Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

17.10.2025 [PERSON] звернулась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] матері [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті перебувала на обліку в ГУПФУ Запорізької області та отримувала пенсію відповідно до законодавства України. Розмір недоотриманої пенсії за період з 01.07.2022 по 28.02.2025 становить 129\~226,44 грн., яка увійшла до складу спадщини, про що отримано свідоцтво про право на спадщину за законом видане 26.08.2025 державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В., відповідно до якого [PERSON] має право на спадщину розмірі частки 64\~613,22 грн. Позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії. 29.08.2025 відповідачем було виплачено позивачу 18\~344,15 грн. недоотриманої [PERSON] пенсії. 02.10.2025 відповідач повідомив позивачу про повний розрахунок та виплату усіх належних сум. В наслідок чого утворилась різниця у сумі недоотриманої пенсії у розмірі 46\~269,07 грн. Враховуючи те, що відповідач порушує її право власності на вказану суму коштів, просить суд стягнути з відповідача на її користь недоотриману пенсію у розмірі 46\~269,07 грн., яка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.10.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. 04.11.2025\~на адресу\~суду,\~через систему\~«Електронний суд»,\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву.\~Згідно відзиву\~представник відповідача\~у задоволенні\~позову просить\~відмовити у\~повному обсязі,\~зазначивши наступне.\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~перебувала на\~обліку в\~Головному управлінні\~Пенсійного фону\~України в\~Запорізькій області\~та отримувала\~пенсію.\~Виплата пенсії\~ [PERSON] \~призупинена з\~01.05.2023\~у зв`язку\~з тривалою\~неоплатою,\~відповідно до\~п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~49\~Закону №1058.\~В подальшому,\~звернень від\~ [PERSON] \~до органів\~Пенсійного фонду\~України щодо\~поновлення виплати\~пенсії не\~надходило.\~Пенсія з\~01.05.2023\~по день\~смерті [PERSON] \~не нараховувалась.\~ [PERSON] померла\~ [INFO] . На запит\~державного нотаріуса,\~щодо суми\~недоотриманої пенсії\~померлого [PERSON] (померла\~ [INFO] ),\~відповідачем було\~надано лист,\~де зазначено,\~що сума\~недоотриманої пенсії\~складає 129226,44\~грн.,\~де зазначено,\~що розмір\~виплати може\~бути зменшено\~в залежності\~від дати\~звернення до\~територіального органу\~Пенсійного фонду\~України особи,\~яка має\~право на\~отримання даної\~виплати згідно\~свідоцтва про\~право на\~спадщину. [PERSON] з моменту припинення нарахування пенсії по день смерті, не звертався до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, розмір недоотриманої пенсії, враховуючи вимоги пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 за період з 01.07.2022 по 01.05.2023 становить 18344,15 грн., недоотримана пенсія за період з 01.05.2023 по день смерті ( [INFO] ) відсутня, оскільки за вказаний період вона не нараховувалась. Просила звернути увагу суду, що недоодержана пенсія що залишилася після смерті [PERSON] у розмірі 18344,15 грн. нарахована та виплачена на банківський рахунок Позивача, зазначений у заяві від 26.08.2025. Ухвалою суду від 26.11.2025 закрито підготовче провадження вказаної цивільної справи та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Кара Р.Т., подала до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві. Представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії [PERSON] з 01.05.2023 було призупинено у зв`язку із тривалою неоплатою відповідно до п.4 частини першої ст. 49 Закону № 1058. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2025 у зв`язку із смертю пенсіонерки [PERSON] [INFO] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 04.03.2025 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 145, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2025 про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.05.2018, виданого Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 63 (повторно). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.04.2018 Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 198 (повторно), згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] , на частку спадщини, та її дочка [PERSON] , [INFO] , на частку спадщини. Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з недоотриманої пенсії за період з 01.07.2022 по 28.02.2025 у сумі 129\~226,44 грн., яка зберігається в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що підтверджується Довідкою № 69 від 20.03.2025, виданою начальником відділу опрацювання документації №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Н. Сімін (спадкова справа №145/2025, зареєстровано в реєстрі за № 1472). 29.08.2025 відповідачем було виплачено позивачу 18\~344,15 грн. недоотриманої [PERSON] пенсії. 02.10.2025 листом №17669-17326/Б-02/8-0800/25 відповідач повідомив про повний розрахунок з позивачем та виплату усіх належних сум. Також у листі зазначалося про те, що з 01.05.2023 року виплата пенсії [PERSON] була призупинена, із заявою щодо поновлення померла не зверталася. Аналізуючи вказані докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями є її син [PERSON] , [INFO] , на частку спадщини, та її дочка [PERSON] , [INFO] , на частку спадщини. Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з недоотриманої пенсії за період з 01.07.2022 по 28.02.2025 у сумі 129 226,44 грн., сума якої нарахована та підтверджена відповідачем. Таким чином, [PERSON] має право на спадщину розмірі - 64\~613,22 грн. Однак, розмір недоотриманої пенсії [PERSON] було зменшено відповідачем, та сплачено позивачу у розмірі 18\~344,15 грн. Внаслідок чого утворилася різниця у сумі 46\~269,07 грн. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Верховний Суд у постанові від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 вказав таке: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь- яких часових обмежень. Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Правовий аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц). Відтак, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нарахована, але не отримана за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсія у розмірі 129\~226,44 грн. входить до складу спадкового майна, яке залишилося після її смерті, а позивач [PERSON] у порядку спадкування за законом набула право власності частку спадщини, а тому має право на отримання недоотриманої за життя її матері пенсії у розмірі 64\~613,22 грн., а з урахуванням виплаченої відповідачем позивачу суми недоотриманої пенсії у розмірі 18\~344,15 грн, розмір недоотриманої пенсії [PERSON] становить 46\~269,07 грн. Твердження відповідача про те, що пенсіонерці [PERSON] з 01.05.2023 виплата пенсії була призупинена, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 26.08.2025 державним нотаріусом, у якому зазначено, що [PERSON] успадкувала право на частки недоотриманої пенсії у сумі 129\~226,44 грн., належних спадкодавцеві на підставі довідки № 69 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 20.03.2025, відповідно до якої зазначено залишок недоотриманої пенсії у зазначеному розмірі. Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі. Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019. Слід зазначити, що вказана справа розглядається в порядку цивільного судочинства, стосується спадкових прав позивача та захисту його права власності на спадкове майно, а не зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а тому стягнення з Головного управління ПФУ в Запорізькій області грошової суми, успадкованої позивачем після смерті [PERSON] , є ефективним захистом порушених прав та інтересів позивача. Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання частки нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, яка входить до складу спадщини і не була отримана спадкодавцем за життя, проаналізувавши у сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 гривень.

Outcome: approved