Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У вересні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просить стягнути з відповідача належні їй на підставі рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування грошові кошти у сумі 51 261,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] 10 вересня 2020 року позивач звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері. 08 квітня 2021 року постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т. В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - недоотриману пенсію в розмірі 51 261,20 гривень позивачеві відмовлено, у зв?язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та відсутності членів сім`ї. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , однак не була одержана нею за життя та не включена до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 51 261 гривня 20 копійок. Отримавши виконавчий лист позивач звернувся 12 травня 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо виплати недоотриманої пенсії. Листом від 30 травня 2025 року за вих. № 1200-0401-8/13591 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивача, що йому необхідно звернутися в будь-який зручний спосіб до органів Пенсійного фонду України із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера та надати всі необхідні документи, передбачені Порядком 22-1. 13 червня 2025 року позивач звернулася через Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою № 3553 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . Листом від 17 червня 2025 року за вих. № 1200-0401-8/15078 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивача, що їй відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . Оскільки [PERSON] померла [INFO] , опрацювання заяви № 3553 від 13 червня 2025 року не є можливим відповідно до чинного законодавства. Відповідно частини першої ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тому позивач змушена звертатися до суду з цим позовом. Відповідач, не погоджуючись з позовом, подав відзив, у якому зазначив, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. З 01 серпня 2014 року по 28 лютого 2016 року пенсія [PERSON] нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі, заборгованість за цей період відсутня. Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 березня 2016 року. Документи щодо обставин призупинення виплати пенсії відсутні, оскільки макет пенсійної справи померлого перебуває у приміщенні, розташованому на окупованій території. Поновлення виплати пенсії продовжується після особистого звернення особи, проходження ідентифікації з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. [INFO] [PERSON] померла. Із заявою про поновлення виплати пенсії згідно з Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, за життя пенсіонерка [PERSON] особисто не зверталася з 01 березня 2016 року. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть розрахувати недоотриману пенсію на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. [PERSON] 10 вересня 2020 року звернулась до державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як [INFO] померла її мати - [PERSON] . На запит державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори щодо суми недоотриманої за життя пенсії померлої, пенсійним органом було повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії померлої [PERSON] складає 51 261,20 грн. 08 квітня 2021 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Тетяною Рой винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про спадщину на спадкове майно (недоотриману пенсію у розмірі 51 261,20 грн.) у зв`язку з тим, що в матеріалах садкової справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та відсутності членів сім`ї, та як наслідок неможливість встановити коло спадкоємців та склад спадкового майна. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , однак не була одержана нею за життя та не включена до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 51 261 (п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок. У рішенні від 08 серпня 2024 року суд зазначив, що позивачкою не надано доказів звернення до відповідача з питанням щодо виплати їй недоотриманої пенсії її матері та відмови відповідача у такій виплаті, позовні вимоги у частині зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити на користь позивачки недоотриману пенсію, призначену та недоотриману спадкодавицею у сумі 51 261,20 грн., суд вважає передчасними і такими, що не підлягають задоволенню. Рішення набрало законної сили 21 січня 2025 року. Отже, Головне управління зазначає, що [PERSON] з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не зверталась та не надавала документів, необхідних для здійснення такої виплати, що підтверджується даними в ІКІС ПФУ: Підсистема Звернення. Після отримання виконавчого листа за вищевказаним рішенням суду позивач 12 травня 2025 року звернулася до органу пенсійного фонду щодо виплати недоотриманої пенсії. Листом від 30 травня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області [PERSON] надано відповідь на вказане звернення, щодо необхідності звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера та надання всіх необхідних документів, передбачених Порядком 22-1. 13 червня 2025 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою № 3553 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . До заяви додала паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про спосіб виплати пенсії, рішення суду, свідоцтво про смерть. З 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунок пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/3596. Отже, заяву [PERSON] від 13 червня 2025 року відпрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. За наслідком розгляду заяви від 13 червня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії померлої [PERSON] від 17 червня 2025 року за вих. № 1200-0401-8/15078. У вказаному рішенні відповідач, зокрема, зазначив, що згідно з частиною першою ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії за умови надання всіх необхідних документів передбачених законодавством. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , з дати її смерті пройшло більше ніж 3 роки, опрацювання заяви позивача № 3553 від 13 червня 2025 року не є можливим відповідно до чинного законодавства. Відповідно до законодавства України єдиним органом, що призначає (нараховує) пенсію, є Пенсійний фонд України. На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у спірних правовідносинах воно діяло відповідно до приписів чинного законодавства України, а отже наявні всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою судді від 01 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, просили розглядати справу у їхню відсутність. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Матір`ю позивача [PERSON] була [PERSON] , яка померла [INFO] , зазначені обставини визнаються сторонами і не підлягають окремому доказуванню. Сторонами у справі в заявах по суті визнано, що на момент смерті [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. З 01 серпня 2014 року по 28 лютого 2016 року пенсія [PERSON] нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі, заборгованості за цей період немає. [PERSON] отримувала пенсійні виплати з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 березня 2016 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року, яке набрало законної сили 21 січня 2025 року у справі № 183/14140/23 позов [PERSON] задоволений частково; визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , однак не була одержана нею за життя та не включена до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 51 261 (п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок. 13 червня 2025 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою № 3553 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . До заяви додала паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про спосіб виплати пенсії, рішення суду, свідоцтво про смерть. 17 червня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії померлої [PERSON] від за вих. № 1200-0401-8/15078. У вказаному рішенні відповідач, зокрема, зазначив, що згідно з частиною першою ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії за умови надання всіх необхідних документів передбачених законодавством. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , з дати її смерті пройшло більше ніж 3 роки, опрацювання заяви позивача № 3553 від 13 червня 2025 року не є можливим відповідно до чинного законодавства. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав та мотивів. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у недоотриманої пенсії спадкодавця. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Доводи відповідача про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких померла мала право, але не отримала своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями за законом, суд не приймає до уваги, з огляду на таке. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Згідно з пп. 2.26 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом, у цьому випадку рішення суду від 08 серпня 2024 року, є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. З огляду на наявність дійсного документу, що посвідчує право позивача на суму недоотриманої пенсії, суд вважає, що виплаті підлягає сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , розмір якої визначено зазначеним вище рішенням суду на рівні 51 261,20 грн., а тому саме такий розмір недоотриманої пенсії підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved