Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 472178-КС-002 про надання кредиту від 14.11.2023, в сумі 103823,34 грн. та судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 472178-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти, в розмірі 20000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кошти, сплатити проценти, в розмірі 1,14874498 % за кожен день користування кредитом та комісію. Крім того, 16.11.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 472178-КС-002 про надання кредиту, відповідно до якої суму кредиту було збільшено на 3000 грн. та після збільшення сума кредиту склала 23000 грн. Орієнтована річна ставка процентів склала 10471, 29 %, комісія 450 грн. Також, 30.01.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 472178-КС-002 про надання кредиту, відповідно до якої суму кредиту було збільшено на 12000 грн. строком на 24 тижні та після збільшення сума кредиту склала 32027,21 грн. Орієнтована річна ставка процентів склала 6272,61%, комісія 1800 грн. Відповідач частково здійснила оплату за кредитним договором, на загальну суму 58574,18 грн., проте у повному обсязі свої зобов`язання за кредитними договором не виконала. Згідно розрахунку заборгованості, сума заборгованості становить 103823,34 грн., з яких: 102023,34 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1800грн. - сума прострочених платежів за комісією. Сума заборгованості до теперішнього часу відповідачкою не сплачена, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові міститься клопотання про проведення розгляду даної справи за відсутності позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду відзив у якому зокрема зазначила, що позивачем у позові не зазначено на який термін видано кредит, строку кредитування, який взято позивачем за основу при складанні розрахунку заборгованості. Більш того, позивач посилається на пункти, які відсутні в договорі. Розмір нарахованих відсотків, в сумі 102023, 34 грн. значно перевищує тіло кредиту, яке становить 0. Тому вважала, що сума нарахованих відсотків не відповідає вимогам ст.ст.509, 626 ЦК України, суперечить засадам справедливості, добросовісності, розумності. Також зазначила, що позивачем до позову не надано доказів перерахування кредитних коштів на її рахунок, як і не додано доказів укладення кредитного договору та первинних бухгалтерський облік, а документи про випуск банківської картки, виписка про рух коштів на рахунку, є документами, які лише свідчать, що вона є користувачем банківських послуг. Також зауважила, що представник Мишевська Н.М. не має повноважень на представлення інтересів позивача. З врахуванням наведеного, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача, з посиланням на правові позиції Верховного суду України, виклала твердження аналогічні тим, які містяться у позові, додатково зазначила, що відповідачка ознайомилась з умовами договору і підписавши кредитний договір та додаткові угоди погодилась із їх умовами. Зауважила, що нарахування процентів здійснювалось позивачем внаслідок порушення відповідачкою своїх кредитних зобов`язань, у порядку ст. 625 ЦК України, в межах строку кредитування і жодних нарахувань неустойки, пені, штрафів позивач не здійснював. Також вважала, що заперечення відповідачки про те, представник [PERSON] не має повноважень на представлення інтересів позивача, є необґрунтованими, адже до позову додані належні докази представництва останньої, а саме: копія довіреності, копія положення про самопредставництво інтересів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", копію наказу про прийняття Мишевської Н.М. на роботу. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.11.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 472178-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, 14.11.2023 позивачем направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти Договір № 472178-КС-002 про надання кредиту, останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 472178-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Позивачем направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8313, отриманий [PERSON] на номер телефону, що був зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті, який було реалізовано останньою 14.11.2023 о 13:59:58 та підписано кредитний договір. Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Крім того, 16.11.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 472178-КС-002 про надання кредиту, відповідно до якої суму кредиту було збільшено на 3000 грн. та після збільшення сума кредиту склала 23000 грн. Орієнтована річна ставка процентів склала 10471, 29 %, комісія 450 грн. Також, 30.01.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 472178-КС-002 про надання кредиту, відповідно до якої суму кредиту було збільшено на 12000 грн. строком на 24 тижні та після збільшення сума кредиту склала 32027,21 грн. Орієнтована річна ставка процентів склала 6272,61%, комісія 1800 грн. Свої кредитні зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську карту, яка вказана відповідачкою при заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач частково здійснила оплату за кредитним договором, на загальну суму 58574,18 грн., проте у повному обсязі свої зобов`язання за кредитними договором не виконала. Згідно розрахунку заборгованості, сума заборгованості становить 103823,34 грн., з яких: 102023,34 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1800грн. - сума прострочених платежів за комісією. Цей розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростовано. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). За правилами частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» та пройшла реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідачка створила особистий кабінет та надала всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надала згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредиту відповідачка обрала суму кредиту, строк кредитування, самостійно внесла номер банківської/платіжної карти та підтвердила, що ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику. Після прийняття позичальником умов кредитного договору 14.11.2023 та додаткових угод ТОВ «Бізнес Позика» уклало з [PERSON] кредитний договір, які підписано останньою відповідно до вимог ч. 6, 8 ст.11, ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідачки. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20. Оскільки відповідачка вважається ознайомленим з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», тобто до моменту підписання кредитного договору, колегія суддів доходить висновку, що відповідачка повністю ознайомлена з його порядком укладення та підписання, про що свідчать виконані останньою фактичні дії в ІТС, а також використання нею електронного підпису одноразового ідентифікатору. За таких обставин, суд вважає, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір № 472178-КС-002 та додаткові угоди, які є його складовою, відповідачка погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за весь час користування кредитом, а також витребування їх від відповідача, які є законними та обґрунтованими, оскільки базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо надання споживчих кредитів, яким і є за своєю правовою сутністю спірний кредитний договір. Так, у відповідності до проведеного позивачем розрахунку, кредитором нараховано проценти за користування кредитом за зниженою процентною ставкою до спливу строку на внесення платежу і в подальшому за процентною ставкою, розмір якої пов`язано виключно з порушенням позичальницею умов договору. Внаслідок таких обставин у кредитора є право вимагати стягнення процентів на загальну суму 102023,34 грн. Доводи відповідачки про те, що представник позивача Мишевська Н.М. не має повноважень представляти інтереси позивача в суді, є безпідставними. Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України). В процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва органу державної влади, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками органу державної влади. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження. Подібні висновки зроблені, зокрема, в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 667/7582/15-ц (провадження № 61-303св20). У пунктах 18, 20, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20(провадження № 14-105цс21) вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва. Інакше кажучи, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (стаття 60 ЦПК України). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Під час розгляду спорів, що виникають із трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених устатті 61 цього Кодексу(частина друга статті 60 ЦПК України). Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Аналіз матеріалів справи свідчить, що при подані позовної заяви на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ТОВ «Бізнес ПОЗИКА» в суді Мишевська Н. додала копії: положення про самопредставництво ТОВ «Бізнес ПОЗИКА», затверджене директором товариства Марією Гайворонською; довіреність юридичної особи на представництво інтересів в судах, відповідно до якої Мишевська Н. має повноваження/обов`язки, зокрема й представлення (захист) інтересів в судах з правом підпису на заявах, позовних заявах; наказ № 50-к/тр від 23 жовтня 2023 року про прийняття Мишевської Н. на роботу до ТОВ «Бізнес Позика»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з якого видно, що керівником юридичної особи ТОВ «Бізнес Позика» є Гайворонська М.М. згідно статуту. З огляду на те, що самопредставництво юридичної особи можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тому відсутні підстави вважати, що у Мишевської Н. відсутні повноваження діяти у судовому процесі за правилами як самопредставництва як на підставі трудового договору, так і представника позивача. Крім того, ця справа є малозначною тому для підтвердження повноважень представника в такій справі достатньо виданої учасником справи довіреності. Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджений факт укладання між ТОВ «Бізнес Позика» та Серцовою М.П. Договору № 472178-КС-002 про надання кредиту та додаткових угод у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання у повній мірі останньою зобов`язань з повернення кредитних коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, що є підставою для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь позивача, в зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. В силу ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, в сумі 2422,40 грн., слід покласти на відповідачку. На підставі викладеного і

Outcome: approved