Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

11.09.2025 до Самарського районного суду міста Дніпро звернувся [PERSON] до [PERSON] , третя особа: територіальна громада в особі Дніпровської міської ради з позовом, яким просив суд: вселити позивача ( [PERSON] ) в квартиру [ADDRESS] . І. Стислий виклад позиції позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є дідом позивача. Згідно з наказом по Придніпровській ГРЕС ПЕО "Дніпроенерго" від 19.08.1993 року №179 було надано дозвіл на переоформлення особового рахунку в зв?язку зі смерті основного квартиронаймача на ім?я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, відповідач [PERSON] є наймачем спірної квартири з 1993 року. Будинок [ADDRESS] є власністю Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. Спірна квартира є 2-кімнатною, її житлова площа складає 27,6 кв.м. Вказані обставини підтверджуються копією наказу від 19.08.1993 року, засвідчена копія якого знаходиться у відповідача [PERSON] . В квартирі були зареєстровані [PERSON] , батько позивача [PERSON] та позивач. До червня 2023 року в спірній квартирі проживали [PERSON] , його співмешканка та позивач. [PERSON] в спірній квартирі не проживав, а проживав в квартирі своєї співмешканки по [ADDRESS] . 18.06.2023 року [PERSON] був мобілізований до Збройних сил України. Через деякий час позивач був змушений залишити спірну квартиру, так як проживати в квартирі без батька у нього не було можливості, тому що співмешканка батька вела вільний спосіб життя, в квартирі збиралися компанії з її друзів, постійно перебували сторонні люди, в зв`язку з чим у позивача із спевмешканкою його батька склалися неприязнені стосунки. Відповідач [PERSON] та батько позивача [PERSON] визнавали за ним право користування житловим приміщенням. Він постійно спілкувався з батьком і він сам рекомендував тимчасово до його повернення з армії піти проживати до бабусі. В квартирі залишалися всі речі позивача. Він мав безперешкодний доступ в квартиру. [INFO] батько позивача [PERSON] загинув. Відповідач [PERSON] після похорону [PERSON] повернувся в спірну квартиру, змінив замки і з травня 2024 року позичач не має доступу в спірну квартиру, [PERSON] ухиляється від спілкування, двері не відчиняє. В березні 2025 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Рішенням Самарського районного суду міста Дніпра від 11.06.2025 року по справі №206/1219/25 [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Рішення суду [PERSON] не оскаржувалося та набрало законної сили. При розгляді справи №206/1219/25 відповідач заявляв в суді, що він не визнає за позивачем право користування житловим приміщенням в спірній квартирі та не бажає, щоб він проживав в квартирі. Враховуючи викладене, позивач просив суд вселити позивача ( [PERSON] ) в квартиру [ADDRESS] . (а.с. 1-3). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 15.09.2025 відкрито провадження у справі, з проведенням підготовчого судового засідання (а.с.18). Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 13.11.2025 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с.33). Позивач та його представник , в судовому засіданні, яке відбулося 22.12.2025 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач та третя особа в судові засідання, які були призначені на 15.10.2025, 13.11.2025, 24.11.2025, 10.12.2025, 22.12.2025 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштою, про що в матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання". Також, суд повідомляв відповідача про судові засідання, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України. Відзиву на позовну заяву на адресу суду відповідач не направляла. У зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Під час розгляду справи судом заслухано позивача, свідка, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Свідок [PERSON] суду показала, що є бабусею позивача та колишньою дружиною відповідача. Позивач є їх спільним онуком. Певний час позивач, відповідач та її син проживали разом. Після того, як загинув її син, батько позивача, вуідповідач чине перешкоди у проживанні позивача в спірному будинку та не дає можливості там проживати. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних відносин. З копії наказу по Придніпровській ГРЕС ПЕО "Дніпроенерго" від 19.08.1993 року №179 вбачається, що було надано дозвіл на переоформлення особового рахунку в зв?язку зі смерті основного квартиронаймача на ім?я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрований 20.08.2009 року за адресою [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з довідки про № 3131 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб [PERSON] зареєстрований 20.08.2009 року за адресою [ADDRESS] та є онуком наймача - [PERSON] (а.с. 13) Згідно з рішенням Самарського районного суду м .Дніпропетровська від 11.06.2025 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимогпро визнання [PERSON] таким, що втратив право користування приміщенням. (а.с. 6-11). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зіст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Положеннями ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1ст.321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК Українивласник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннямист. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). За змістом ст.16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 3 ст.47 Конституції Українивстановлено, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За частиною 4 ст. 9 ЖК Україниніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу України члени сім?ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов?язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім?ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов?язаннями, що випливають із зазначеного договору. В ч. 3 ст. 64 ЖК України зазначено, що якщо особи, зазначені в частині другій цієї стагті, перестали бути членами сім?ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов?язки, як наймач та члени його сім?ї. Як вбачається з матеріалів справи, Будинок [ADDRESS] є власністю Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. Відповідач [PERSON] є дідом позивача та зареєстрований за вказаною адресою на законних підставах, проте останній не має доступу цієї квартири, оскільки відповідач не надає йому ключі від квартири, не відчиняє двері та ухиляється від спілкування. Таким чином чинить йому перешкоди у користуванні квартирою розташованою за адресою [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушує право позивача на користування власністю і вказане порушене право власника підлягає захисту, а відтак, вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення позивача до вказаної квартири є законними і обґрунтованими. На підставі всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про усунення позивачу перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом вселення позивача, підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та необхідність їх задоволення з метою захисту прав позивача. На підставі ст.ст.16,383,391 ЦК України,

Outcome: approved