Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Заявник звернуласядо суду з указаною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу померлого [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 2018 року по дату його смерті. В обґрунтування заяви вказала, що з 2018 року проживала разом з [PERSON] однією сім`єю як дружина та чоловік в житловому будинку, який їй належить за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи певну обмеженість площі та наявність у заявниці дітей від попередніх стосунків в березні 2020 року [PERSON] разом з померлим за спільні кошти придбали будинок в селі Ставецьке Житомирського району, щоб жити окремо, але за договором купівлі-продажу покупцем виступив лише [PERSON] . Як вказує заявник, за час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони вели з [PERSON] спільне господарство, мали спільний побут, разом активно долучались до організації і ведення домашніх справ, таких як приготування їжі, закупівля продуктів, прибирання, догляд за земельною ділянкою та іншими господарськими справами, також здійснювали фінансові витрати на побут, обговорювали й погоджували важливі фінансові рішення, що стосувались бюджету. Крім того, заявниця та померлий мали спільні інтереси та традиції, що дозволяло їм підтримувати тісний зв`язок і створювати гармонійний побут, разом з друзями проводити свята та відмічати пам`ятні події. [INFO] у [PERSON] стався інсульт, від якого він помер в лікарні в с. Троянів, його похованням займалася заявниця разом з товаришем померлого [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне [PERSON] для реалізації її спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. В судовому засідання заявник та її представник заявлені вимоги підтримали, а в останнє судове засідання не з`явилися, представник заявника подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримала з підстав викладених у ній. Представник заінтересованої особи - Новогуйвинської селищної ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечував, щоб суд визнав [PERSON] такою, що проживала однією сім`єю з померлим [PERSON] не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] з березня 2018 спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом проводили свята та святкували пам`ятні події. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 20). Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.03.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., зареєстрований в реєстрі за №973, [PERSON] прийняв у власність цілий житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10-11). Відповідно до довідки виданої старою Троянівського старостинського округу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 10.09.2025 №306 вбачається, що [PERSON] фактично проживала без реєстрації місця проживання у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з березня 2020 року, утримує будинок в належному стані та сплачує комунальні послуги, доглядає за прибудинковою земельною ділянкою. У зазначеному будинку був зареєстрований та проживав [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 137). 10.09.2025 на виконання вимог ухвали суду від 19.08.2025 державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщуком А.І. надано копію спадкової справи №539/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 69-132). Постановою державного нотаріуса Житомирської міської нотаріальної контори Житомирської області Поліщука А.І. від 26.03.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та з тим, що між ними відсутні родинні відносини (а.с. 8). Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Нормами частин другої, четвертої статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу Українипро те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №180/2536/18, від 09.06.2021 у справі №346/5702/18. З огляду на досліджені докази та встановлені в ході судового розгляду обставини суд вважає, що заявником доведено факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу по день смерті останнього. Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження є необхідним заявнику [PERSON] для прийняття спадщини, що залишилася після смерті померлого [PERSON] , а тому заява [PERSON] про встановлення факту проживання її та померлого [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 року по 19 травня 2024 року підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи,

Outcome: approved