Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем не перебували у шлюбі, однак у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Позивач стверджує, що на даний час дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач від утримання дочки ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, домовленостей між ними щодо участі батька в утриманні дитини не досягнуто, а тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року матеріали цивільної справи № 756/13401/25 передано на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 14 жовтня 2025 року цивільну справу № 756/13401/25 передано на розгляд до Кам`янського районного суду Черкаської області. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 04 грудня 2025 року відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Штундера Я.Г. надіслав до суду відзив, згідно з яким позовні вимоги про стягнення аліментів просить задовольнити частково у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Зазначає, що позивач стверджує, що самостійно виховує дитину, однак це не відповідає дійсності, так як він регулярно направляє на картковий рахунок позивача грошові кошти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн. Крім того, у нього на утриманні є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , на яку він добровільно сплачує аліменти. Також просить врахувати, що він проживає у м. Києві, де орендує житло та сплачує за нього кошти в розмірі 6 000,00 грн щомісячно, що також значно впливає на можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Позивач [PERSON] направила до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Штундер Я.Г. у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Києві народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 червня 2021 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1388, батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з довідкою Голобородьківського старостинського округу Карлівської міської ради від 27 серпня 2025 року № 226/5524 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх невиконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та те, що дитина потребує такої допомоги. Разом з тим суд не приймає в якості належних та допустимих доказів надані відповідачем квитанції про переказ коштів з картки на картку, оскільки у них не зазначено прізвище, ім`я і по батькові особи, якій адресовані кошти, та не зазначено цільове призначення платежів, а саме, що ці кошти надсилалися в якості аліментів на утримання дитини. При цьому відповідач не надав суду належних та допустимих доказів щодо утримання ним дочки [PERSON] , [INFO] . Посилання відповідача на те, що він орендує квартиру у м. Києві і що це значно впливає на можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі суд не бере до уваги, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належних та допустимих доказів щодо відсутності у відповідача на праві приватної власності нерухомого майна, як то витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, суду не надано. Відтак суд критично оцінює доводи позивача щодо можливості стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON] , його проживання в орендованій квартирі, за яку він сплачує кошти у розмірі 6 000,00 грн щомісячно, оскільки це є його особистим правом, хоча він не позбавлений права проживати за місцем своєї реєстрації, не витрачаючи додаткових коштів на житло. Суд вважає, що відповідач, будучи за віком працездатним, має об`єктивну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та організовувати своє життя, в тому числі орендувати житло. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України. За змістом частини першої наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1 211,20 грн судового збору.

Outcome: approved