Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 30.10.2023 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович про встановлення факту родинних відносин того , що [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] є рідним дядьком [PERSON] [INFO] ; а також визначені [PERSON] додаткового строку 3 (три) місяці для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є племінником спадкодавця і є спадкоємцем за законом другої черги але, внаслідок недобросовісних дій відповідачки, яка, маючи вплив на спадкоємця, спочатку обмежила спілкування племінника із дядьком а потім , після його смерті, скрила від позивача даний факт. Крім того внаслідок того, що незабаром після смерті спадкодавця 01.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну та позивач активно почав займатись волонтерською діяльністю він дізнався про смерть свого дядьки лише у серпні 2023 року. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді від 05.12.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 04.04.24 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, до вступу спадкоємців у спадкові права після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та залучення до участі у справі правонаступника (правонаступників). Ухвалою суду від 08.04.25 поновлено провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.04.25 року витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, відомості відомості щодо кола осіб (можливих спадкоємців), які звертались з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] ( [INFO] , [NUMBER] , [ADDRESS] ) померлої [INFO] . На виконання ухвали суд від 08.04.25 року Київською державною нотаріальною конторою у м. Одесі надано суду відомості щодо спадкоємця померлої [INFO] [PERSON] , яким є [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12.05.25 здійснено заміну сторони відповідача у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини та залучено до участі у справі, як відповідача [PERSON] , померлої [INFO] її правонаступника [PERSON] , [INFO] . Також ухвалою суду від 04.09.2025 задоволено клопотання сторони позивача про залучення до участі у справі співвідповідача ( спадкоємця померлого [PERSON] ) [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги. Відповідачі до судового засідання не з`являлись, заяв по суті справи та клопотань не подавали. Як встановлено судом [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1349, зареєстрований 02.02.2022р. відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після померлого [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. була відкрита спадкова справа №4/2022. З матеріалів спадкової справи убачається, що із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулась [PERSON] , а також [PERSON] . У заяві про прийняття спадщини [PERSON] посилалась, що вона проживала із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років до дня його смерті. У заяві про прийняття спадщини [PERSON] посилалась, що [PERSON] є її троюрідним дядьком. Нотаріус своїм повідомленням №37/02-14 від 21.06.2022р. на ім`я [PERSON] звернув увагу про необхідність звернення до суду для встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] .. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2023 року у цивільній справі №523/11096/22 задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги. В провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга [PERSON] на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2023 року у цивільній справі №523/11096/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги. Також [PERSON] звернувся до відділу поліції №2 Одеського районного управління 31 ГУНП в Одеській області щодо визнання його потерпілим від кримінального злочину , яке здійснила [PERSON] стосовно спадкового майна після смерті [PERSON] , в рамках кримінального провадження №12023162510001214. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини пов`язані із встановленням юридичних фактів що мають юридичне значення а також визначення додаткового строку для прийняття спадщини врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2024 року у справі 688/2822/22 : « якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У даному випадку [PERSON] у порядку позовного провадження звернувся до суду для встановлення як факту родинних відносин так і визначення додаткового строку для прийняття спадщини так як вважає що стосовно прийняття їм спадщини існує спір із відповідачем [PERSON] яка на його думку, незаконно , використовуючи недобросовісну поведінку намагається заволодіти спадковим майном. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог п.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Вказаний правовий висновок визначений Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, а також від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18. Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. У практиці Європейського суду суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява №59166/12) «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». У даному випадку суд вважає доведеними, належними та допустимими доказами, факт родинних відносин , а саме що [PERSON] є рідним племінником [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] . Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] виданого 30.04.1960 року його батьками є [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] (а/с 13). Відповідно до книги реєстрації актів про народження за 1934 рік батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] , які проживали у [ADDRESS] . З Архівної довідки Державного Архіву Одеської області від 11.01.2024 вбачається що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (рос. мовою) , які проживали у [ADDRESS] . Таким чином згідно принципу вірогідності доказів можливо стверджувати що батько позивача [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Що стосується вимог про визначення позивачу додаткового строку для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] померлого [INFO] , суд вважає їх такими що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави доля встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні». Як вже зазначалось, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Стороною позивача не наведені докази того, що позивач мав дійсні труднощі у спілкуванні із спадкодавцем при житті останнього ( звернення до поліції, пояснення свідків , наявність листування) а також того що зайняття позивачем волонтерською діяльність суттєво перешкоджало своєчасному інформуванню щодо факту смерті рідного дядьки ( тривалі від`їзди, знаходження на території наближеної до бойових дій і т.п.) Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях у відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України , а сам по собі факт початку повномасштабного вторгнення після трьох тижнів після смерті спадкодавця не може слугувати єдиною підставою для встановлення наявності об`єктивних та непереборних труднощів для своєчасного прийняття спадщини. За таких обставин, установивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про визначенні позивачу додаткового строку для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: partial