Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До суду з вказаною заявою звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що 11.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] ». Дружина [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . У нього з дружиною, матір`ю дитини [PERSON] , склалася повноцінна сім`я, вони створили позитивну моральну атмосферу в сім`ї, мають спільні погляди на шлюб та сім`ю, не нехтують сімейними цінностями, піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. [PERSON] вважає його своїм батьком. Він турбується, піклуєся про [PERSON] та створює всі належні умови для його розвитку, утримує та виховує, ставиться до нього, як до своєї рідної дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] батьком дитини є [PERSON] , якого рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2019р. позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] .. Біологічний батько малолітнього [PERSON] не намагався і не намагається займатися вихованням сина, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Дружина, мати дитини [PERSON] , усвідомлюючи правові наслідки, надала згоду на усиновлення її чоловіком, малолітнього сина [PERSON] та на зміну по-батькові дитини на « [PERSON] ». Заявник просить суд оголосити його усиновлювачем малолітнього [PERSON] та внести зміни до актового запису про народження даної дитини. Заявник до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи: органу опіки та піклування Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської областідо суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. В судове засідання представник заінтересованої особи: Ставищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не прибув, вказаний відділ до суду подав лист про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Заінтересована особа [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, розглянувши справу, дослідивши письмові докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] », що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу видане 11.02.2017 року Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №09 (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , матір`ю останнього є [PERSON] , а батьком [PERSON] , що підтверджує: свідоцтво про народження видане 24.08.2022р. Ставищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00054166029 від 14.10.2025р. (а.с. 25, 28-30). [PERSON] , [INFO] , рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2019р., справа №705/2403/19, яке набрало законної сили 30.09.2019р., позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Біологічний батько малолітнього [PERSON] не намагався і не намагається займатися вихованням сина, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків (а.с. 26-27). [PERSON] , усвідомлюючи правові наслідки, надала згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] , малолітнього сина [PERSON] [INFO] та на зміну по-батькові дитини на « [PERSON] ». Згода викладена в заяві, яка засвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. 13.10.2025 року, зареєстрована в реєстрі за №1861 (а.с. 24). Малолітній [PERSON] погоджується, щоб його усиновив його вітчим [PERSON] , про що він написав заяву (а.с. 38). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.10.2025 р., який складений начальником служби у справах дітей та сім`ї Ставищенської селищної ради Даценком В. М., завідувачем сектору вказаної служби Мокрицькою Л. Є. та головним спеціалістом вказаної служби Малій Т.П., встановлено, що до складу сім`ї заявника [PERSON] відносяться його дружина та [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та племінник [PERSON] , [INFO] (перебуває під опікою). Сім`я має житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , житлова площа якого 40 м. кв., загальна площа 71,3 м. кв.. Будинок просторий, має чотири житлові кімнати, кухню, веранду, обладнаний меблями, в будинку проведено ремонт. Будинок має охайний вигляд, в будинку створені всі належні умови для повноцінного проживання дітей. Біля будинку є земельна ділянка площею 0,58 га, яка використовується за призначенням, сім`я тримає підсобне господарство (а.с. 13). Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 07.10.2025 року [PERSON] , [INFO] , має діагноз Ожиріння І ступеню, Е66.92 (а.с. 31). На даний час згідно довідки ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» Пенсійного фонду України сформованої 15.10.2025, заявник є військовослужбовцем Збройних Сил України військова частина [NUMBER] , заробітна плата за період з 01.01.2025 по 31.08.2025 становить 531828 грн. (а.с. 32-36). Відповідно до довідки №2499 про результати досліджень з виявлення серологічних маркерів ВІЛ від 02.10.2025р.; довідки амбулаторії КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Білоцерківського району Київської області"; висновку про стан здоров`я особи від 07.10.2025, [PERSON] , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, здоровий і протипоказань для усиновлення не має (а.с. 18-20). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимості» МВС України, [PERSON] , станом на 18.10 2025 року на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. (а.с. 17). Згідно висновку Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області - органу опіки та піклування від 30.10.2025р. за №03-06/2495 заявник може бути усиновлювачем, а усиновлення малолітнього [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 12). Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності із ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів регулюється Сімейним кодексом України (далі - СК України). Зокрема, розділом IV СК України передбачена процедура влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. За ч. ч. 1, 2 ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Як роз`яснює ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 209 СК України передбачено, що дитина, покинута в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовилися забрати з них батьки, інші родичі, може бути усиновлена після досягнення нею двомісячного віку. В силу ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Відповідно до п.5 ч. 1 статті 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Згідно абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не потрібно згода батьків або родичів за відсутності будь-яких відомостей про них або при усиновленні дітей, покинутих у пологових будинках, інших закладах охорони здоров`я. У ч. 4 ст. 218 СК України зазначається, що усиновлення може бути здійснене без згоди дитини, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Слід зазначити, що вказана можливість є винятком з загального правила з метою збереження таємниці усиновлення (ст. ст. 226 ч. 2, 228 СК України). У подібних випадках при вирішенні питання про усиновлення необхідно лише перевірити, якими є фактичні відносини між дитиною та майбутнім усиновлювачем, наскільки ці відносини відповідають інтересам дитини. При сприятливих обставинах згода дитини на усиновлення презумується, а з`ясування її може лише травмувати психіку дитини. Очевидно, що й сама присутність дитини в суді при здійсненні усиновлення у подібній ситуації є небажаною. При цьому, як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 229 Сімейного кодексу України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно з ч. 1 ст. 231 СК України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Згідно статті 310 ЦПК України, заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання. Згідно частини третьої статті 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно зі статтею 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 171 СК України враховується думка дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Стаття 314 ЦПК України передбачає за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. Уразі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільство і на органи публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Статтею 20 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доцільнівсть усиновлення заявником малолітньої дитини та внесення змін в актовий запис про народження останньої.

Outcome: approved