Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У квітні 2024 року представник ОСББ «Перемоги, 22/1» адвокат Давигора С.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку та прибудинкової території. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 25.11.2025 просить суд стягнути з відповідачів 6800 грн. заборгованість у звязку із несплатою внеску за утримання будинку та прибудинкової території, інфляційні втрати 1596,10 грн та 3 % річних в сумі 4071,23 грн, всього 12467,33 грн. по 6233,66 грн з кожного та понесені судові витрати у вигляді судового збору та правничої допоомги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 квітня 2016 року на установчих зборах було прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку [ADDRESS] об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] ». 26 травня 2016 року ОСББ «Перемоги-22/1» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру ЮО, ФОП та ГО та присвоєнням ідентифікаційного номеру [NUMBER] . На установчих зборах ОСББ було прийнято рішення про обрання головою правління [PERSON] , що відображено у протоколі установчих зборів від 17.04.2016р. Рішенням установчих зборів від 17.04.2016 року було прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати. Вказане рішення було оформлено протоколом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Вказане житло належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , видане Соснівським районним виконавчим комітетом 22.07.2004 року. Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг) ЧMP №1729/4091-01-10 від 01.03.2024 в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 30.05.1986 року, [PERSON] з 30.05.1986 року дотепер. Отже, боржники є власниками спільного майна, яке утримується за рахунок внесків співвласників будинку, включаючи прибирання прибудинков території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішнь будинкових мереж, утримання ліфтів освітлення місць загального користувач та інші. За рішенням загальних зборів ОСББ «Перемоги-22/1» від 11.06.2019 внесок за управління, утримання та ремонт майна, що перебуває у спільній власності визначений в розмірі 5,00 грн. грн. з кв.м. площі приміщення, належить співвласнику. Нарахування внеску за утримання будинку прибудинкової території співвласникам проводилося з 01.06.2019 року. Починаючи з червня 2019 року, Боржники свої зобов`язання не виконували з безпідставних причин, і як наслідок, станом на день звернення до суду виник борг в розмірі 28 821,36 грн., з яких борг за утримання будинку прибудинкової території 19040,00 грн., 3% річних 1716,34 грн, інфляційні втрати 8065,02 грн. Частково сплачені відповідачами кошти в процесі розгляду справи в розмірі 12240,00 грн. призвели до зменшення розміру позовних вимог, а тому борг відповідачів по несплаченим Внескам складає 6800 грн., інфляційні втрати становлять 1596,10 грн. та 3 % річних в сумі 4071,23 грн, які підлягають до стягнення. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] у своїх клопотаннях від 27.01.2025 просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Зазначив, що 25.01.2025 у межах трирічного строку позовної давності, за період з лютого 2021 року по лютий 2024 рік, на користь ОСББ ним сплачено заборгованість у сумі 12240 грн. в іншій частині позовних вимог в розмірі 6800 грн. просив відмовити, вважає, що за період з 01.06.2019 по 19.02.2021 Позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, просив відмовити в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, з урахуванням постанови КМУ № 206 від 05.02.2022, якою встановлено заборону нарахування інфляційних нарахувань та 3 % річних до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, яка набрала чинності з 24.02.2022. Також просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Представник Позивача у своїх поясненнях на позовну заяву зазначила, що посилання відповідача на неправомірне нарахування та стягнення штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки суперечить п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а також п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 (з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1405). Відповідні розрахунки здійснено з урахуванням продовження строків позовної давності, враховуючи мораторій на нарахування санкцій (для житлово-комунальних послуг) на період дії карантину (з 12.03.2020 до 30.06.2023) та воєнний стан (з 24.02.2022). В судовому засіданні представник позивача Владімірцев О.Є. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі. Водночас, відповідач надав власний розрахунок інфляційних нарахувань та 3 % річних за період з 16.04.2021 по 24.02.2022 та за період з 29.12.2023 по 16.04.2024. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зіст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Згідно із статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із статтею 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина 3 статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Відповідно до протоколу установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 17.04.2016 прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку [ADDRESS] об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] ». 26 травня 2016 року ОСББ «Перемоги-22/1» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру ЮО, ФОП та ГО та присвоєнням ідентифікаційного номеру [NUMBER] . На установчих зборах ОСББ прийнято рішення про обрання головою правління Владімірцева О.Є., що відображено у протоколі установчих зборів від 17.04.2016. Рішенням установчих зборів від 17.04.2016 року прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати. Вказане рішення було оформлено протоколом. Відповідно до свідоцтва про право власності серії серії [NUMBER] , видане Соснівським районним Виконавчим комітетом 22.07.2004 року, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] ( по частині кожен). Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг) ЧMP №1729/4091-01-10 від 01.03.2024 в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 30.05.1986 року, [PERSON] з 30.05.1986 року дотепер. Матеріалами справи встановлено, що Відповідачі плату за житлово-комунальні послуги не здійснювали, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.06.2019 по 19.02.2024 у розмірі 19040 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків розрахунків ОСББ «Перемоги-22/1». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. В ході розгляду справи відповідачем [PERSON] 28.01.2025 частково сплачено розмір заборгованості по Внескам з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 12240,00 грн. Як зазначив Відповідач, заборгованість ним була сплачена за виключенням періоду з 01.06.2019 по 19.02.2021, за який він просив застосувати строк позовної давності. Так, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення підприємства до суду з позовом. Тобто, виходячи з наведених положень, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017. Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється позовна давність, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), надалі - до закінчення воєнного стану. Отже нарахування Відповідачам заборгованості по Внескам з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6800 грн за визначений період з 01.06.2019 по 19.02.2024 Позивачем проведено правомірно та не виходить за межі строку позовної давності, а відтак, підлягає до стягнення. Стосовно позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. 29.12.2023 Кабінет Міністрів України Постановою №1405 скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення. Даною постановою п. 1 Постанови від 05.03.2022 №206 викладено в новій редакції, а відповідні положення є такими, що діють із 24.02.2022. Відтак, нарахування Позивачем інфляційних втрат та 3 % річних за періоди з 01.07.2019 по 25.02.2022 та з 01.01.2024 по 01.04.2024 є правомірним, а тому суд не приймає до уваги розрахунок Відповідача, виконаний ним лише за періоди з 16.04.2021 по 24.02.2022 та з 29.12.2023 по 16.04.2024. Водночас, суд також не погоджується із запропонованим Позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3 % річних та здійснює самостійний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, починаючи з 01.07.2019 по 25.02.2022 (постанова КМУ від 05.03.2022 року № 206) та з 01.01.2024 (постанови КМУ від 29.12.2023 року №1405) по 01/04/2024, беручи за основу суму простроченої заборгованості в розмірі 19040 грн. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де ІІс - сукупний індекс інфляції, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ3 - індекс інфляції за третій місяць прострочення; ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення Інфляційне нарахування = сума заборгованості х ІІс - сума заборгованості. Таким чином, за підрахунком суду, інфляційні втрати від суми заборгованості 19040 грн., які за період з 01.07.2019 по 25.02.2022 включно становлять 3690,76 грн та за період з 01.04.2024 по 01.04.2024 становлять 228,48 грн, що в загальному становить 3919,24 грн. Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 % х Д / 365 / 100 %, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення. Таким чином, за підрахунком суду, 3% річних від суми заборгованості 19040 грн. за період з 01.07.2019 по 25.02.2022 (971 дні) становить: 1519,55 грн, за період з 01.01.2024 по 01.04.2024 (92 дні) 143,97 грн, що в загальному становить 1663,52 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ «Перемоги-22/1» підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі 12382,76 грн., яка складається із: 6800 грн. заборгованість за Внесками з утримання будинку та прибудинкової території, інфляційні втрати в розмірі 3919,24 грн. та 3 % річних в розмірі 1663,52 грн. Враховуючи, що Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] по частині кожен, заборгованість слід стягнути з відповідачів по 6191,38 грн, що відповідає їх часткам у праві власності. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1514 грн з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду. Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи заперечення відповідача щоло розміру витрат на правову допомогу, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial