Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі по тексту - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0689972150 на умовах фінансового кредиту для власних потреб, який надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору, який становить 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем. Загальний розмір кредитної лінії становить 20000,00 грн. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день 1,75%. Максимальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Пропозиція (оферта) на отримання 1 траншу згідно заявки-анкети №2628803272 від 27.12.2019 в рамках договору про надання позики №0689972150 від 12.12.2019 підписано позичальником 12.12.2019 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на день подання позовної заяви строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 14.07.2021 було укладено договір № 14.07.2021 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0689972150. У свою чергу, 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0689972150. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до [PERSON] за договором №0689972150. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №0689972150 від 12.12.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 61203,28 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3070,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 58133,28 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, сівмірності і пропорційності, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №0689972150 від 12.12.2019 у розмірі 41002,67 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3070,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37932,67 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою суду від 04.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що дійсно 12.12.2019 року між ним та ТОВ «Інфінанс» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого йому було надано позику у сумі 3070,00 грн строком на 30 календарних днів, а тому визнає 3070,00 грн тіла кредиту та 1612,00 грн відсотків за користування кредитом за 30 днів, тобто з 27.12.2019 по 25.01.2020. Іншу суму, яку намагається стягнути позивач вважає незаконною. Також вказує, що позивачем документально не підтверджено витрати на правничу допомому, а тому просить у задоволенні таких відмовити. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту, сплати процентів. Вважає, що нарахування процентів за договором позивачем здійснено правомірно, а саме на підставі п.п. 1.2, 1.7 Договору, тобто протягом 36 місяців з дня укладення такого Договору. Також, відповідач не обґрунтував неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, а його заперечення щодо розміру витрат не підтверджуються доказами, тому такі твердження є припущеннями. Враховуючи викладене просить позов задовольнити у повному обсязі. У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач вказує, що розрахунок заборгованості наданий позивачем повністю не відповідає ані принципам розумності, співмірності та пропорційності, ані умовам договору та нормам чинного законодавства, відповідно заявлені вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками по договору не підлягають задоволенню. Також ураховуючи обставини цієї справи, явну неспівмірність заявлених до стягнення позивачем витрат на правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатами адвокатського об?єднання на виконання робіт вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеним. Представник позивача у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині відзиву на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності через перебування на військовій службі. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 12.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0689972150 на умовах фінансового кредиту для власних потреб, який надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору, який становить 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем. Загальний розмір кредитної лінії становить 20000,00 грн. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день 1,75%. Максимальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Сторони погодили між собою, що загальний (максимальний) розмір кредитної лінії становить 20000,00 грн та максимальна відсоткова ставка, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості становить 1,75%. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил (п. 1.7. Договору). Відповідно до п. 1.10 Договору строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в п. 1.2. Договору, тобто 36 календарних місяців. Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, що встановлено п. 1.10.2 Договору. За продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції на вимогу Товариства) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту (п. 1.11. Договору). Пунктом 2.3. Договору встановлено право на відступлення права вимоги за даним Договором будь-кому без згоди на це позичальника. Сторони домовились та визнають, що відносини між товариством та позичальником з приводу: 1) умов надання та отримання кредиту; 2) порядку нарахування відсотків, повернення(погашення) кредиту, сплати відсотків та інших платежів за Договором; 3) порядку продовження/зміни строку дії користування кредиту(траншу), пролонгації; 4) інших умов, що стосуються обслуговування кредиту між сторонами, регулюються Договором, Правилами з усіма змінами, доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтернет-сторінці(веб-сайті) товариства (п.3.4. Договору). Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс» підтверджує, що [PERSON] , з яким укладено договір №0689972150 від 12.12.2019 ідентифікований товариством. Акцепт договору відбувся шляхом підписання договору одноразовим електронним ідентифікатором 7w6u7l, який було надіслано позичальнику на вказаний ним номер мобільного телефону (а.с.81). 27.12.2019 [PERSON] акцептував оферту, щодо отримання 7 траншу в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0689972150 від 12.12.2019 (а.с. 60) та згідно квитанції отримав 3070,00 грн на карту, чотири цифри якої закінчуються на 4983 (а.с.82). Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Інфінанс» за період з 27.12.2019 по 14.07.2021 вбачається, що [PERSON] отримано кредит у сумі 3070,00 грн і такий не повернуто, внаслідок чого за користування кредитними коштами товариство нарахувало проценти за користування кредитом на суму 30411,18 грн, що разом із тілом кредиту становить суму 33481,18 грн. Згідно договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ ««Інфінанс» відступило право вимоги за кредитним договором №0689972150 від 12.12.2019 ТОВ «Вердикт Капітал» за плату встановлену між сторонами (а.с.130-138). Разом з цим, первісний кредитор Додатком №3 до Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 передало новому кредитору реєстр боржників серед яких за номером 2486 значиться [PERSON] із загальною сумою боргу 33481,18 грн (а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт Капітал» за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 61203,28 грн, яка складається із: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3070,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 58133,28 грн. ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 14.07.2021 по 10.01.2023 нарахувало [PERSON] проценти за користування кредитом в сумі 27722,10 грн (а.с.128). Згідно договору №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» передало право вимоги за кредитним договором №0689972150 від 12.12.2019 ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 за певну суму коштів, яка узгоджена між сторонами (а.с.20-30). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло весь реєстр боржників, серед яких згідно витягу з додатку №3 до вищезазначеного договору за номером 15438 значиться [PERSON] із загальною сумою боргу 61203,28 грн (а.с.50). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено право вимоги за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0689972150 від 12.12.2019 до [PERSON] .. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи слідує та сторонами не оспорюється, що 12.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0689972150, згідно умов якого позивач надає кредитні кошти в загальній сумі 20000,00 грн, а відповідач отримує такі кошти в рамках кредитного договору з відновлювальною кредитною лінією окремими траншами сумами, які погоджуються між сторонами в кожному окремому випадку. У відзиві на позов [PERSON] зазначає, що погоджується із сумою боргу, яка складається з 3070,00 грн тіла кредиту та 1612,00 грн відсотки за користування кредитними коштами, що нараховані у період з 27.12.2019 по 25.01.2020, тобто в межах 30-денного строку. Вважає, що подальше нарахування проведене ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» є незаконним, оскільки суперечить умовам договору та чинному законодавству. Однак, згідно умов Договору позики №0689972150 від 12.12.2019, сторони погодили строк дії Договору - 36 календарних місяців з дня укладення такого Договору (п.п. 1.2., 1.7. Договору). З наданої ТОВ «Інфінанс» виписки за період з 12.12.2019 по 14.07.2021, тобто до моменту переходу права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» [PERSON] надавалися транші, якими він користувався та повертав в строк, з чого слідує, що останній погодився з усіма істотними умовами договору, в тому числі з порядком нарахування процентів за невиконання взятих на себе зобов`язань. 7 транш, який надано позичальнику 27.12.2019 в сумі 3070,00 грн ним повернуто товариству не було внаслідок чого [PERSON] допустив утворення значної суми заборгованості, яка продовжувала зростати, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» продовжило нарахування процентів за користування відповідачкем кредитними коштами, оскільки строк договору становить 36 календарних місяців протягом якого товариство має право на нарахування відсотків. Подаючи позов до [PERSON] ТОВ «Коллект Центр» посилаючись на принципи розумності, добросовісності, співмірності та пропорційності просить стягнути заборгованість в сумі 41002,67 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3070,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37932,67 грн, однак не обґрунтовує чому саме підлягає стягненню дана сума. Таке право позивача є основоположним, оскільки критерій диспозитивності цивільного права, а саме закріплений в ст. 11 ЦК України надає право особі, яка бере участь в розгляді справи вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Тобто, слід констатувати, що позивач добровільно відмовився від стягнення заборгованості, яке частково нарахувало ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 20200,61 грн та просить стягнути заборгованість тільки в рамках нарахування, яке проводилось первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» у період з 27.12.2019 по 14.07.2021 в розмірі 33481,18 грн та часткове нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» з 14.07.2021 по 30.11.2021 у розмірі 7521,49 грн. Зобовязанням, згідно ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Разом з тим, за частиною третьою статті 509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. В силу ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21 виснував, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорюванням, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, принципи добросовісності, справедливості та розумності, з урахуванням того, що позичальник у кредитних правовідносинах є слабким суб`єктом та те, що держава забезпечує особливий захист такому суб`єкту, що забезпечує рівність сторін у цивільно-правових відносинах, суд приходить до висновку, що сума кредитної заборгованості в розмірі 41002,67 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, хоча і ґрунтується на принципі диспозитивності та на умовах договору, який сторони погодили між собою, однак не відповідає основоположним принципам цивільного права та ставить відповідача у більш вразливе положення перед позивачем. Умови кредитного договору, зокрема щодо строку дії такого в межах 36 календарних місяців явно ставить позичальника у вразливе становище перед кредитором, оскільки в межах 3 років сума нарахованих процентів із тіла кредиту 3070,00 грн становила 58133,28 грн, яка не відповідає основоположним принципам цивільного права. Навіть, заявлена позивачем сума 41002,67 грн явно не відповідає принципам добросовісності, справедливості та розумності, оскільки сума відсотків 37932,67 грн в багато разів перевищує тіло кредиту. Таким чином, суд

Outcome: partial