Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У Заводський районний суд м. Миколаєва надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Позов мотивовано тим, що 15.08.2022 сталася ДТП за участю [PERSON] , який постановою Заводського суду м. Миколаєва від 12.01.2023 у справі №487/3457/22 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки на момент ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності , МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14074,87 грн. При цьому, для встановлення розміру заподіяння шкоди, було залучено Аварійного комісара на послуги якого було витрачено 2150 грн. За цих обставин позивач звернувся до суду в порядку регресу з даним позовом до відповідача та просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ 16224,87 грн завданої майнової шкоди. 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 січня 2025 року ухвалою суду продовжено відповідачеві строк для подання відзиву 10 лютого 2025 року відповідачем подано відзив. 12 лютого 2025 року подано відповідь на відзив. 27 лютого 2025 року постановлено ухвалу про призначення автотоварознавчої експертизи за клопотанням відповідача від 27 лютого 2025 року. 25 вересня 2025 року до суду надіслано висновок експерта та ухвалою суду від 01.10.2025 поновлено провадження у справі з призначенням справи до розгляду. 04 листопада 2025 року постановлено ухвалу про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Циба Д.М., який діє на підставі довіреності від 09.12.2024 за №6-01/335 підтримав заявлені вимоги та, висловивши заперечення і незгоду із висновком експерта №1215-34-25 від 19.08.2025, наголосив на тому що, дослідження експертом проводилося без огляду об`єкта, на основі наданої інформації. Метод дослідження обумовлений певними обмеженнями, пов`язаними з відсутністю інформації про технічний стан ТЗ, його пробіг, що може вплинути як на зменшення так і підвищення його вартості. Визначена вартість відображає тільки середню ринкову вартість аналогічного (подібного) транспортного засобу, в стані відповідному даному строку експлуатації наявність експлуатаційних пошкоджень (корозія, подряпини, потертості оббивки салону та сидінь), відповідний середній пробіг (а.с. 5 висновку). За такого, на думку представника, вказаний доказ не є належним. Оскільки позивачем здійснену певну виплату [PERSON] , що належно підтверджено письмовими доказами, відповідно саме така сума має бути відшкодована відповідачем. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов частково, а саме в розмірі 6142,00 грн, тобто, в розмірі визначеному у висновку експерта №1215-34-25 від 19.08.2025. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , будучи належним чином повідомленою рекомендованим поштовим повідомленням та шляхом надіслання судової кореспонденції на електронну пошту, не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін та їх доводи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд ураховує наступне. Судом встановлено, що 15.08.2022 сталася ДТП за участю [PERSON] , який постановою Заводського суду м. Миколаєва від 12.01.2023 у справі №487/3457/22 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дане підтверджено копією вказаної постанови. На момент ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування Поліс на т/з № [NUMBER] від 15.08.2022, відповіддю від НПУ. МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14074,87 грн, відповідно до висновку за звітом №38-22 від 23.09.2022, що підтверджується Наказом МТСБУ, довідкою МТСБУ №1 від 21.03.2023, платіжною інструкцією №824687 від 23.03.2024 (а.с. 12, 13, 15-26 том І). Окрім того, для встановлення розміру заподіяння шкоди, позивачем було залучено Аварійного комісара на послуги якого було витрачено 2150,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №935203 від 2.10.2022(а.с. 14 том І). 23 вересня 2024 року позивач звертався до відповідача з пропозицією компенсувати витрати МТСБУ в сумі 16224,78 грн у добровільному порядку, що підтверджується листом МТСБУ від 23.09.2024 та квитанцію про оплату поштового повідомлення на адресу відповідача (а.с. 27 том І). Однак, пропозиція залишилася без уваги відповідача. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон 1961-IVвід 01.07.2004 чинний на час виникнення правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом підпункту «а» п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 40.3. указаного Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1ст. 13 цього Закону. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно первинної позиції, відповідач заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що шкода не мала бути відшкодована позивачем, оскільки автомобіль марки «Мерседенс -Бенц» реєстраційний номер [NUMBER] всупереч п.4.6 договору страхування використовувався для комерційних цілей з метою отримання прибутку маршрутне таксі № 43 для платного перевезення пасажирів; відсутня інформація про проходження технічного контролю автомобіля та можливості його експлуатації як маршрутного таксі; вартість суми матеріального збитку викликає сумнів, оскільки у звіті, на думку відповідача, завищено вартість запасних частин, ступінь ушкоджень не відповідає ушкодженням визначеним під час ДТП, а тому вказаний доказ є неналежним. Не погоджуючись із розрахунками, зазначених висновком ФОП [PERSON] , відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалою суду від 27.02.2025 клопотання відповідача було задоволено, призначено по справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з покладенням оплати за її проведення на відповідача [PERSON] . Згідно висновку Миколаївського відділу Одеського НДІСЕ №1215-34-25 від 19.08.2025, наданого на ухвалу суду в даній справі від 27.02.2025, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових пошкодженого КТЗ автомобіля марки «Mersedes-Benz 413» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 15.08.2022, складає 6142,00 грн та сума матеріального збитку завданого власникові вказаного КТЗ 6142,00 грн (а.с. 198-206 том І). Відповідно до ч. 1- ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Надаючи оцінку наданому позивачем висновку, здійсненого ФОП [PERSON] №38-22 від 23.09.2022, суд ураховує, що у п. 4 вказаного висновку зазначено, що калькуляція ремонту складена на підставі протоколу огляду автомобіля, який є невід`ємною частиною звіту про оцінку. Відповідно до долученого протоколу технічного огляду КТЗ (а.с.23), зафіксовано наступні пошкодження: - двері праві задні розсувні (деформація, подряпини); - боковина права (деформація, подряпини, зчіси) - облицювання колісної арки право задньої (зчіси, подряпини). При цьому в протоколі зазначено, що сліди відновлювального ремонту дверей задніх правих і правої боковини є пошкодженнями, які не відносяться до досліджуваного ДТП. Згідно висновку №38-22 від 23.09.2022 в розмір вартості матеріального збитку було враховано вартість складових, що підлягають заміні при ремонті (Сс), яка, згідно ремонтної калькуляції №38-22 від 15.08.2022, становить 4882,20 грн (том 1, а.с.24, 25). Однак, ні у висновку, ні у калькуляції не зазначено виду запчастин, які підлягали заміні, їх кількості та вартості кожної. Також у вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср), що є складовою розміру вартості матеріального збитку, ураховано такі додаткові витрати як захист днища, що не узгоджується з тими ушкодженнями, які вказані у протоколі технічного огляду КТЗ, а також нанесення антикорозійного захисту на приварених деталях, хоча серед переліку робіт не міститься посилання на зварювальні роботи. Ураховуючи зазначене суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки він здійснений з урахуванням витрат на відновлення пошкоджень, які не мали місця виникнення під час ДТП 15.08.2022 та не можуть бути тягарем відповідальності відповідача у даному провадженні. Натомість, наданим суду висновком Миколаївського відділу Одеського НДІСЕ №1215-34-25 від 19.08.2025 (том 1, а.с. 198-206), визначено необхідні ремонтні операції для відновлення ТЗ, виходячи з отриманих КТЗ пошкоджень та з конкретним розмежуванням пошкоджень, які мали місце до події - ДТП від 15.08.2022 (а.с. 10-12 висновку). Висновок здійснений експертом на підставі запитуваних ним матеріалів, необхідних для проведення експертизи, повідомлень від експерта про неможливість проведення експертизи не надходило, позивач будь-яких заперечень щодо призначення експертизи, незгоди щодо поставлених перед експертом запитань не висловлював. Висновок №1215-34-25 від 19.08.2025 є грунтовним та детальним. Вказаний доказ є належним та таким, що не викликає сумнівів. За такого, визначаючи розмір майнової шкоди, завданої власникові транспортного засобу марки «Mersedes-Benz 413» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 15.08.2022, суд бере до уваги наданий за ухвалою суду висновок Миколаївського відділу Одеського НДІСЕ №1215-34-25 від 19.08.2025. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У процесі розгляду справи відповідач [PERSON] , змінивши свою первісну позицію, заявив про часткове визнання позову в розмірі 6142,00 грн. З урахуванням зазначеного та фактичних обставин справи, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення відшкодована позивачем [PERSON] шкода в розмірі 6142,00 грн. В частині понесених позивачем витрат в розмірі 2150,00 грн на залучення Аварійного комісара, суд зазначає, що вказані витрати були включені позивачем до загальної суми завданої майнової шкоди, з вимогою про відшкодування якої позивач звернувся до суду. Однак, такі витрати не відносяться до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що підлягає відшкодуванню винною особою на підставі ст. 1187 ЦК України. Ураховуючи, що відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог, а позивач з вимогою про стягнення з відповідача вказаних витрат, пов`язаних з визначенням розміру завданої майнової шкоди, до суду не звертався, відповідно питання стягнення вказаної суми вирішенню не підлягає. Вирішуючи питання судових витрат, суд ураховує наступне. Відповідно до ч. 1, ч. 3 с. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням зазначеного підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1150,64 грн. З позивача підлягає до стягнення на користь відповідача [PERSON] витрати на оплату проведеної автотоварознавчої експертизи транспортного засобу в розмірі 7572,37 грн від загальної суми, понесеної відповідачем 12 213,50 грн (а.с.197, том 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial