Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24.01.2025-100001088 від 24 січня 2025 року у розмірі 34015,22 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 24.01.2025-100001088 від 24 січня 2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 12000 грн. на 140 календарних днів. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заявки позичальника та підтвердження укладення кредитного договору. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором, яка станом на станом на дату подання позову складає 34015,22 грн., з яких: 12000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15120 грн - заборгованість по процентам; 895,22 грн - комісія; 6000 грн - неустойка. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 30 вересня 2025 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що він є сумлінним позичальником та протягом останнього періоду здійснював регулярні платежі за кредитними зобов`язаннями в інших фінансових установах. Прострочка за цим договором виникла через загальне боргове навантаження, а не через умисне ухилення від виконання зобов`язань. Вказує, що вимоги позивача є завищеними та не відповідають дійсному розміру заборгованості. Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» загальна сума витрат за кредитом не може перевищувати подвійну суму отриманого кредиту. Позовні вимоги перевищують цей ліміт. Положення договору щодо надмірних штрафів/нарахувань суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і підлягають обмеженню судом. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 06 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що ЗУ Про споживче кредитування передбачено пункт 5 статті 8, що визначає максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Відповідно до умов кредитного договору, розмір денної процентної ставки складає 1%, що відповідає вимогам чинного законодавства, отже нарахування процентів за даною процентною ставкою є легітимним та застосовним. Крім того вказує, що як було зазначено у позовній заяві Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 584,78 грн. від 06.02.2025 року при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Також вказує, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. 11 жовтня 2025 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що він є внутрішньо переміщеною особою. У зв`язку з вимушеним переселенням, втратою частини доходу (понад 50%) та складним матеріальним становищем, він звертався до позивача двічі 24.02.2025 та 25.02.2025 - із письмовими заявами про кредитні канікули та реструктуризацію боргу. У своїх зверненнях відповідач просив: призупинити платежі на 6 місяців; скасувати нарахування відсотків і штрафів на цей період; здійснити реструктуризацію боргу з погашенням лише тіла кредиту рівними частинами. Однак позивач не розглянув його звернення по суті та не надав письмової відповіді, що свідчить про недобросовісність його дій і порушення принципу співмірності прав та обов`язків сторін (ст. 509, 627, 628 ЦК України). Також вказує, що нарахування значних сум штрафних санкцій та комісій є непропорційним порушенню і суперечить принципу справедливості та добросовісності. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 січня 2025 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) та заявки кредитного договору № 24.01.2025-100001088 (кредитної лінії). Відповідно до заявки кредитного договору № 24.01.2025-100001088 (кредитної лінії) від 24 січня 2025 року відповідачем зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4102-32XX-XXXX-2584. Заявка підписана електронним підписом [PERSON] (одноразовим ідентифікатором Е63). Відповідно до умов кредитного договору № 24.01.2025-100001088 від 24.01.2025 позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 24/01/2025; 2. Сума Кредиту: 12000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 12.06.2025. Відповідно до п. 6 заявка кредитного договору процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 1800 грн. (п. 7 заявка кредитного договору). Відповідно до п. 10 заявка кредитного договору денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.82% (денна процентна ставка) = (13847.8 / 12000)/ 140 ? 100%. Також у вказаному договорі визначена сума неустойки у розмірі 120 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до листа ТОВ Універсальні платіжні рішення від 20 серпня 2025 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.01.2025 12:43:23 на суму 12000,00 (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 633297137, призначення платежу: Видача за договором кредиту №24.01.2025-100001088. Відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовувалось укладення вказаного кредитного договору з позивачем та отримання від останнього кредитних коштів. Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № № 24.01.2025-100001088 від 24.01.2025, заборгованість [PERSON] складає 34015,22 грн., з яких: 12000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15120 грн - заборгованість по процентам; 895,22 грн - комісія; 6000 грн - неустойка. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами укладено договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд погоджується з сумою заборгованості по відсотках за користування кредитом та комісією, оскільки їх нарахування передбачено умовами договору між сторонами, та не суперечить нормам законодавства. Відповідно, суд вважає такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту 12000 грн, процентів за користування кредитом 15120 грн та комісії 895,22 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення 6000 гривень неустойки суд враховує наступне. Відповідно до пункту 15 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 24.01.2025-100001088 неустойка 120 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконанного/неналежно виконаного зобов`язання. При цьому, нарахування неустойки за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В той же час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного,надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Беручи до уваги, що заборгованість у виді неустойки в сумі 6000 гривень за Кредитним договором нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4000 грн неустойки за цим кредитним договором задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 28015,22 грн., з яких: 12000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15120 грн - заборгованість по процентам; 895,22 грн - комісія. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо клопотання [PERSON] , в якому він просить визнати факт завдання йому моральної шкоди діями позивача та стягнути з ТОВ "Сподивчий центр" 5000 грн моральної шкоди, суд не вбачає підстав для його задовлення, оскільки такі вимоги є самостійними та підлягають розгляду або в межах іншого позовного провадження або в межах зустрічного позову, з яким відповідач не звертався. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial