Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

02.12.2025 позивач [PERSON] звернулася до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.09.2010 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та має другу групу інвалідності. Дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, участі в утриманні дитини не приймає. У зв`язку з викладеним позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у судовому порядку. 03.12.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.19). 18.12.2025 суд постановив ухвалу про повернення без розгляду представнику відповідача [PERSON] адвокату Черкез Ірині Володимирівні відзив на позовну заяву, заяву про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції з долученими документами, що надійшли до суду 17.12.2025. 23.12.2025 суд на місці долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 18.12.2025, сформований в системі «Електронний суд» 18.12.2025 та підписаний представником відповідача адвокатом Черкез Іриною Володимирівною, яка діє на підставі ордеру (а.с.54-78). У відзиві сторона відповідача не заперечувала щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини сторін у заявленому позивачем розмірі. Водночас, представник відповідача вказала, що доводи позивача про те, що дитина сторін повністю перебуває на її утриманні, а відповідач не надає коштів на утримання дитини, не відповідають дійсності, оскільки відповідач на систематичній основі утримує сина, бере активну участь у його житті та дозвіллі, сплачує за необхідні додаткові заняття, реабілітаційні заходи, купує одяг, продукти тощо, що підтверджується наданими копіями квитанцій про переказ позивачу грошових коштів. Крім того, відповідач зареєстрований та проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером, непрацездатним та перебуває на утриманні відповідача. Відповідач є фізичною особою підприємцем, стабільного доходу не має. Оскільки він утримує дитину у добровільному порядку, вважає звернення позивача до суду щодо примусового стягнення аліментів недоцільним, через відсутність спору. Позивач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином (згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України), 04.12.2025 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.22). В судовому засіданні представник відповідача адвокат Черкез І.В. проти задоволення позовних вимог не заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, а представництво відповідача в суді здійснює адвокат Черкез І.В., яка присутня у судовому засіданні, та повноваження якої згідно з ордером не обмежені, суд доходить висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Суд установив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.02.2022 у справі № 639/8459/21, яке набрало законної сили 04.03.2022, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.09.2010 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 521 (а.с.3-5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з копією медичного висновку № 169 про дитину з інвалідністю віком до 18 років, складеним 16.07.2024 КНП «Харківська дитяча лікарня № 5» ХМР, у [PERSON] , [INFO] наявне захворювання, що відповідає розділу Х, пункту 1, підпункту 1.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516 (а.с.13,14). Дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований за місцем реєстрації матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.11.2025, довідками про реєстрацію місця проживання особи від 12.11.2025 та інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 02.12.2025 (а.с.7-9,18). Відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку. З наданих стороною відповідача копій платіжних інструкцій суд вбачає, що [PERSON] протягом 2025 року на рахунок позивача [PERSON] здійснював перекази грошових коштів по 5000,00 грн: 11.11.2025, 11.12.2025, 25.01.2025, 25.02.2025, 25.03.2025, 25.04.2025, 25.05.2025, 25.06.2025, 25.07.2025, 25.08.2025, 25.09.2025. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено частинами 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Основним критерієм визначення судом розміру аліментів на дитину має бути достатність аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач відомостей про наявність та розмір свого доходу не надала. Відомостей про розмір доходу, про наявність чи відсутність присуджених з нього до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб сторона відповідача не зазначила та матеріали справи таких відомостей не містять. Сторона не зазначили та матеріали справи також не містять відомостей та доказів на підтвердження наявності у сторін зареєстрованого права власності на майно. З наданих стороною відповідача доказів суд вбачає, що протягом 2025 року відповідач у добровільному порядку надавав грошові кошти на утримання дитини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За змістом частин 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні судом частки від доходу платника аліментів суд бере до уваги те, що сторони проживають окремо, дитина сторін проживає разом з позивачем, а обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків. Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України стягнення однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів передбачено навіть у наказному (безспірному) провадженні, з урахуванням приписів статей 182, 183 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 02.12.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., оскільки позов задоволено.

Outcome: approved