Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № 3062520948-504721 від 28.10.2021 у розмірі 11917,50 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «КОШЕЛЬОК» та було укладено договір № 3062520948-504721 за допомогою веб-сайту https://koshelok.ua/, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК». Зазначений договір разом із правилами надання кредиту складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор «5269» для підписання кредитного договору № 3062520948-504721 від 28.10.2021 шляхом направлення позичальнику на номер телефону, вказаний позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті, електронного СМС-повідомлення, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 3500,00 грн.; початковий строк кредитування 17 днів; дисконтна відсоткова ставка 2,5% на добу; базова процентна ставка 2,2%. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку, яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті. Згідно п. 3.6, 3.7 кредитного договору строк кредитування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 14.11.2021 до 11.02.2022, за ставкою 2,2% на добу. Відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед кредитором ТОВ «КОШЕЛЬОК», яка становить 11917,50 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 3500,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою 8417,50 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК» у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подала, своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Положеннями ст. 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено договір № 3062520948-504721 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 10-15). Згідно п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3500,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту споживчий кредит (п. 1.2 договору). Відповідно до п. 1.3.2, 1.3.3 договору проценти за користування кредитом: 1584,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 2.1 договору визначено, що кредит надається строком на 17 днів (далі «Лояльний період»), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього договору (п. 2.3 договору). Відповідно до п. 2.4 договору кредит надається позичальнику згідно його заявки шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці. Згідно з п. 3.1 договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору (п. 3.3 договору). Пунктом 3.6 договору визначено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення «Лояльного періоду» користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: Зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення «Лояльного періоду», але не більше ніж на 90 днів після закінчення «Лояльного періоду» (п. 3.7 договору). З наступного дня після закінчення «Лояльного періоду» позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8). Відповідно до п. 9.1 договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором (п. 9.2 договору). Згідно п. 9.4 договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію» (п. 9.6 договору). У розділі 10 договору «Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» у графі «Позичальник» містяться персональні дані [PERSON] , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання, номер телефону, адреса електронної пошти. Як видно з візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного Договору про надання кредиту 3062520948-504721 від 28.10.2021 (а.с. 40) в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «КОШЕЛЬОК» на сайті https://koshelok.ua/, 28.10.2021 о 17:16:51 [PERSON] , використовуючи номер телефону, ідентифікувалась в інформаційно-телекомунікаційній системі та зайшла в особистий кабінет, де надала всю необхідну інформацію для формування кредитором належної пропозиції. Після погодження заявки на кредит, товариство сформовано пропозицію на укладення кредитного договору та направило клієнту в інформаційно-телекомунікаційній системі індивідуальну оферту, яка містить істотні умови договору. Клієнту на номер телефону відправлено смс-повідомлення про успішний розгляд його заявки на кредит та необхідність ознайомитися з договором в особистому кабінеті. Клієнт додав платіжну картку для отримання коштів. Надалі товариством відправлено в смс-повідомленні на номер телефону [PERSON] одноразовий ідентифікатор «5269». Після ознайомлення з офертою товариства, [PERSON] акцептувала умови оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором «5269». Договір, додатки до нього та правила кредитування розміщені в особистому кабінеті клієнта в цілодобовому онлайн доступі. До матеріалів справи долучено Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», затверджені наказом директора ТОВ «КОШЕЛЬОК» [PERSON] № 07/14/07/21 від 19.08.2021, якими визначено загальні умови надання ТОВ «КОШЕЛЬОК» кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору (а.с. 23-31). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитором та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Суд доходить висновку, що договір № 3062520948-504721 від 28.10.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладений у спосіб визначений чинним законодавством України. Підстав вважати, що договір укладений з порушенням вимог Закону України «Про електронну комерцію» немає. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді відповідачкою не надано. Додаток № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3062520948-504721 від 28.10.2021, містить графік розрахунків, яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, що погоджений сторонами договору (оборот а.с. 15-16). Відповідно до паспорту споживчого кредиту до договору № 3062520948-504721 від 28.10.2021 [PERSON] була ознайомлена з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту та іншими важливими правовими аспектами (а.с. 9-10). Листом керуючого Центрального відділення Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» у м. Києві вих. № 09/605-09/82 від 15.09.2025 підтверджено, що 20.10.2021 о 17:34:52 через платіжну систему «XPAY» успішно проведено операцію зарахування коштів в сумі 3500,00 грн. на картку № [NUMBER] , ID транзакції [NUMBER] , ID клієнта [NUMBER] , ID заявки на кредит 504721 (а.с. 21). За змістом повідомлення «XPAY Group LLC» 28.10.2021 о 17:34:59 через платіжну систему «XPAY Group LLC» було проведено успішне зарахування на карту клієнта коштів в сумі 3500,00 грн. на картку № [NUMBER] , ID транзакції [NUMBER] , опис замовлення: видача кредитних коштів, договір займу № 3062520948-504721 (а.с. 22). Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка [PERSON] повністю виконала зобов`язання за укладеним договором. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за договором № 3062520948-504721 від 28.10.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту видно, що станом на 11.02.2022 за [PERSON] рахувалась заборгованість у розмірі 11917,00 грн., з яких: 3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8417,50 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 17-18). Даний розрахунок відповідає умовам укладеного кредитного договору. На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2025 АТ КБ «Приватбанк» листом вих. № 20.1.0.0.0/7-251203/58573-БТ від 03.12.2025 повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Також надано виписку про рух грошових коштів по належній [PERSON] банківській карті за період з 27.10.2021 по 29.10.2021, якою підтверджено факт зарахування кредитних коштів 28.10.2021 у розмірі 3500,00 грн. Відомостей про добровільне виконання [PERSON] зобов`язань за договором № 3062520948-504721 від 28.10.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту матеріали справи не містять. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Оскільки [PERSON] не сплатила обґрунтовано нараховану заборгованість у розмірі 11917,50 грн., суд вважає позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи видно, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3518 від 23.09.2025 (а.с. 42). Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Що стосується стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи ТОВ «КОШЕЛЬОК» надавалась професійна правнича допомога адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого бюро адвокатом Гурським Г.Ю. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги без номеру від 12.02.2025 (а.с. 37). До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5506, виданого Гурському Г.Ю. на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області № 8 від 13.05.2019 (а.с. 41). Згідно з додатком до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, 11.08.2025 адвокатське бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого адвоката Гурського Г.Ю. та ТОВ «КОШЕЛЬОК» погодили перелік послуг професійної правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3062520948-504721 від 28.10.2021 (а.с. 38). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На переконання суду визначений позивачем до стягнення склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу не у повній мірі є обґрунтованим. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума за складання позовної заяви у розмірі 4000,00 грн. Зазначення інших послуг, що входять до складу правничої допомоги (, оформлення документів щодо надання правничої допомоги, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору, відправка позову стороні та до суду, формування матеріалів адвокатського досьє про справі) є лише намаганням позивача штучно збільшити витрати на професійну правничу допомогу. Ці витрати не відповідають критерію реальності. Витрати на професійну правничу допомогу у визначеному судом розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved