі якої вказана - 04.12.2024 року, суд зазначає, що на підтвердження укладення правочину на суму 6000 грн між ТОВ\~«1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, позивачем доказів не надано, а відтак стягнення тіла кредиту в сумі 6 000 грн та відсотків за користування кредитом, нарахованих на зазначене тіло кредиту є безпідставним. Тому у задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити. Відтак, позов слід задовольнити частково. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до суми задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути 1349,61 гривень судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1050,1054, ст.3,11,12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: partial