Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] понесених витрати на трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в загальному розмірі 33 865 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний 19.01.2016. Після розірвання шлюбу сторони відновили подружні стосунки і у них народилася третя дитина дочка [PERSON] , [INFO] . У 2025 році сторони припинили проживати однією сім`єю, діти залишилися проживати з позивачкою. Відповідач на підставі судових рішень сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 3000 гривень щомісячно, на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2500 гривень щомісячно. Протягом 2024 та 2025 років позивач понесла додаткові витрати на утримання дітей: 26850 гривень на оплату за перший семестр навчання неповнолітньої дочки [PERSON] у Львівському національному університеті імені Івана Франка; 22800 гривень на оплату вартості лікування сина [PERSON] (встановлення [PERSON] та його видалення), необхідного дитині у зв`язку із отриманою травмою перелом обох кісток лівого передпліччя; 17915 гривень на оплату вартості поглибленого навчання англійської мови дочки [PERSON] в центрі раннього розвитку «Мудрик». Оскільки із батьком дітей не вдалось досягнути домовленості щодо відшкодування половини понесених витрат, позивач просить стягнути кошти у судовому порядку. У відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях представник відповідача [PERSON] адвокат Хіноцька О.І. проти задоволення позову заперечила, мотивуючи тим, що витрати на лікування та навчання дітей сторін не були погоджені з відповідачем, були понесені позивачем добровільно в односторонньому порядку, вони не є витратами, що викликані особливими обставинами, відтак за змістом сімейного законодавства не є додатковими, тому можуть бути компенсовані за рахунок аліментів, які [PERSON] сплачує регулярно. Просила врахувати ту обставину, що відповідач в червні 2025 року сплатив в межах виконавчого провадження в рахунок стягнення заборгованості за аліментами на двох старших дітей 188059,79 гривень. Крім сплати аліментів [PERSON] надає фінансову допомогу дітям, зокрема придбав для дочки [PERSON] мобільний телефон, дитячий мікрофон, перерахував сину [PERSON] 5000 гривень, тощо. Окрім того, представник відповідача звернула увагу на відсутність у ФОП [PERSON] , на рахунок якої позивач перераховувала кошти за надання послуг з поглибленого навчання дочкою [PERSON] англійської мови, відповідного виду діяльності. Також зауважила, що син сторін [PERSON] отримав травму (перелом) лівого передпліччя в 2024 році, коли сторони проживали разом однією сім`єю, і відповідач в той час брав участь у витратах, пов`язаних з лікуванням сина в добровільному порядку. Зазначила, що [PERSON] готовий брати участь у реальних додаткових витратах понесених позивачкою на дітей, за умови їх попереднього узгодження з ним та дітьми, а також з урахуванням фінансових можливостей відповідача. В судових засіданнях 25.11.2025, 11.12.2025 позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що через вік дітей не має можливості повноцінно самостійно забезпечувати усі потреби дітей, володіє інформацією про неофіційні доходи відповідача, який перебуває за кордоном. З 2025 року сторони проживають окремо, згоди щодо виховання та утримання дітей не досягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у заяві від 08.12.2025 позов не визнав, розгляд справи просив проводити без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 25.11.2025 просила в позові відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях. Вважає недоведеними витрати на лікування сина [PERSON] , необґрунтованими вимоги щодо стягнення вартості навчання неповнолітньої дочки сторін [PERSON] та вивчення англійської мови дочкою [PERSON] , які не відносяться законодавством до додаткових витрат. Просила врахувати поведінку позивача, яка пред`явила до виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання двох старших дітей за весь час, у тому числі за період спільного проживання. Тому отриманих позивачкою коштів в розмірі 188059,79 гривень достатньо для компенсації заявлених витрат. У заяві від 08.12.2025 представник відповідача просила розгляд справи завершувати у її відсутності Суд, заслухав доводи сторін, вивчив матеріали справи і перейшов до стадії ухвалення рішення. Датою проголошення рішення є 19.12.2025. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007, в шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2008 та серії [NUMBER] від 18.11.2011 відповідно). На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.01.2016 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу сторони відновили подружні відносини та з 2018 до січня 2025 року проживали разом однією сім`єю, що визнається сторонами. У цей період, а саме [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.09.2020). В 2025 році сторони припинили спільне проживання. Сторони не заперечують факт окремого проживання та проживання неповнолітніх дітей з матір`ю. На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2025 у справі № 159/2179/25 змінений спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 у справі №159/6816/14-ц, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2025 у справі №159/2180/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Вказані рішення перебувають на виконанні в Ковельському відділі ДВС (Інформація з Автоматизованої системи виконавчих проваджень). Заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня, про що свідчить Інформація з Єдиного реєстру боржників. 23.06.2025 відповідач в рамках виконавчого провадження № 77680154 сплатив 188059,79 гривень аліментів. На підтвердження факту надання фінансової допомоги своїм дітям поза основними аліментами відповідач надав докази про придбання дочці [PERSON] телефону та мікрофону (квитанції про оплату) та перерахування 5000 грн сину [PERSON] (квитанція про перерахування коштів з скріншотом з мобільного телефону про картковий рахунок сина). Із індивідуальних відомостей про застраховану особу від 27.05.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] отримував доходи до травня 2022 року, з того часу доходи відсутні. Згідно з відомостями з Держаного реєстру речових прав [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , присадибної ділянки площею 0,25 га, земельної ділянки площею 0,0418 га (зареєстровано сервітут), орендує земельну ділянку площею 0,0035 га (Інформація з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно № 438191032 від 05.08.2025). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України). Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/10 . У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 у справі № 127/16614/15-ц та від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 Верховний Суд зазначав, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, тощо). Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 . Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами частин першої-другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оплату вартості поглибленого навчання англійської мови дочки [PERSON] в центрі раннього розвитку «Мудрик». На підтвердження факту відвідування дочкою Іларією центру раннього розвитку «Мудрик» з метою поглибленого навчання англійської мови та проведення оплати за її навчання позивач надала довідку ФОП [PERSON] №2 від 23.10.2025 та копії банківських виписок з карткового рахунку « [INFO] » про перерахування на рахунок ФОП [PERSON] коштів за заняття [PERSON] : 09.07.2024 за заняття в червні 2024 року 1050 грн; 13.08.2024 за заняття в серпні 2024 року 1050 грн; 05.09.2024 за заняття в вересні 2024 року 1200 грн; 08.10.2024 за заняття в жовтні 2024 року 1500 грн; 07.11.2024 за заняття в листопаді 2024 року 1200 грн; 05.12.2024 за заняття в грудні 2024 року 1200 грн; 07.01.2025 за заняття в січні 2025 року 1200 грн; 04.02.2025 за заняття в лютому 2025 року 1200 грн; 11.03.2025 за заняття в березні 2025 року 1200 грн; 03.04.2025 за заняття в квітні 2025 року 1215 грн; 13.05.2025 за заняття в травні 2025 року 1350 грн; 11.06.2025 за 2 заняття в червні 2025 року 400 грн; 18.06.2025 за 2 заняття в червні 2025 року 400 грн; 24.06.2025 за 2 заняття в червні 2025 року 400 грн; 03.07.2025 за 1 заняття в червні 2025 року 200 грн; 03.09.2025 за заняття в вересні 2025 року 1350 грн; 02.10.2025 за заняття в жовтні 2025 року 1800 грн, всього на суму 17915 грн. Половина вартості навчання становить 8957,50 грн.ї Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на навчання дочки [PERSON] в розмірі 9000 грн. Додаткові витрати повинні бути зумовлені обставинами відмінними від тих, які слугують підставою для стягнення аліментів на утримання дитини. Так, інтелектуальний розвиток дитини забезпечується за допомогою аліментів, а розвиток особливих здібностей потребує додаткових витрат. Витрати на поглиблене вивчення іноземної мови - це витрати, спрямовані на забезпечення права дитини на всебічний розвиток і здобуття якісної освіти та безпосередньо пов`язані з виконанням батьківських обов`язків щодо виховання і розвитку дітей. Наведені у позовній заяви доводи для стягнення додаткових витрат свідчать про те, що позивач турбується про інтелектуальний розвиток дитини, тому витрати на відвідування донькою навчань з поглибленого вивчення англійської мови не є додатковими витратами та компенсуються за рахунок аліментів, про що зазначено у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21). Потреба дитини у платному навчанні на курсах з англійської мови не обґрунтована позивачкою та не погоджена з відповідачем, як і не погоджено вибір навчального закладу. Крім того, позивачем не надано доказів того, що центр раннього розвитку «Мудрик» є ліцензованим навчальним закладом. З огляду на викладене, в позові в частині стягнення з відповідача половини витрат на оплату вартості поглибленого навчання англійської мови дочки [PERSON] в центрі раннього розвитку «Мудрик» в розмірі 9000 грн необхідно відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оплату за перший семестр навчання неповнолітньої дочки [PERSON] у Львівському національному університеті імені Івана Франка. За матеріалами справи неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на економічному факультеті, спеціальність «Маркетинг», на денній формі навчання,. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб, вартість освітньої послуги за кожен семестр становить 26850,00 грн (Договір про навчання № ЕКБ-328025-ДК від 09.08.2025). Згідно з банківською випискою з карткового рахунку «Ощадбанк», позивач 09.08.2025 оплатила вартість за перший семестр навчання дочки [PERSON] в сумі 26850,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача половину вартості навчання як додаткові витрати. За змістом ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В свою чергу, навчання особи з метою здобуття професійної освіти у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19, від 10.10.2019 у справі №638/13860/16-ц, від 26.09.2018 у справі № 569/6838/15-ц, від 16.10.2019 у справі № 219/1766/18, від 08.05.2023 у справі № 756/9882/19. Крім того, позивач не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у Львівському національному університеті імені Івана Франка на платній основі. Цей навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Як повідомив [PERSON] , про навчання дочки у Львівському національному університеті імені Івана Франка він дізнався з позовної заяви. Ураховуючи вказані обставини справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача половини витрат в розмірі 13425,00 гривень за оплату першого семестру навчання неповнолітньої дочки [PERSON] у Львівському національному університеті імені Івана Франка. Разом з тим, суд роз`яснює право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] на період її навчання після досягнення повноліття на підставі статті 199 СК України. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оплату вартості лікування сина [PERSON] (встановлення [PERSON] та його видалення), необхідного дитині у зв`язку із отриманою травмою перелом обох кісток лівого передпліччя. З виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 21.09.2024 в результаті падіння на вулиці отримав травму закритий перелом обох кісток лівого передпліччя із зміщенням. З 22.09.2024 по 23.09.2024 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні КНП «1 ТМО м.Львова» (довідка лікаря ортопеда-травматолога). Йому була проведена репозиція, яка проводиться з метою зіставлення та відновлення правильного анатомічного положення уламків зламаної кістки, встановлений титановий еластичний цвях (TEN). Вартість набору для металоостеосинтезу передпліччя TEN в сумі 14840,00 грн оплачена позивачкою 23.09.2025, що підтверджено банківською випискою з карткового рахунку «Ощадбанк». 22.08.2025 [PERSON] проведене операційне видалення TEN (стороннього тіла) під загальним знечуленням, в зв`язку з чим він з 12.08.2025 до 13.09.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «1 ТМО м.Львова», про що зазначено в епікризі/виписці. Згідно з банківською випискою з карткового рахунку «Ощадбанк», 12.08.2025 позивачка оплатила кошти в сумі 8040,00 грн на придбання набору для видалення TEN. Позивач вказує, що загальна вартість витрат, яку вона понесла на лікування сина (встановлення та видалення TEN), становить 22880,00 грн, а тому просить стягнути з відповідача половину суми понесених додаткових витрат 11440,00 грн. Особливі обставини, які призводять до додаткових витрат, можуть бути зумовлені негативними факторами, такими як хвороба. Відтак витрати на лікування дитини можуть бути додатковими витратами, які стягуються понад основні аліменти. Аналогічні висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 26.08.2020 в справі №336/1488/19, від 04.12.2019 у справі № 320/383/19. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №320/383/19 (провадження №61-18284св19) та 09.09.2019 у справі №344/5315/18 (провадження №61-6722св19). Відповідно до положень статей1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Медичними документами, долученими до позову, підтверджено факт отримання [PERSON] у 2024 році травми (перелому кісток передпліччя), яка викликала необхідність у проведенні хірургічного лікування, встановлення і зняття в подальшому металоконструкції. Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлення [PERSON] було проведене 22.09.2024, тобто у період, коли сторони проживали разом однією сім`єю і відповідач матеріально забезпечував своїх дітей в добровільному порядку. Суд зауважує, що на факт утримання відповідачем дітей у період з 2018 до січня 2025 року вказує також те, що позивачка пред`явила виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання старших дітей, виданий на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014, лише в квітні 2025 року. За таких обставин, стягненню з відповідача підлягає лише половина витрат, понесених позивачкою на придбання набору для видалення TEN, яке було проведене в закладі охорони здоров`я 12.08.2025, тобто в розмірі 4020,00 грн (8040,00:2). Відтак, із заявленої позивачем до стягнення суми 33865,00 гривень суд задовольняє 4020,00 грн додаткових витрат на лікування сина [PERSON] , [INFO] , що відповідає половині понесених позивачем витрат на видалення TEN. Щодо розподілу судових витрат У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги суд задовольнив на 11,87% (4020х100:33865), тому з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в доход держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 143,77 гривень.

Outcome: partial