Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] був укладений Договір № 39168-12/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 6 900,00 гривень із зобов`язанням повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за їх користування у порядку та строки визначені умовами договору. 29.05.2024року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір №29052024 за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги за рядом договорів, в тому числі і до [PERSON] за Договором № 39168-12/2023 у сумі 22 123,05 гривень, яка складається із: 6 807,00 гривень тіло кредиту, 15 316,05 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. На підставі викладеного ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 39168-12/2023 у загальному розмірі 22 123,05 гривень та понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У поданих письмових запереченнях, представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Просив врахувати, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами як факту укладення між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] спірного кредитного договору, так і факту перерахування цим товариством відповідачу кредиту. Також просив врахувати, що [PERSON] з листопада 2024 року призваний на військову службу по мобілізації та є військовослужбовцем, а отже останній відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати процентів за кредитним договором. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 39168-12/2023 за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності у кредит грошові кошти у сумі 6 900,00 гривень, а той повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором (п.1.1 Договору). Пунктами 1.2, 1.4.1 Договору визначено, що кредит надається на строк 120 днів, дата погашення кредиту 24.04.2024 рік; процентна ставка становить 2,5% на день і застосовується у межах строку кредитування. Кредит надається у безготівковій формі на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної карти №4441-11хх-хххх-8349. Вказаний договір був укладений між сторонами у електронній формі та підписаний [PERSON] шляхом накладення одноразового ідентифікатора W2291. Факт перерахування ТОВ «Аванс Кредит» на зазначений відповідачем картковий рахунок кредиту у сумі 6900,00 гривень підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснену транзакцію в системі IPay, а також банківською випискою по рахунку [PERSON] , який відкритий в АТ «Універсал Банк». 29.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 29052024 відповідно до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до Боржників за рядом кредитних договорів, в тому числі до [PERSON] за договором кредиту №39168-12/2023. Згідно представленим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за договором Кредиту №39168-12/2023 становить 22 123,05 гривень, і складається із: 6 807,00 гривень тіло кредиту, 15 316,05 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 27.12.2023 року [PERSON] уклав із ТОВ «Аванс Кредит» договір кредиту, за умовами якого отримав у кредит від вказаної фінансової компанії грошові кошти, та зобов`язався повернути отримані кошти і сплатити проценти за користування ними в порядку, визначеному договорами. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. У подальшому вказана фінансова компанія відступила ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до [PERSON] за вищевказаним договором кредиту. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконав обов`язки за вищевказаним договором кредиту, а тому з нього на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути заборгованість за відповідним договором. Посилання представника відповідача на недоведеність факту укладення між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] кредитного договору та отримання відповідачем від вказаного товариства обумовленої цим договором суми кредиту спростовується представленими позивачем доказами, а саме копією кредитного договору №39168-12/2023, а також банківською випискою по картковому рахунку відкритому в АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] . Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за договором Кредиту №39168-12/2023 становить 22 123,05 гривень, і складається із: 6 807,00 гривень тіло кредиту, 15 316,05 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять. З огляду на викладене поданий ТОВ «Факторинг Партнерз» позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] є військовослужбовцем та відповідно на нього розповсюджуються пільги, визначені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині звільнення від сплати процентів за споживчим кредитом, суд вважає безпідставними з огляду на таке. Так, відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Згідно представлених довідок командира в/ч [NUMBER] від 21.12.2024 року та командира в/ч [NUMBER] [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації та перебував на військовій службі у в/ч [NUMBER] з 14.11.2024 року, а з 19.06.2025 року у в/ч [NUMBER] . Як встановлено з матеріалів справи кредитний договір між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] був укладений 27.12.2023 року на строк кредитування 120 днів тобто до 24.04.2024 року. Доказів того, що станом на час укладення кредитного договору №39168-12/2023 та впродовж визначеного цим договором строку кредитування до 24.04.2024 року, за який і було нараховано проценти за користування кредитними коштами, [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації, стороною відповідача не представлено. При цьому згідно поданих доказів [PERSON] проходив військову службу з 14.11.2024 року, тобто після закінчення строку кредитування за кредитним договором. З огляду на викладене, підстав для застосування приписів п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині звільнення відповідача від сплати процентів за кредитним договором судом не вбачається. Щодо витрат на правову допомогу. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Встановлено, що 02.07.2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт) і Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» був укладений договір №02-07/2024 про надання правової допомоги. За умовами якого Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання правової допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги у формах: надання правої інформації, консультацій, роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів клієнта, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру. 14.08.2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» була оформлена Заявка на надання правової допомоги №16 із надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] у формі надання усних консультацій з вивченням документів, підготовка пропозицій, складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Згідно складеного Акту про надання юридичної допомоги №1 від 02.10.2024 року Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було надано ТОВ «Факторинг Партнерс» наступні правові послуги: надання усної консультації з вивченням документів на суму 3000,00 гривень (2 години витраченого часу вартістю 1500,00 витраченого часу), складання позовної заяви про стягнення боргу для подання до суду на суму 6 000,00 гривень (2 години витраченого часу вартістю 3 000,00 грн. за одну годину), а всього на 9 000,00 гривень. Отже позивачем доведено понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 13 000,00 гривень. Заперечень щодо співмірності таких витрат від відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 гривень.

Outcome: approved