Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 62710 (шістдесят дві тисячі сімсот десять) грн. 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Заочним рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року вищезазначене заочне рішення скасовано. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 08 березня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6441434 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 15000,00 грн. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (02.03.2024) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало кредит в сумі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору. Укладаючи Кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 07 квітня 2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіків платежу та не повернув тіло кредиту. 28 квітня 2023 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок кредитору в розмірі 50,00 грн. Позивачем нараховані відсотки за 70 календарних днів (27.11.2023 - 04.02.2024) в розмірі 20895 грн., в межах строку договору відповідно до наступного: 15000грн. * 1,99% = 298,5 грн. * 70календарних днів = 20895 грн. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено договір факторингу № 27.11/23-Ф, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на її електронну пошту, зазначену при укладенні договору, відповідного повідомлення. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу № 27.11/23-Ф від 27 листопада 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 41815,00 грн., з яких: сума кредиту - 15000 грн.; сума процентів за користування кредитом - 26815,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 62710 (шістдесят дві тисячі сімсот десять) грн. 00 коп., з яких: 15000,00 тіло кредиту, 26815,00 грн. нараховані проценти та нараховані проценти за 70 календарних днів - 20895,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року замінено найменування позивача у цивільній справі №207/5092/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю. Окрім цього, 14 квітня 2025 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позивач виходив з того, що вона отримала 15000 гри на підставі кредитного договору. Вона це визнає. Однак, не визнає розміру відсотків, які просить стягнути позивач. Загалом, позивач просить стягнути з неї проценти в розмірі 20895 + 26815 = 47710 грн. Позивач виходить з того, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, що становить 298,5 грн. в день. Однак, вказане не відповідає чинному законодавству, виходячи з наступного. Відповідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до цієї статті внесені Законом № 3498-ІХ (п. 5 Закону). Ця норма закону набрала чинності з 24.12.2023. Однак, дія пункту 5 розділу І цього Закону 3498-ІХ, якою внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, позивач неправомірно нараховує їй відсотки в розмірі 1.99%, а повинен нараховувати в розмірі 1%. З огляду на вказане, проценти повинні розраховуватися, виходячи з розміру 150.00 грн., а не 298,5 грн., тобто в 1.99 разів менше. Тому, замість 47710 грн. процентів, вона має сплатити: 47710 / 1.99 = 23974,87 грн., а загалом сума боргу: 15000 + 23974,87 = 38974.87 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, просить суд враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Помилковий розрахунок заборгованості за договором також свідчить про те, що адвокат не в повній мірі виконав договір про надання правничих послуг. 16 квітня 2025 року представником позивача надіслано відповідь на відзив на позовну заяву (арк. с. 170-176), відповідно до якого кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та Відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Жодних сумнівів в тому, що 08.03.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 6441434 про надання споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний Директором ТОВ «Авентус Україна» та скріплений печаткою Товариства. Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 07.04.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. 28.04.2023 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50.00 грн. Позивачем нараховано проценти за 70 календарних днів (27.11.2023 - 04.02.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 15000 грн * 1,99% = 298,5 грн*70 календарних днів = 20895 грн. Згідно із п. 1.1. Договору факторингу № 27.11/23-Ф від 27.11.2023 року, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.11/23-Ф від 27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 6441434 про надання споживчого кредиту від 08.03.2023 року не сплив. Позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 70 календарних днів з 27.11.2023 року по 04.02.2024 року, поденний розрахунок заборгованості надається. Щодо доводів Відповідача про застосування ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, то такі доводи тлумачиться Відповідачем не вірно оскільки статтю 8 було доповнено частиною 5 законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 р., який набрав чинність 24.12.2023 року, а кредитний договір укладено 08.03.2023 р., відповідно закон зворотної сили на спірні правовідносини немає. Договір № 6441434 від 08.03.2023 про надання споживчого кредиту, укладений до набрання чинності цим Законом, строк дії договору не продовжувався після набрання чинності цим Законом. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги, пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.11/23-Ф (далі Договір Факторингу) (Копія додається), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (Витяг з реєстру боржників, щодо Відповідача додається). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення (Копія повідомлення про відступлення прав вимоги додається). Беззаперечність права вимоги Позивача та доведеність наявної заборгованості належними та допустимими доказами неодноразово підтверджена судовою практикою, в тому числі і в апеляційній інстанції, у наступних справах: цивільна справа № 696/578/22 рішення від 25.10.2022 р., цивільна справа № 639/3692/22 рішення від 14.12.2022 р., цивільна справа № 639/3273/22 рішення від 10.01.2023 р., цивільна справа № 384/461/22 рішення від 01.01.2023 р., цивільна справа № 153/341/23 рішення від 12.04.2023 р., цивільна справа №558/97/23 рішення від 26.06.2023р. Станом на сьогоднішній день, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Отже, нарахування Відповідачу процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Щодо розрахунку судових витрат, у постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Також слід зазначити, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Просять позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити в повному обсязі. Судове засідання проводити за відсутності представника позивача. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 березня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений електронний договір № 6441434 про надання споживчого кредиту (арк.с. 15-20). Згідно з п.1.3, п. 1.4 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн.; строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору (арк. с. 15). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. Вказаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом «С1586» [PERSON] , 08.03.2023. Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників (арк. с. 71-75). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (арк.с. 77). Відповідно до укладеного договору факторингу № 27.11/23-Ф від 27 листопада 2023 до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 41815,00 грн., з яких: сума кредиту - 15000 грн.; сума процентів за користування кредитом - 26815,00 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу (арк.с. 34). Згідно картки обліку заборгованість за кредитом станом на 26 листопада 2023 року складає 41815,00 грн., яка складається з 15000 грн.; сума процентів за користування кредитом - 26815,00 грн., з яких відповідачем оплачено 50,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с. 27-33). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, між ТОВ «Авентус України» та відповідачем був укладений договір № 6441434 від 08 березня 2023 року про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 15000,00 грн. Умови користування (строки повернення, проценти за користування, загальний розмір кредиту, тощо) визначені кредитним договором та доведені до відома сторін, що підтверджується їх підписами у договорі. ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, та надало їй кредит в розмірі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач належним чином оплату за кредитним договором не здійснював, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по сплаті кредиту та відсотках за користування кредитом. Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з пп. 3 п. 4.1 кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Договором факторингу від 27 листопада 2023 року ТОВ «Авентус Україна» за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Про заміну кредиторів в зобов`язанні [PERSON] повідомлялася на електронну адресу 27.11.2023 (арк.с.25). Таким чином відповідача [PERSON] у встановлений законом було належним чином повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором. Тому вона несе відповідальність перед новим кредитором (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») за кредитним договором № 6441434. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, до позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу № 27.11/23-Ф від 27 листопада 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором у розмірі 41815,00 грн., яка складається з 15000 грн.; сума процентів за користування кредитом - 26815,00 грн. Позивачем нараховані відсотки за 70 календарних днів (27.11.2023 - 04.02.2024) в розмірі 20895 грн. в межах строку договору відповідно до наступного: 15000грн. * 1,99% = 298,5 грн. * 70календарних днів = 20895 грн. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. У відповідності до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що спірний кредитний договір був укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Укладаючи кредитний договір № 6441434 від 08 березня 2023 року, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: п.1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. п.1.5.2.Знижена процентна ставка 0,796 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 07.04.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 07.04.2023 відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконав, тому було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» нараховано відсотки за 70 календарних днів (27.11.2023 - 04.02.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 15000грн. * 1,99% = 298,5 грн. * 70календарних днів = 20895 грн. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Суд зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» закінчило нарахування, а позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Щодо доводів Відповідача про застосування ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, то такі доводи тлумачиться Відповідачем не вірно оскільки статтю 8 було доповнено частиною 5 законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 р., який набрав чинність 24.12.2023 року, а кредитний договір укладено 08.03.2023 р., відповідно закон зворотної сили на спірні правовідносини немає. Договір № 6441434 від 08.03.2023 про надання споживчого кредиту, укладений до набрання чинності цим Законом, строк дії договору не продовжувався після набрання чинності цим Законом. Крім того пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування»визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинностіЗаконом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином за період з 25.12.2023 року по 22.04.2024 року (120 днів) денна процентна ставка може складати -2,5%. У даному ж випадки позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 1,99 %, так як нарахування відсотків здійснювалось станом на 04.02.2024 року (тобто до 22.04.2024), а тому ніяких порушень в нарахуванні відсотків позивачем за ставкою 1,999% не має. Отже, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що за положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві позивач просить стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Згідно з положеннями ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023, укладений з адвокатом Столітнім М.М. (арк.с.69-70), ордер про надання правничої допомоги (арк.с.21), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю гр. Столітній М.М. (арк.с.46), рахунок на оплату по замовленню № 1154/04/07 від 04.07.2024 (арк.с.26), звіт про надання правничої (правової) допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 (арк.с.12), платіжну інструкцію № 5897 від 09.09.2024 на суму 10000,00 грн. (арк.с. 24). Згідно з умовами договору про надання правової допомоги, оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у звіті про надання правової допомоги. Так, із звіту про надання правової допомоги вбачається, що адвокатом Столітнім М.М. було витрачено 10 годин на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості; на складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; на подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта (арк.с. 12). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень, слід приймати до уваги викладене нижче. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідний висновок викладено у постанові ВПВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19. Системний аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved