Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

28.10.2025 року [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який є її батьком, аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання, тобто до 30.09.2028 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.11.2025 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, надали суду заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся рекомендованим поштовим повідомленням за зареєстрованою адресою місця проживання - [ADDRESS] . Проте, зворотні поштові повідомлення повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою»./ а.с. 19/. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не поживає або не знаходиться. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, доводи позовної заяви не спростовано. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належних чином повідомлених. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, актовий запис № 1704, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, де батьками зазначено батько [PERSON] , мати [PERSON] . /а.с.6/. 21.10.2016 року рішенням Київського районного суду міста Одеси у справі № 520/9044/16-ц. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Із позову вбачається, що позивач, яка вже є повнолітньою дитиною, проживає разом зі своєю матір`ю і знаходиться на її утриманні. Мати забезпечує дитину їжею, одягом, а також всім необхідним. Відповідно довідки № Л4-285461-ф/л від 11.11.2021 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м.Одеси, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . / а.с. 7/. Із довідки про склад сім`ї вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано три особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с. 7 зворот/. Відповідач, [PERSON] добровільно участі в утриманні дитини та матеріальному забезпеченні не приймає, у зв`язку з чим, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 17.07.2024 року у справі № 947/9272/24 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у тому числі [PERSON] у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 березня 2024 року й до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку з чим право на отримання аліментів згідно рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.07.2024 року у справі № 947/9272/24 припинилось. Разом з тим, позивач продовжує навчання за денною формою за спеціальністю Дизайн та соціальна комунікація практичний профіль в Опольському університеті, що знаходиться в місті Ополє, Республіка Польща, що вбачається із довідки про зарахування іноземної особи на денну форму навчання, яка видана Опольським університетом 10.10.2025 року. Період навчання з 01.10.2025 року по 30.09.2028 року./ а.с. 9/. Навчання відбувається в іншій країні, а тому позивачу необхідно нести додаткові витрати на проїзд та проживання. Крім того на теперішній час студенти університету не забезпеченні належним чином учбовою літературою, а тому її треба купувати за власні кошти. В зв`язку з тим, що позивач навчається на денній формі навчання, і не має можливості влаштуватися на роботу до закінчення учбового закладу вона потребує матеріальної допомоги. Батько позивача добровільно не бажає приймати участь у фінансуванні подальшого навчання. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Норми ст.ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зазначає, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, відповідач зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Судом встановлено, що повнолітня дитина [PERSON] навчається на денній формі, позбавлена можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, отже потребує майнової допомоги батьків, і батьки здатні його утримувати. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст.ст. 199, 200 СК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі частини заробітку ( доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до закінчення навчання, тобто до 30.09.2028 року, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 28.10.2025 року. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Судові витрати по справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved