Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - ТОВ "Бізнес Позика") звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 серпня 2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] в електронній формі укладено договір №367869-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,87170000 в день (фіксована ставка). Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 30 жовтня 2025 року становить 13 116,71 грн., з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 7366,71 грн.- сума заборгованості по процентах, 750,00 грн - сума заборгованості за комісією. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за вищевказаним договором в сумі 13 166,71 грн. та судові витрати у сумі 2 422,40 грн. 01 грудня 2025 року, від представника відповідачки Дзюбака О.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідачка [PERSON] визнає позовні вимоги в повному розмірі. Окрім цього, просить застосувати положення ч.1 ст.142 ЦПК України, при розподілі судових витрат. 02 грудня 2025 року, від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких, у зв`язку з визнанням відповідачем позову просить повернути позивачу 50% сплаченого судового за подання позовної заяви. В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені. Представник позивача [PERSON] у додаткових поясненнях просила розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 03 серпня 2021 року, між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] , було укладено в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця договір про надання кредиту №367869-КС-001 (а.с.10-15). Згідно договору позичальник отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі стандартної процентної ставки за кредитом: 0,87170000 в день (фіксована), комісія за надання кредиту становить 750,00 грн.. 03 серпня 2021 року позивач видав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн. шляхом перехування на зазначений відповідачкою банківський рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідками ТОВ "ПрофітГід", анкетою клієнта, повідомленням АТ "Ощадбанкбанк" про належність [PERSON] зазначеної картки з номером банківського рахунку та випискою по рахунку за період з 03 серпня 2021 року по 18 січня 2022 року (17,18, 89-92). Заборгованість за договором кредиту [PERSON] станом на 30 жовтня 2025 року становить 13 116,71 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 7366,71 грн. - заборгованість по відсотках, 750,00 - заборгованість по комісії, що підтверджується довідкою про стан заборгованості та розрахунком заборгованості (а.с.19-30). Заборгованість розрахована за період з 03 серпня 2021 року по 18 січня 2021 року, тобто в межах строку кредитного договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором, видав відповідачці кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором, натомість відповідачка допустила порушення зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісії у встановлений у договорі строк, допустила заборгованість у загальному розмірі 13 116,71 грн., яка підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачка не заперечила факт отримання кредитних коштів на умовах укладеного договору, розмір заборгованості визнала. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 1211,20 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ "Бізнес Позика" підлягає стягненню заборгованість за договором №367869-КС-001 в розмірі 13116,71 грн., з яких 5000,00 грн. по тілу кредиту, по процентам 7366,71 грн., 750,00 грн. заборгованість за комісією, а також 1211,20 грн. витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved