Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН») через систему «Електронний суд» 01.09.2025 року звернулось до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №3328207999/228928 від 02.02.2020р., в сумі 5 774,00 грн, яка складається з: - 2 000,00 грн прострочена заборгованості за сумою кредиту; - 3 774,00 грн прострочена заборгованість за комісіями і відсотками та просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» зазначило, що 02.02.2020р. між первісним кредитором ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФІНГОУ» (далі - ТОВ «ГОУФІНГОУ») та [PERSON] укладено кредитний договір №3328207999/228928 про надання фінансового кредиту. Відповідно до вказаного договору, ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 15 днів, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. 31.05.2021р. між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3328207999/228928 від 02.02.2020 року. 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №3328207999/228928 від 02.02.2020р. ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Відповідачем не були виконані умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість на вказану суму. 29.09.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив стягнути відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн, а також надав до суду копії: довіреності від 11.07.2025р., акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025р., рахунку №15.09.2025-8 від 15.09.2025р. та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №9541 від 15.09.2025р. про оплату за правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 11.07.2025р. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Представник позивача в судове засідання не прибув, завчасно направив до суду клопотання та просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах, у відсутність нез`явившихся сторін. Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.2020 року між первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №3328207999/228928, який останній підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «R43901» (а.с. 18-21). Відповідно умов зазначеного кредитного договору, Товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 2 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених даним договором. Строк дії договору 15 днів, тобто до 16.02.2020р., але в будь-якому разі вказаний договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за вказаним договором (п. 1.1, 1.2). Згідно з пунктом 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Пункт 1.4. передбачає, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної ним. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість. 31.05.2021р. між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (далі -ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП») укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3328207999/228928 від 02.02.2020р., укладеним з [PERSON] (а.с. 22-25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021р. укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3328207999/228928 від 02.02.2020р. (а.с. 12). 03.06.2021р. ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС СГРУП», відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №3328207999/228928 від 02.02.2020р. ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (а.с. 14-15). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №1-03/06/2021, укладеного між ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС СГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3328207999/228928 від 02.02.2020р. (а.с. 11) Відповідно до Виписки з особового рахунка за кредитним договором №3328207999/228928 від 02.02.2020р., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 5 774,00 грн, з них: - 2 000,00 грн прострочена заборгованості за сумою кредиту; - 3 774,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 10). 27.05.2025 на адресу [PERSON] позивачем направлялася вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, яка була проігнорована відповідачем (а.с. 9). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною 1ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 634 ЦПК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Законом України «Про електронну комерцію»встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.2ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч.1ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми позики, і це є істотним порушенням договору про надання фінансового кредиту №3328207999/228928 від 02.02.2020р., та заміна первісного кредитора ТОВ «ГОУФІНГОУ» на підставі Договору факторингу №1-31/05/21 на нового кредитора ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», яке в подальшому 03.06.2021р. відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», що не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання і тому, суд законно стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач не був позбавлений можливості сплатити належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, і тому, слід з нього, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до договору про надання фінансового кредиту №3328207999/228928 від 02.02.2020р., заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростував, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №8456 від 04.08.2025 року (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. У окремо поданій заяві про розподіл судових витрат представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 10 500,00 грн витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Пархомчуком С.В. надано до суду: копію довіреності від 11.07.2025р. на представлення інтересів позивача у судових інстанціях, копію договору про надання правової допомоги від 11.07.2025р., який укладено ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» з адвокатом Пархомчуком С.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10, також у позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розмір судових витрат, які включають надання адвокатом послуг. Крім того, представником позивача до суду подано копію акту отримання правової допомоги, згідно якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги складає 10000,00 грн та витрати на виготовлення позовної заяви 500,00 грн, копію рахунку 15.09.2025.8 від 15.09.2025р. На загальну суму 10 500,00 грн, копію платіжної інструкції за № 9541 від 15.09.2025р., яка підтверджує правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. При цьому, суд зауважує, що представник позивача участі в розгляді справи не брав, обмежившись надсиланням позовної заяви та заяви про розподіл судових витрат, через систему «Електронний суд». Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що можливо зменшити розмір витрат на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи № 873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є невідповідною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 10500,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом Пархомчуком С.В. обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

Outcome: approved