Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором в розмірі 64 7900,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 07.04.2024 між ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено договір № 1541204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідач пройшов реєстрацію в «СЛОН КРЕДИТ», обрав бажану суму кредиту та строк кредитування, ознайомився з текстом примірного кредитного договору та іншою необхідною інформацією, після чого кредитодавцем було зроблено відповідачу пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, яку останній прийняв, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор «А334». Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 6 200,00 грн. з фіксованою зниженою процентною ставкою 1,50 % в день та стандартною процентною ставкою 2,5 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . 27 червня 2025 року між ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27062025, у відповідності до якого ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за кредитним договором № 1541204 від 07.04.2024. На час звернення до суду відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість в розмірі 64 790,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6 200,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 55 490,00 грн., штрафні санкції 3100,00 грн. Вказані дії відповідачки свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Відповідачка сформувала в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає. Відсутність акту приймання-передачі прав вимоги, без цього документа неможливо точно встановити суму боргу, що є предметом позову, та підтвердити право позивача на стягнення коштів. Таким чином, наявні документи не дозволяють підтвердити законність вимог позивача саме щодо неї, і не можуть розглядатися як достатні для стягнення заборгованості. Щодо нарахування процентів, штрафних санкцій та заявленої суми позову. У матеріалах справи не надано належних доказів, які б підтверджували законність нарахування процентів та штрафних санкцій на суму 55 000 грн та 3 100 грн відповідно, а також доведення до її відомостей загальної заявленої суми позову 65 000 грн. Відсутність доказів законності нарахування процентів та штрафів, а також доведення їх до її відомостей, ставить під сумнів обґрунтованість та розмір заявленої позивачем вимоги. З огляду на це, вимоги позивача щодо нарахованих процентів, штрафних санкцій та заявленої загальної суми позову не можуть вважатися підтвердженими. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог у справі №343/2328/25 за цивільним позовом ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Капітал» до неї про стягнення боргу, процентів та штрафних санкцій у повному обсязі. Представником позивача згідно ордера на надання правничої допомоги серії АІ № 2051196 від 19.11.2025 адвокатом Столітнім М.М. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якій зазначно, що сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до розрахунку заборгованості від ТзОВ СЛОН КРЕДИТ. Як первісний кредитор, ТзОВ СЛОН КРЕДИТ здійснило розрахунок відповідно до умов договору. Оскільки дане товариство не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Як підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином як документ товариства, що підписаний директором ТзОВ СЛОН КРЕДИТ та скріплений печаткою товариства. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та щодо обов`язків доказування. Виходячи з наведеного, наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. В зазначений період відповідачкою не здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на сплату тіла кредиту та процентів за користування грошовими коштами. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.06.2025 ТзОВ СЛОН КРЕДИТ на підставі договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу ТзОВ СЛОН КРЕДИТ зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника та/або відправлення текстового повідомлення на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Відповідача було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Щодо Реєстру боржників необхідно зазначити, що ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного Реєстру, оскільки сам Реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України Про захист персональних даних. Також слід зазначити, якщо документально доведено понесені витрати на правову допомогу, то відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат користь позивача. Відповідачка подала заперечення (на відповідь на відзив), які нею сформовані в системі «Електронний суд», в яких повторно посилається на обставини викладені у відзиві та додатково зазначила про несправедливий розмір нарахованих витрат на правову допомогу. Представник позивача ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" - адвокат Столітній М.М. у судове засідання не з`явився, у поданих заявах по суті справи просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідачка у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про таке, не з`явились. Остання 18.12.2025 подала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 07.04.2024 між ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено електронний договір № 1541204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Факт укладення вказаного договору відповідачем не заперечується. Згідно умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту від 07.04.2024, ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 200,00 грн. на строк 360 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Відповідно до п.п. 1.5.1, 1.5.2 даного договору, стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 07.05.2024 включно, або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 07.04.2024 відповідачка підписала електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А334» та отримав від ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредитні кошти в сумі 6 200,00 грн. Як вбачається з повідомлення № 20250702-525 від 02.07.2025, між ТзОВ «ПЕЙТЕК» та ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ»: на суму 6200,00 грн. Отже, ТзОВ «ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ»» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. З договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025, акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.06.2025 та Реєстру боржників встановлено, що право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 1541204 ТзОВ «ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ»» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Згідно рішення № 251124/1 єдиного учасника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року, найменування товариства змінено на ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ», станом на час відступлення права вимоги 27.06.2025 у відповідача наявна заборгованість за договором № 1541204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.04.2024 в розмірі 64 790,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6 200,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 55 490,00 грн. та 3 100,00 грн. штрафні санкції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, до позивача перейшло право нарахування відсотків, згідно з умовами кредитного договору. Суд критично оцінює доводи відповідачки про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості, належного розрахунку такої заборгованості, оскільки вони спростовуються вище наведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, згаданим вище повідомленням № 20250702-525 від 02.07.2025 ТзОВ «ПЕЙТЕК». Твердження відповідачки про відсутність акту приймання-передачі прав вимоги, суд не приймає до уваги з тих підстав, що факт правонаступництва, за яким до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором підтверджується дослідженими доказами, зокрема, актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 27062025 від 27.06.2025, де чітко зазначено, що клієнт (ТзОВ«СЛОН КРЕДИТ») передав, а фактор (ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») прийняв Реєстр боржників кількістю 1 555, загальна сума заборгованості яких складає 75 296 112,83 грн., а також Реєстром боржників підписаним і скріпленим печатками клієнта і фактора, де вказується боржник [PERSON] , заборгованість якого за кредитним договором № 1541204. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 64 790,00 грн. заборгованості за договором № 1541204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.04.2024, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6 200,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 55 490,00 грн., штрафні санкції 3100,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № 6916 від 19.11.2025. Крім того, на підтвердження факту та розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до позову договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., акт № 12278 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 27.02.2025 року, рахунок на оплату № 12278-19/11-2025 від 19.11.2025, з яких вбачається, що вартість послуг адвоката з аналізу, складання та подання позовної заяви становить 10 000,00 грн. Однак, вказаний розмір вартості послуг адвоката суд вважає таким, що є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також значенням справи для позивача. Так, згідно акту № 12278 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.11.2025, адвокатом витрачено 5 годин на зустріч та консультацію клієнта, дослідження наданих останнім документів, аналіз законодавства, судової практики, підготовку позицій для ефективного захисту, складання консультаційного висновку, проведення заходів, спрямованих на самостійне отримання письмових доказів, складання та оформлення адвокатських запитів, 5 годин на підготовку та складання позовної заяви, складання та оформлення інших процесуальних і непроцесуальних документів, 2 години на представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства. Суд вважає, що тривалість консультації клієнта, аналізу документів, законодавства та направлення адвокатських запитів, на що адвокат згідно з вищевказаним описом витратив 5 годин, а також підготовку та написання позовної заяви, на що він витратив ще 5 годин, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. Більш того, адвокат не приймав участі у жодному судовому засіданні, хоча вартість таких послуг включена до суми наданої правничої допомоги. Проаналізувавши вищенаведені докази, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого на це часу, а також враховуючи, що дана справа не належить до категорії складних, судова практика по таких справах є усталеною, суд дійшов висновку, що вартість наданих адвокатом послуг становить 2 500,00 грн., що є співмірним з обсягом наданих правових послуг, категорією складності справи, витраченим адвокатом часом, об`ємом наданих послуг та значенням справи для сторін. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055,1056-1 ЦК України,

Outcome: approved