Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №CL-125573 від 01.08.2018 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2018 року між АТ «Кредобанк» (первісний кредитор) та [PERSON] (Відповідач) було укладено Кредитний договір №CL-125573, згідно з яким Відповідач отримав кредит у сумі 60 000,00 грн на строк до 31.07.2020 року зі сплатою процентів 52,99 % річних. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язаний був здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами. 25 червня 2021 року на підставі Договору факторингу №250621/1 право вимоги за Кредитним договором №CL-125573 перейшло від АТ «Кредобанк» до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (Позивач). Відповідач своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на день подання позову виникла заборгованість у загальному розмірі 113 073,29 грн. Розрахунок заборгованості складається з: 50 298,77 грн - сума заборгованості за кредитом (основний борг); 62 774,52 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Позивач просить стягнути зазначену суму боргу, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн (судовий збір) та 16 961,00 грн (витрати на професійну правничу допомогу). ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 01.08.2018 року між АТ «Кредобанк» (первісний кредитор) та [PERSON] (Відповідач) було укладено Кредитний договір №CL-125573, згідно з яким Відповідач отримав кредит у сумі 60 000,00 грн на строк до 31.07.2020 року зі сплатою процентів 52,99 % річних. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язаний був здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами. 25 червня 2021 року на підставі Договору факторингу №250621/1 право вимоги за Кредитним договором №CL-125573 перейшло від АТ «Кредобанк» до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (Позивач). Відповідач своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на день подання позову виникла заборгованість у загальному розмірі 113 073,29 грн. Розрахунок заборгованості складається з: 50 298,77 грн - сума заборгованості за кредитом (основний борг); 62 774,52 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам укладених договорів та вимогам чинного законодавства. Відповідачем не надано жодних доказів щодо належного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами або оспорювання наданого позивачем розрахунку заборгованості. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, як правонаступника первісного кредитора, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Також представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 16 961,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial