Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 06 червня 2025 року [PERSON] звернувся до суду, заінтересована особа: Перша Тернопільська ДНК, із заявою про встановлення факту родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вказаної заяви [PERSON] зазначив, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після її смерті, він звернувся до Першої Тернопільської ДНК для прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, відповідно була заведена спадкова справа №\~457/2022. Проте, заявнику було повідомлено в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки із наданих документів не можливо довести родинні відносини між ним і матір`ю, з огляду на те, що прізвище його матері вказано [PERSON] , а в свідоцтві про його народження в графі мати зазначено [PERSON] . Крім того заявник вказує, що вони разом проживали за однією адресою, [PERSON] та [PERSON] є однією особою та є його матір`ю, проте, внаслідок проведення транслітерації з російської мови на українську мову, прізвище матері було записано як [PERSON] , а його прізвище як [PERSON] . 2. Стислий зміст заперечень на заяву Заінтересована особа: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора своїм правом на заперечення, передбачена статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалися. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2025\~року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. У судовому засіданні 05.08.2025 свідок [PERSON] вказала, що завжди знала, що заявник був сином [PERSON] (а.с.\~27, 29, 30). Свідок [PERSON] у судовому засіданні 05.08.2025 зазначила, що заявник є її батьком, а [PERSON] була її бабусею, відповідно засвідчила, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.\~28 30). В судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Гуцалюк А.Р. не з`явилися, проте представник заявника подав клопотання про розгляд заяви у відсутності сторони заявника за наявними матеріалами справи. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялася належним чином, однак до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною другою статті 247 ЦПК України визначено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши заяву про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , у смт. Талова Таловського району, Воронежської області, про що свідчить паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 21 жовтня 1999\~року та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] (а.с.\~12). [INFO] народився [PERSON] , город Франкфурт, Германская Демократическая Республика, запись за №\~1187. Отец [PERSON] , мать [PERSON] . Место регистрации: пункт регистрации актом гражданского состоянии при управлении коменданта г. Дрезден, ГДР, гарнизона советских войск (мова оригіналу), про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] (а.с.\~15). [PERSON] виданий паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 18 серпня 2009\~року (а.с.\~13, 14). Відповідно до будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.\~7 11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , актовий запис №\~169, видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.\~5). У Витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~69270078 від 22 червня 2022 року вказано, що заведена спадкова справа №\~69400012, номер у нотаріуса №\~457/2022 (а.с.\~6). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 55 Конституції України встановлено: права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1). Як вказано в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа №\~320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З аналогічних критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10\~квітня 2019 року (справа №\~320/948/18), від 18 січня 2024 року (справа №\~560/17953/21). Наявні матеріали справи підтверджують те, що для заявника встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] має юридичне значення, зокрема у частині можливості реалізувати своє право на спадщину, Судом з`ясовано, що чинним законодавством не передбачено іншого окрім як судового порядку встановлення такого роду юридичних фактів; у процесі розгляду справи не встановлено наявності потенційного спору про право. Необхідність встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON] виникла через наявність неточностей у заповненні документів зумовлених тривалим існуванням практики двомовного (україно-російського) офіційного обороту у період до проголошення Україною незалежності. Відтак, суд доходить висновку, що питання, порушене заявницею, повинно бути розв`язане у межах окремого провадження. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви Враховуючи вищенаведене, суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що померла [PERSON] є матір`ю заявника, а також те, що встановлення вказаного факту родинних відносин безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідне [PERSON] для оформлення права на спадщину. За таких обставинах суд дійшов висновку, що вимоги заяви [PERSON] знайшли своє підтвердження. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України судові витрати, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Тож судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції слід покласти на заявника в межах ним понесених.

Outcome: approved