Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк в два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини , яка відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 04 жовтня 2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ ) та є дідом позивача. [PERSON] постійно проживав по день смерті у квартирі за адресою : [ADDRESS] , що належала йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру Серії [NUMBER] , виданим на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 17 грудня 2001 року №1437-С/КІ. Позивач доглядав [PERSON] до його смерті , та сплачував комунальні платежі за квартплату та квартиру , що підтверджується копіями квитанціями про сплату комунальних послуг , що містяться в матеріалах справи.Також в обґрунтування позовних вимог, позивач стверджує , що через психоемоційний стан після смерті діда , не міг заходити до квартири , і лише на початку весни 2025 року зайшов до квартири та почав розбирати речі та папери , проте через поганий психологічний стан , був госпіталізований 26 березня 2025 року до КЗ КОР "Київська обласна клінічна лікарня", та був виписаний 15 квітня 2025 року , що підтверджується Витягом з історії хвороби №200355/406 від 15 квітня 2025 року , що міститься в матеріалах справи . Після виписки та реабілітації позивач знайшов заповіт, який був складений [PERSON] 21 лютого 2018 року та посвідчений Устиновою І.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №26, що підтверджується копією заповіту, в якому вказується що [PERSON] заповів позивачу квартиру що йому належала за адресою [ADDRESS] . Позивач вказує , що йому не відомо було про факт існування заповіту та його зміст до кінця квітня 2025 року . [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса КМНО Забігайло Л.П. , та отримав відповідь від 02 липня 2025 року за вихідним номером №60/02-14 . Відповідно до відповіді, за матеріалами спадкової справи №4/2025 від 30 квітня 2025 року , спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] , є його доньки : [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] , проте спадкоємці першої черги померлого [PERSON] , не подавали заяв на прийняття спадщини за законом . Позивач стверджує ,що після розгляду його заяви , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П , йому було повідомлено , що згідно даних державних реєстрів , що до його звернення спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , не заводилась , та спадкоємці не подавали заяв про прийняття спадщини. Також надав до суду витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі , який було видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. , чим позивач обгрунтовує те, що спадкова спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] № 4/2025 до його звернення не заводилась . Після розгляду заяви позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. , була винесена Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії ( вихідний номер 46/02-31 від 30 квітня 2025 року , після чого позивача було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , у зв`язку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини . Таким чином Позивач, не з своєї вини, що пропустив строк для прийняття спадщини. І причина з якої він пропустив даний строк, є поважною для його поновлення. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового засідання. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 р приватного нотаріуса КМНО Забігайло Людмилу Петрівну ( [ADDRESS] ) надати копію спадкової справи, що була заведена після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 р., закрито підготовче провадження у даній справі . Позивач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у змісті позовної заяви, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомили. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 жовтня 2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Померлий є дідом позивача. До дня своєї смерті [PERSON] постійно проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] , виданого відповідно до наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 17 грудня 2001 року № 1437-С/КІ. Позивач здійснював догляд за [PERSON] до моменту його смерті, а також сплачував комунальні платежі за зазначену квартиру, що підтверджується копіями квитанцій про оплату комунальних послуг, наявними в матеріалах справи. Крім того, позивач після смерті діда перебував у складному психоемоційному стані, у зв`язку з чим тривалий час не мав можливості відвідувати квартиру померлого. Лише на початку весни 2025 року він зайшов до квартири та почав переглядати особисті речі й документи. Однак у зв`язку з погіршенням психологічного стану позивач був госпіталізований 26 березня 2025 року до КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» та виписаний 15 квітня 2025 року, що підтверджується Витягом з історії хвороби № 200355/406 від 15 квітня 2025 року, який міститься в матеріалах справи. Після виписки зі стаціонару та проходження реабілітації позивач виявив заповіт, складений [PERSON] 21 лютого 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. за реєстровим № 26. Згідно з указаним заповітом, померлий заповів позивачу належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту, наданою суду. Позивач наголошує, що до кінця квітня 2025 року йому не було відомо про існування вказаного заповіту та його зміст. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. та отримав відповідь від 02 липня 2025 року за вихідним № 60/02-14. Згідно з наданою інформацією, за матеріалами спадкової справи № 4/2025 від 30 квітня 2025 року спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] є його доньки [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). При цьому спадкоємці першої черги не подавали заяв про прийняття спадщини за законом. Позивач також зазначає, що після розгляду його заяви приватним нотаріусом Забігайло Л.П. йому було повідомлено, що відповідно до відомостей державних реєстрів до моменту його звернення спадкова справа щодо майна [PERSON] не відкривалася, а заяви про прийняття спадщини від спадкоємців не надходили. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., що підтверджує факт того, що спадкова справа № 4/2025 була заведена лише після звернення позивача. За результатами розгляду заяви позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вихідний № 46/02-31 від 30 квітня 2025 року), якою позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що мав гостре раптове захворювання спадкоємця , яке сталося за декілька днів до спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини є обставиною , що пов`язана з об`єктивними , непоборними , істотними труднощами та є поважною причиною для пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини . Правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №315/714/19 ( №61-2162св20) Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Режим воєнного стану триває і до цього часу. На всій території України ведуться активні бойові дії. Громадяни України в свою чергу, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та наведені позивачем причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними, оскільки встановлено, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, через гостре раптове захворювання спадкоємця , яке сталося за декілька днів до спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, виходячи з чого суд вважає за доцільне визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини строком на два місяці з моменту набрання рішення законної смли. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приймаючи до уваги надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які об`єктивно та істотно перешкодили реалізації ним права на прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved