Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.01.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 20. Спільних дітей сторони не мають. Посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв`язку із втратою спільних інтересів, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 03.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у позові просив розглянути справу за їх відсутності. Відповідач та її представник суду подали письмові заяви, у яких просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін у справи, без фіксування судового процесу, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.01.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Даних про наявність у сторін спільних від шлюбу дітей судом не встановлено. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, втрата почуття любові та взаємної поваги. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, яка проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, що свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин, і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідачем не ставиться, тому судом, відповідно до ст. 113 СК України, не вирішується.

Outcome: approved