Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У липні 2025 року ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 25.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 360469478 в електронній формі. У вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Товариство свої зобов`язання за договором виконало шляхом перерахунку грошових коштів у сумі 9000,00 грн. на банківську карту позичальника. Відповідач взяті на себе зобов`язання по вищевказаному договору належним чином не виконував, тому має заборгованість перед кредитором. Позивач на підставі ряду укладених договорів факторингу набув право грошової вимоги до відповідача, оскільки відповідач не здійснював платежі на погашення існуючої заборгованості. У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 31923,00 грн., яка складається з: 9000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту,22923,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати. Ухвалою судді Самарського районного суду міста Дніпра від 22 вересня 2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28 жовтня 2025 року представник відповідача-адвокат Пріхно Н.М. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що не доведено факту укладення кредитного договору, оскільки не надано жодного доказу, що саме відповідач [PERSON] для його укладання використав одноразовий ідентифікатор. Не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, у позивача не виникло право вимоги до відповідача, оскільки останнім не було надано жодного оригіналу або належним чином завіреного договору факторингу. Відповідач не отримував жодного повідомлення про відступлення права вимоги, що означає відсутність підстав для пред`явлення до нього вимог саме ТОВ «Юніт Капітал». Щодо витрат на правничу допомогу, то позивач не довів реальної сплати коштів за їх надання, а також обґрунтованості вартості послуг з огляду на обсяг робіт. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки кредит було видано 25.03.2021 року на строк у 30 днів, а до суду позивач звернувся лише у червні 2025 року. 30 жовтня 2025 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив у якій зазначила, що враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № B9D0F1A48297012AE053AC112B0D0D1F від 25.03.2021 з відміткою Товариства про перерахування відповідачу кредитних коштів. Також позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. Крім того, позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Просила даний відзив врахувати, а позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, подав відзив на позовну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до такого. 25 березня 2021 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитний договір № 360469478 в електронній формі з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора МNV26ММ9. Відповідно до п. 1.1 умов вказаного договору позичальнику надана сума кредиту 9000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. Згідно з п.1.2 договору кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. На виконання зазначеного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську карту вказану позичальником [PERSON] у заявці на отримання кредитних коштів суму в розмірі 9000,00 грн. Отже, факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: кредитним договором №360469478, паспортом споживчого кредиту, графіком розрахунків, заявкою на отримання грошових коштів, копією платіжного доручення про перерахування коштів відповідачу. Вказані документи були підписані обома сторонами, мають відповідні дані та реквізити. Сумнівів у достовірності вказаних письмових доказів у суду не виникає, тому суд визнає їх належними та допустимими. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 25.03.2021 року правочину та перерахування кредитних коштів. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжили строк договору до 31 грудня 2021 року (додаток № 2). В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена 28.11.2018 за № 28/11188-01. 31.12.2021 додатковою угодою №27 до договору факторингу №28/1118-01, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 додатковою угодою №31 до договору факторингу №28/1118-01, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору залишилася без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 додатковою угодою №32 до договору факторингу №28/1118-01, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, при цьому інші умови договору залишилася без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Згідно п.2.1 розділу 2 укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. 05 серпня 2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно п.1.3. договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. В подальшому, 04 червня 2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до пункту 9.3 договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 строк дії договору закінчується 30 жовтня 2026 року. Позивач вважає, що відповідно до реєстру боржників від 04.06.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 360469478 від 25 березня 2021 року в розмірі 28753,46 грн., яка складається з: 31923,00 грн., яка складається з: 9000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту,22923,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Означений розмір заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, враховуючи, що кредитний договір № 360469478 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 25 березня 2021 року, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, то на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора ще не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Отже, кредитним договором № 360469478 укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 25 березня 2021 року не порушуються права і законні інтереси ТОВ «Юніт Капітал», тому останнє не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Таким чином, з цих підстав слід дійти висновку про відмову у задоволенні позову. Що стосується строку позовної давності, то у відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, то і не потребує вирішенню питання про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 141 частини 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача і відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed