Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

17 листопада 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно частини житлового будиноку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] в с. Бджільна Гайсинського району Вінницької області померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] належним чином не оформила своє право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Спадкоємцем за заповітом на вказане майно є позивач та його сестра [PERSON] , які вчасно прийняли спадщину. Виготовши технічний паспорт на вказаний будинок, у зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до нотаріуса та подав документи на оформлення спадщини. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не представлено правовстановлюючих документів на спадкове майно, та в разі відсутності вказаних документів позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач [PERSON] вказав про підтримання позовних вимог, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просить розглянути справу за її відсутності. Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 травня 2025 року (а.с. 10). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , на які відсутні правовстановлюючі документи. Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області за № 353 від 04.11.2025 року, згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] , станом на 15.04.1991 року житловий будинок по [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспників, склад двору: [PERSON] - голова сім`ї; [PERSON] зять; [PERSON] дочка; [PERSON] - внук (а.с. 17). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.06.1997 року [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 1201.1996 року [PERSON] помер [INFO] у віці 52 роки (а.с. 13). [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] . Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] не втратила права на будинок по [ADDRESS] . 11 липня 2009 року [PERSON] вчинила заповіт, у якому заповіла житловий будинок по [ADDRESS] сину [PERSON] та земельну частку (пай) (державний акт ВН №052587) дочці [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріуса за прийняттям спадщини, спадкова справа №53/2025. Після виготовлення технічної документації на будинок по [ADDRESS] позивач звернувся до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на належний [PERSON] будинок. Однак постановою нотаріуса за № 32/01-31 від 11.11.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , що залишились після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки документи, що підтверджують право власності на вказане спадкове майно, відсутні та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 22). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Основним юридичним документом про право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями є запис у погосподарській книзі № 2, згідно якого будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , яка проживала разом з зятем [PERSON] , донькою [PERSON] та онуком [PERSON] , був побудований в 1968 році. Особовий рахунок [NUMBER] . (а.с. 17). Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено згідно технічного паспорту на житловий будинок, даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будівництвом завершений (а.с. 18-21). Державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, була введена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, і стосувалась реєстрації будинків та домоволодінь виключно у містах і селищах міського типу. Такою реєстрацією займались відповідні БТІ при виконавчих комітетах міських або селищних рад. Таким чином, на час життя померлої [PERSON] і виникнення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями діяли норми, які не пов`язували набуття права власності на нерухоме майно в сільській місцевості з державною реєстрацією цих прав у відповідних БТІ. Їх право власності на житловий будинок підтверджується записом в погосподарській книзі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в підготовчому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв своєчасно, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому необхідно визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved