Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 13.08.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1255-2211. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 8 700,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Станом на 04.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 102 889,50 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 10 400,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 92 489,50 гривень. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 59 389,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 43 500,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 10 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33 100,00 гривень, що разом становить 43 500,00 гривень. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року скасовано заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року у цивільній справі № 569/15324/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача Корнійчук Д.Д. в судове засідання не з`явилася. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак до суду не з`явився. Представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. у заяві про перегляд заочного рішення вказувала на те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. За таких обставин, у зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 13.08.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1255-2211. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 8 700,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Станом на 04.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 102 889,50 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 10 400,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 92 489,50 гривень. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 59 389,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 43 500,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 10 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33 100,00 гривень, що разом становить 43 500,00 гривень. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме - отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Втім, позовні вимоги підлягають лише частовому задоволенню, з огляду на таке. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт отримання кредитних коштів відповідачем. Разом з тим, щодо стягнення заборгованості за процентами в сумі 33 100,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позикодавець мас право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, новий кредитор - Позивач відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України потенційно (виходячи з наданих до матеріалів справи документів - у випадку їхньої належності та допустимості в якості доказів, а також спростування доводів Відповідача, що викладені у даному Відзиві на позовну заяву) може стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відтак, виходячи з наведеного у сукупності, а також з приєднаних позивачем до матеріалів справи умов Договору вбачається, що розмір процентів згідно останнього у межах визначеного Позивачем строку кредитування складає значно меншу суму, аніж заявлена до стягнення Позивачем, а саме: 1) за Договором про споживчий кредит № 1255-2211 від 13.08.2023: (10400 грн. - тіло кредиту, який був збільшений з 8700 грн. з 22.08.2023, та 3045 грн. - проценти за користування кредитом в межах базового періоду (14 днів), а не визначені позивачем 33100 грн.) Більше того, відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1 ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до птмачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 Цивільного кодексу України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem" "Contra proferentem" (лат. "verha chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені1 ("по individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї іі сторін". Тобто contra proferentem мас застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, іцо: contra proferentem мас на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складача проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористаюся стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору пиумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмуапься, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, знову ж, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами договору позики умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Більше того, жодного доказу пролонгації строку кредитування позивачем не надано. 13.08.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1255-2211. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було видано кредит у розмірі 8 700,00 гривень, з базовим періодом 14 днів, тобто базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке вважається таким з моменту укладення договору. Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки. що в результаті становить 33 100,00 грн. є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми продукції) кредитним договором, оскільки тіло кредиту становить лише 10 400 грн. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: approved