Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Новокодацького районного суду м. Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з липня 2023 року вона почала зустрічатись з відповідачем, але шлюб не реєстрували. Від відносин з відповідачем мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. З відповідачем проживають за різними адресами. Малолітня донька мешкає разом з позивачкою, відповідач допомоги на її утримання не надає. На даний час позивачка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, одержує державну допомогу, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», відповідач ніякої допомоги позивачці не надає. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти утримання дружинидо досягнення дитиною трьох років, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж прожитковий мінімум, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення [PERSON] трьох річного віку, а саме до [INFO] . Ухвалою суду від 04.04.2025 по справі відкрито провадження в спрощеному позовному провадження. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08.05.2024 року, актовий запис №136, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно акту квартального комітету №21 від 25.10.2025 року встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] . Відповідно до довідки від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вих.№0400-010206-8/199270 від 22.10.2025 року [PERSON] станом на 22.10.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач державної допомоги при народженні дитини, на дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною другою статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, а також того, що відповідач не скористався правом надати свої заперечення та докази на спростування або визнання позовних вимог, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 28.02.2025 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років, а саме до [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати у разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 1211 грн.

Outcome: approved