Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом (а.с. 1-3), до відповідачки [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з відповідачки на його користь, на підставі рішення суду від 26.01.2023, на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 2 500 грн до 6 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрутування позовних вимог посилається на те, що на підставі рішення суду від 26.01.2023, з відповідачки [PERSON] , на його користь, на утримання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у щомісячному розмірі 2 500 грн. Посилаючись на погіршення свого матеріального стану, оскільки він не має змоги працювати у зв`язку із самостійним вихованням та доглядом за дочкою, ростом цін, у зв`язку із чим збільшились витрати на утримання дочки, її навчанням в школі, понесенням ним витрат на розвиток здібностей дитини (опановує мистецтво вокалу), а також її проблемами зі здоров`ям, просить збільшити розмір аліментів до визначеної ним суми. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Безпосередньо у позовній заяві та окремих заявах (а.с. 41, 50), просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Родіков І.С. у судове засідання призначене 18.12.2025 не з`явився. Через канцелярію суду подав письмові пояснення (а.с. 52-54), в яких просить відмовити позивачу [PERSON] у позові за безпідставністю такого. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не доведено жодну з підстав для збільшення розміру аліментів, передбачену ст. 192 СК України. Вказує, що на даний час і так вже стягуються аліменти в більше ніж мінімально рекомендованому розмірі на дитину відповідного віку. Також зазначає, що стягнення аліментів у збільшеному розмірі можливе лише з дня набрання законної сили рішення суду, а не з дня пред`явлення позову до суду. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 21 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] безпосередньо у позовній заяві та окремих заявах просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Родіков І.С. 18.12.2025 подав письмові пояслення, в яких просить розгляд справи проводити без їх участі. Оскільки учасники справи у судове засідання призначене 18.12.2025 не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до копії заочного рішення Долинського районного суду Івано - Франківської області від 26.01.2023, справа №343/48/23, яке набрало законної сили 28.02.2023 (а.с. 9-10), з відповідачки [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 09.01.2023 стягуються аліменти, в щомісячному розмірі 2 500 грн. Як на підставність збільшення розміру стягуваних з відповідачки [PERSON] на його користь аліментів, на утримання дочки [PERSON] , позивач посилається на такі докази: - копії довідок №56, 4 від 29.02.2018 та 29.09.2018 про потребу дитини [PERSON] у домашньому догляді з 15.02.2023 до 29.09.2024 (а.с. 23-24); - копії виписок із амбулаторної картки №2086, копії актів виконаних робіт та копію історії клієнта (а.с. 25-30), відповідно до яких, дитина [PERSON] , [INFO] , знаходилась на лікуванні у центрі стоматологічної імплантації "Respect Dental" у м. Івано - Франківськ, у зв`язку із лікуванням зубів. Отже, суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З відповідачки на користь позивача, на утримання дочки, за рішенням суду, стягуються аліменти в щомісячному розмірі 2 500 грн. Позивач [PERSON] посилаючись на погіршення свого матеріального стану, ріст цін, збільшенням витрат на утримання дочки, понесення витрат на розвиток здібностей та лікування дитини, просить збільшити розмір стягуваних з відповідачки аліментів. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із наявністю/відсутністю підстав для збільшення розміру аліментів. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить такого висновку. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Нормами Сімейного кодексу України (ст. 183, 184) визначено, що аліменти на утримання дитини можуть стягуватись як у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, так і в твердій грошовій сумі. При цьому, абз. 2, 3 ч. 2 ст. 182 СК України визначає мінімально гарантований розмір аліментів - не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та мінімальний рекомендований розмір (у разі достатнього заробітку (доходу) платника аліментів) - прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014, справа № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021, справі № 554/3355/20, провадження № 61-7397св21, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивач [PERSON] посилається на: погіршення свого матеріального стану, ріст цін, збільшення витрат на утримання дочки, понесення витрат на її розвиток здібностей та лікування. Досліджуючи дані обставини, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Справді, ч. 1 ст. 192 СК України вказує на можливість збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Однак, позивачем [PERSON] жодним доказом не доведено погіршення його матеріального стану. Твердження позивача про те, що він не працює оскільки здійснює виховання дитини не заслуговують на увагу, оскільки, по - перше, доказів того, що він працював на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, ним не надано і не надано доказів того, що він після ухвалення рішення припинив трудові відносини у зв`язку із необхідністю у догляді/вихованні дитини. Більше того, враховуючи вік дитини, якій на момент пред`явлення даного позову виповнилось повних сім років, і, відповідно, така навчається в закладі освіти, позивач не позбавлений права працювати та заробляти кошти. Окрім того, безпідставним є посилання позивача на потребу постійного домашнього догляду дитини, оскільки дійсність медичних довідок про потребу у такому догляді закінчились. Доводи позивача про понесення витрат на розвиток здібностей та лікування дочки [PERSON] також не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не є предметом даного спору. В той же час, суд зазначає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дочки в щомісячному розмірі 2\~500 грн., очевидно на даний час є недостатнім через інфляційні процеси, які відбуваються в державі останнім часом. Враховуючи законодавче збільшення з 2023 року прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розрахунку на місяць, суд вважає, що слід збільшити розмір стягуваних аліментів з 2 500 грн до 3 000 грн., оскільки це забезпечить адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту малолітньої дитини. При цьому, суд зазначає, що, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у даному випадку має місце збільшення розміру стягнення вже присуджених аліментів, новий спосіб яких сплачується з дня набрання даним рішенням законної сили, тому даний позов слід задовольнити частково та стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами та їх представниками, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються, зокрема, з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи що даний позов задоволено на 50 % (3 000 грн х 100% : 6 000 грн) позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст. 4, 13, 80, 81 ЦПК України, ст. 141, 183, 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та

Outcome: partial