Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] в особі представника, адвоката Герасимчука Олега Олександровича, засобами поштового зв`язку звернулася до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 38. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем з часом не склалося, через відсутність розуміти та любити один одного, протилежні погляди на життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дитини та ведення спільного побуту. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами були марними. Подружжя проживає окремо один від одного, шлюбні відносини припинено. Шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Парфьонова Д.О. Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд Індустріального районного суду міста Дніпра. Справа надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра 29 жовтня 2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 30 жовтня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Герасимчук О.О., у судове засідання не з`явилися, натомість представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за фактичним місцем проживання, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України особа вважається повідомленою. Причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав. Враховуючи, що позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 12 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 38 (а.с. 5). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно (а.с. 6). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання спільної дитини, яка проживає разом із матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Позивачем заявлено вимоги по стягнення судових витрат по справі, а саме витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., які згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Так, згідно договору про надання правової допомоги від 27 травня 2025 року, розмір послуг за надання професійної правничої допомоги становить 5 000,00 грн., які згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача.

Outcome: approved