Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до\~Черкаського районного\~суду Черкаської\~області з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на наступне. 22 серпня 2024 року укладено договір позики № 2155729 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14\~662,50 грн з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8\~500,00 грн; сума заборгованості за відсотками 24,65 грн; сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування 4 250,00 грн; сума заборгованості за комісією 1 887,85 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо порядку повернення кредитних коштів. 1.2.\~Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 19\~серпня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін, призначивши справу\~до розгляду\~по суті\~на 15 вересня 2025 року. Постановлено особі, яка уповноважена представляти інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ» чи є у позивача докази фактичного\~отримання відповідачем\~всіх вказаних\~у розрахунку\~сум за кредитним договором. 1.3. 26 серпня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Гулого А.В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП /коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи). 1.4. 29 серпня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача Сови Ю.М. надійшла заява про виконання ухвали суду. 1.5. Судове засідання призначене на 15 вересня 2025 року було відкладено до 21 жовтня 2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Гулого А.В. 1.6. Судове засідання призначене на 21 жовтня 2025 року було відкладено до 26 листопада 2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Гулого А.В. 1.7. 26 листопада 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Гулого А.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити повністю. Справу розглянути без участі відповідача та його представника. Наполягає на розгляді відзиву на позовну заяву. Проти задоволення вимог позивача заперечує в повному обсязі. Просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. 1.8. Судове засідання призначене на 26 листопада 2025 року було відкладено до 18 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача Паутова Д.С. 1.9. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутністю представника. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення вимог позивача заперечує, наполягає на розгляді відзиву на позовну заяву. Відповідно технічна фіксація справи за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 22 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2155729. Договір підписано 22.08.2024 об 13:02 електронним підписом позичальника [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 568735, з зазначенням персональних даних позичальника та номером електронного платіжного засобу № [NUMBER] , про що свідчить п. 29. договору позики № 2155729 із зазначенням юридичних адрес та реквізит сторін. За умовами договору відповідачу надано позику у сумі 8 500,00 грн, строком на 30 днів, дата повернення позики - 20.09.2024, процентна ставка 0,75 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 5 %, пеня - 5 %. Орієнтовна загальна вартість позики 10 412,50 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 186,17 %, комісія за надання кредиту 22,21% від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 1\~887,85 грн). Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, [PERSON] підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 568735 додаток №1 до договору позики №2155729 від 22.08.2024, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 2.2. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникає в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстрів боржників згідно додатку № 2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників-підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 28.07.2021 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, якою внесли зміни до п. 1.3 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. 13.06.2022 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, якою внесли зміни до п.9.1. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. 24.01.2025 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали додаткову угоду № 47 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, якою узгодили загальні суми прав вимоги згідно реєстру боржників № 41. Актом прийому-передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» реєстр боржників № 41 кількістю 4364. Відповідно до реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14 662,50 грн з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8 500,00 грн; сума заборгованості за відсотками 24,65 грн; сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування 4 250,00 грн; сума заборгованості за комісією 1 887,85 грн. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження НАЦКОМФІНПОСЛУГ 20 жовтня 2015 року № 2542. Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зареєстровано в реєстрі та має статут. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження НАЦКОМФІНПОСЛУГ 27 грудня 2007 року № 8462. 2.3. На виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 19\~серпня 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надав детальний розрахунок заборгованості відповідача за договором позики № 2155729. Відповідно до вищевказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 24.01.2025 становить 14 662,50 грн з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8 500,00 грн; сума заборгованості за відсотками 24,65 грн; сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування 4 250,00 грн; сума заборгованості за комісією 1 887,85 грн. З вищевказаного розрахунку вбачається, що відсотки нараховувалися первісним кредитором з 22.08.2024 по 20.09.2024 за процентною ставкою у розмірі 0,01%, відсотки за понадстрокове користування нараховувалися первісним кредитором з 21.09.2024 по 30.09.2025 за процентною ставкою у розмірі 5 %. На виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 19\~серпня 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надав довідку №КД-000044591/ТНПП від 21.08.2025. З вищевказаної довідки виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» Вих.№ КД-000044591/ТНПП від 21 серпня 2025 року, повідомлено Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» про здійснення платіжної операції, де отримувачем виступає [PERSON] , розмір кредитних коштів становить 8\~500,00 грн, рахунок [NUMBER] від 22 серпня 2024 року, номер платежу 2dc7e4dd-7a45-41fb-9737-1daddee24d43. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» еквайринг платіжних інструментів - платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі. Загальні вимоги Національного банку України до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням встановлені Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164. Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 291/1352/20 вказано, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. 3.3. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 3.4. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…». 3.5. Верховний Суд у постанові від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). 4.2. Щодо укладення договору суд зазначає наступне. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Відповідач, підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти, зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором (графіку розрахунків (платежів). Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов цього договору, зокрема, але не виключно: порушення позичальником строків оплати процентів, невжиття заходів щодо підтвердження фінансового стану, тощо кредитор має право вимагати дострокового погашення усієї заборгованості за кредитом. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] 22 серпня 2024 року договору позики № 2155729 в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Суд також враховує, що, підписавши договір, [PERSON] підтвердив те, що до укладення договору ознайомився із його змістом і правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством, що забезпечує його (позичальника) вірне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Враховуючи принцип свободи договору, визначений у статті 627 ЦК України, суд звертає увагу, що відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість він погодив такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Також, слід звернути увагу на те, що [PERSON] мав право відмовитися в односторонньому порядку від кредитного договору, що прямо передбачено як ЗУ «Про споживче кредитування», так і п. 8. договору, проте таких дій протягом 14 календарних днів з дня укладення договору не вчинив. З огляду на зазначене, суд вважає, що в діях ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відсутні порушення вимог чинного законодавства, в тому числі й ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки перед укладенням договору товариством не було вчинено дій стосовно введення в оману позичальника щодо істотних умов договору та надано [PERSON] інформацію щодо обов`язкових для нього умов договору. При цьому волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить про те, що особа, яка погоджується укласти договір, отримав всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Таким чином, [PERSON] надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, фактично погодився із розміром процентів, а отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин, повернувши кредитодавцю кредитні кошти та сплативши проценти за користування кредитом з дня його одержання, до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування кредитом. Відтак, стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 8\~500,00 грн є обґрунтованим. 4.3. Щодо нарахованої комісії за кредитним договором суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За умовами договору відповідачу надано позику у сумі 8 500,00 грн, комісія за надання кредиту 22,21% від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 1 887,85 грн). Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Відтак, стягнення з відповідача комісії по кредиту у розмірі 1\~887,85 грн є обґрунтованим. 4.4. Щодо нарахованих відсотків за кредитним договором суд зазначає наступне. 22 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2155729. За умовами договору відповідачу надано позику у сумі 8 500,00 грн, строком на 30 днів, дата повернення позики - 20.09.2024. З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховувалися первісним кредитором з 22.08.2024 по 20.09.2024 за процентною ставкою у розмірі 0,01%, відсотки за понадстрокове користування нараховувалися первісним кредитором з 21.09.2024 по 30.09.2025 за процентною ставкою у розмірі 5 %. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі простроченняпозичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється відвідповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відтак нараховані 4\~250,00 грн по процентам за понадстрокове користування кредитом не підлягають стягненню з урахуванням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, оскільки вказані проценти нараховувалися понадстроково, тобто в порядку статті 625 ЦК України, а не за користування кредитними коштами. 4.5. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву у зв`язку з наступним. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 19\~серпня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. Судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подачу відзиву з дня вручення ухвали. Відповідача повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду з копією позовної заяви з додатками за місцем його реєстрації, однак конверт з відправленням повернувся до суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За запитом представника відповідача копія позовної заяви з додатками була надіслана в електронному вигляді на електронну пошту, про що свідчить довідка про доставку електронного документу від 15.09.2025. Крім того, за повторним запитом представника відповідача копія позовної заяви з додатками була надіслана в електронному вигляді на електронну пошту, про що свідчить довідка про доставку електронного документу від 21.10.2025. 26 листопада 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Гулого А.В. надійшов відзив на позовну заяву, тобто з пропуском строку. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22 жовтня 1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27 лютого 1980 року). У пунктах 93-96 ВП ВС у постанові від 19.01.2023 у справі № № 140/1770/19 зазначила, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників … судочинства та своєчасного виконання ними передбачених … певних процесуальних дій. Інститут строків … сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників … процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за\~заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідач із заявою про поновлення пропущеного строку не звертався. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. 4.6. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, а тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню на суму 10\~412,50 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8 500,00 грн; сума заборгованості за відсотками 24,65 грн; сума заборгованості за комісією 1\~887,85 грн. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 22.07.2025 про сплату судового збору в сумі 3 028,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 71,01% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 150,18 грн. 5.2. Так, у позовній заяві представником було зазначено, що судові витрати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514,00 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення судових витрат у сумі 1 514,00 грн, через недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: partial