Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської звернулася [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Ладняк О. О., з заявою про оголошення померлим [PERSON] , який з 06 грудня 2024 року рахується зниклим безвісти за особливих обставин. Заява обґрунтована тим, що 02 жовтня 2024 року [PERSON] вступив на військову службу до лав Збройних Сил України за контрактом, строком до закінчення особливого періоду. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 02 жовтня 2024 року №359-рс солдата [PERSON] призначено на посаду стрільцем 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини [NUMBER] . 22 жовтня 2024 року солдатом військової частини [NUMBER] [PERSON] підписано особисте розпорядження про отримання заявницею у разі його загибелі одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 відсотків такої одноразової допомоги. З 31 жовтня 2024 року солдата [PERSON] направлено для виконання бойових (спеціальних) завдань із захисту національних інтересів і територіальної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділом першого ешелону оборони до ротного опорного пункту (батальйону) включно, з метою ведення бойових дій на території противника у складі угрупування військ « [INFO] » (Курська область, рф). Згідно з наказом командира військової частни [NUMBER] (по стройовій частині) №253 від 09 грудня 2024 року, солдата [PERSON] з 06 грудня 2024 року визнано таким, що зник безвісти внаслідок ведення бойових дій, під час захисту Батьківщини, в обороні відсічі і стримуванні збройної агресії рф. У відповідь на запит військової частини [NUMBER] , секретарем Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими [PERSON] надано відповідь від 25 червня 2025 року про те, що до Координаційного штабу не надходили відомості від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони державних органів російської федерації про перебування [PERSON] у полоні, стан його здоров`я або місць утримання. Таким чином, наразі немає будь-яких відомостей про те, що солдат [PERSON] міг би бути живим та утримуватись в полоні чи ув`язненні. За місцем проходження військової служби відсутні будь-які відомості щодо [PERSON] . Оголошення [PERSON] померлим необхідне заявниці для увіковічення пам`яті про нього, як захисника України та отримання одноразової грошової допомоги відповідно Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно. Відповідно до заяви від 22.09.2025 просила розглядати справу за її відсутності. Від представника заявниці [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заяву [PERSON] просить задовольнити в повному обсязі. Від представника заінтересованої особи Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надходили листи, відповідно до якого зазначали, що заперечень по суті заяви не мають, у разі доведеності вимог покладаються на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України надав поясненя по справі, в якому вказав, що під час розгляду справи потрібно визначити часові характеристики ведення бойових дій в районі зникнення солдата [PERSON] н.п. Плєхово? ? Курської області та врахувати їх при вирішенні справи.? ? Заперечень по суті заяви не зазначили. Від заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] пояснень та клопотань не надійшло. Про причин неявки свого представника не повідомили. Від заінтересованої особи - [INFO] пояснень та клопотань не надійшло. Про причин неявки свого представника не повідомили. З таких обставин суд вважає можливим розгляд справи за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. За клопотанням представника заявниката представника? ? Міністерство оборони України ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року витребувані докази від Генерального штабу України та Криворізького відділ ДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року залучено в якості заінтересованої особи [INFO] . 25.11.2025 представником заявника подано додаткові пояснення, під час яких уточнено прохальну частину заяви. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 02 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу за контрактом та проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді стрілець 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ), шпк «солдат», ВОС-100915А. 22 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковською О. І. посвідчено особисте розпорядження на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги, зареєстрований в реєстрі за №1413, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї загибелі (смерті) зробив розпорядження: одноразову грошову допомогу, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України №168 КМУ від 28 лютого 2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії военного стану» виплатити [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки 100% одноразової грошової допомоги. Згідно з витягом з бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] №451дск від 31 жовтня 2024 року солдата [PERSON] з 31 жовтня 2024 року направлено для виконання бойових (спеціальних) завдань із захисту національних інтересів і територіальної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділом першого ешелону оборони до ротного опорного пункту (батальйону) включно, з метою ведення бойових дій на території противника у складі угрупування військ « [INFO] » (Курська область, рф). Згідно витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] , 06 грудня 2024 року противник піхотою у кількості близько 300 в/сл при підтримці артилерійського, мінометного вогню, вогню з РЗСВ та ударів з використанням FPV-дронів проводив штурмові дії з напрямку лісополоси пін.зах.окол. Плехово (рф) в напрямку ПВ «БАЛАХОН», внаслідок чого солдат [PERSON] зник з поля зору та перестав виходити на контакт. Відповідно до акту службового розслідування №194/03-07 від 09 січня 2025 року проведенного за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] в ході проведення службового розслідування свідком події старшим радіотелефоністом радіовідділення взводу зв`язку військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] надане пояснення в якому зазначено, що 06 грудня 2024 року він перебував на чергуванні КСП батальйону у якості чергового зв`язківця та вів перемовини з військовослужбовцями батальйону, що знаходились на позиціях н.п. плєхово курської області (рф). Приблизно о 07.20 год. з позиції «Балахон» надійшла інформація про початок штурмових дій з боку ворога, з лісосмуги, що знаходиться східніше від н.п. плєхово курської області (рф). Після закінчення ворожих штурмових дій було з`ясовано, що солдат [PERSON] разом з іншими військовослужбовцями зникли безвісти, всі спроби вийти з ними на зв`язок за допомогою рації були марними. Оператор роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини [NUMBER] старший солдат [PERSON] у своєму поясненні від 20 грудня 2024 року в якості свідка зазначає, що 06 грудня 2024 року він виконував бойове завдання на DJІ Mavic 3T. Близько 07.00 год. він бачив як ворог наближається до позиції ПВ «Балахон», яка знаходилась біля н.п. плєхово курської області (рф). На даній позиції знаходились військовослужбовці, серед яких був стрілець 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Відбувся стрілецький бій, ворог почав масово обстрілювати позицію з артилерії. Так як позиція « [PERSON] » була майже вщент знищена, бійці почали переміщуватися на резервну позицію в районі н.п. плєхово курської області (рф). Дрон потрапив під ворожий РЕБ, після чого зв`язок між пультом і дроном обірвався. Злетівши 06 грудня 2024 року близько 22.30 год дроном DJІ Mavic 3T, та підлетівши до позиції ПВ «Балахон» було з`ясовано, що позиція захоплена ворогом. Солдат [PERSON] разом з іншими на зв`язок не виходять, дізнатися, що з ними сталося немає можливості. За результатами службового розслідування комісія запропонувала стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вважати зниклим безвісти (за особливих обставин) під час виконання обов`язків військової служби, при веденні бойових дій з підрозділами держави-агресора російської федерації. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 09 січня 2025 року № 58 службове розслідування було закінчене. Як вбачається із сповіщення Військової частини [NUMBER] №03-19/7151 від 10 грудня 2024 року, заявницю повідомлено про те, що стрілець штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти (за особливих обставин). Відповідно до листа Управління з питань осіб зниклик безвісти за особливих обставин (секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) Міністерства внутрішніх справ України від 18 липня 2025 року в Єдиному реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин наявні дані про реєстрацію відомостей стосовно військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 25 червня 2025 року в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про [PERSON] . До Координаційного штабу не надходили відомості від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони державних органів російської федерації про перебування [PERSON] у полоні, стану його здоров`я та місць утримання. Згідно відповідей командира Військової частини [NUMBER] від 17 липня 2025 року №03-19/7842, від 16 серпня 2025 року №03-19/7641, особовий склад військової частини [NUMBER] з 08 грудня 2024 року не виконував (бойових) спеціальних завдань в районі населених пунктів Борки та Плєхово, курської області (рф). Біологічний матеріал у військовослужбовця [PERSON] не відбирався, особистий жетон не виготовлявся. Відповідно до Витягу з ЄРДР за фактом зникнення безвісти [PERSON] , [INFO] , проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.115 КК України, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024041610000613 від 13 грудня 2024 року. Із листа Головного оперативного управління Генерального штабу ЗСУ від 12.11.2025 видно, що контроль над населеним пунктом Плєхово, Курської області, рф було втрачено 08.12.2024.? ? Водночас бойові дії в районі зазначеного н.п. тривали до кінця лютого 2025 року. Відповідно до листа Міністерства оборони України ЗСУ угруповання військ [INFO] " від 15.11.2025, повідомлено, що район населеного пункту Плєхово, Суджанського р-ну, Курської області, російської федерації станом на 29.05.2025 був безпосередньою лінією бойового зіткнення вздовж державного кордону України з російською федерацією. Станом на 14.11.2025 вказаний населений пункт перебуває під повним контролем збройних сил рф. На ухвалу суду про витребування доказів від 28.10.2025 Криворізький відділ ДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області повідомив, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] , та про народження дітей, батьком яких є останній. Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Сформованого 14.11.2025, видно, що [PERSON] народився [INFO] , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У частині 2 цієї статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про оголошення фізичної особи померлою. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Згідно із частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно із частинами першою, третьою та четвертою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 врахувала, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»: - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Велика Палата Верховного Суду? ? у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22? ? наголосила на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси. Мета досліджуваної правової норми полягала у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, який на даний час втратив чинність. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Велика Палата вказала, що суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України). Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо.? ? Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. ?З 31 жовтня 2024 року солдата [PERSON] направлено для виконання бойових (спеціальних) завдань із захисту національних інтересів і територіальної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділом першого ешелону оборони до ротного опорного пункту (батальйону) включно, з метою ведення бойових дій на території противника у складі угрупування військ « [INFO] » (Курська область, рф). Згідно з наказом командира військової частни [NUMBER] (по стройовій частині) №253 від 09 грудня 2024 року, солдата [PERSON] з 06 грудня 2024 року визнано таким, що зник безвісти внаслідок ведення бойових дій, під час захисту Батьківщини, в обороні відсічі і стримуванні збройної агресії рф. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою 29 серпня 2025 року. Тож як на момент звернення заявниці до суду з заявою, так і на час розгляду справи сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України. Враховуючи тривалий час відсутності будь-якої інформації, відсутність тіла, а також те, що військовослужбовець [PERSON] зник за обставин, що загрожували йому смертю, є підстави припустити про ймовірну загибель військовослужбовця Збройних Сил України за контрактом від 02.10.2024 строком до закінчення особливого періоду, солдата [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини [NUMBER] , уродженця міста Першотравенськ, Дніпропетровська область, країна Україна, громадянина України, який зник безвісти 06.12.2024 за обставин безпосередньої участі у бойових діях та здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, поблизу н.п. Плєхово, Курської області. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.293,315 ЦПК України,

Outcome: approved