Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

У вересні 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.07.2021 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис №64. Від шлюбу сторони мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.06.2024 шлюб було розірвано. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.12.2024 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 24.07.2024. Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач з дітьми не зустрічався, навчанням, розвитком та їхнім здоров`ям не цікавився, школу та гуртки жодного разу не відвідував, з вчителями школи не спілкувався і не знайомий з ними. Участь у вихованні та додаткових витратах на дітей не брав. Після розлучення відповідач відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні додаткового фінансування та утримання дітей, рекомендував будь-які фінансові питання щодо дітей вирішувати через суд. З урахуванням того, що за останній час споживчі ціни суттєво зросли, а всі троє дітей проживають разом з [PERSON] та перебувають на її утриманні, аліменти не покривають витрат на утримання трьох дітей, позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Вказує, що окрім витрат на базові потреби, позивач щомісяця сплачувала кошти за навчання двох дітей у театральній студії «ArtOK» у розмірі 2300,00 грн, в результаті чого, загальна сума витрачених коштів на відвідування театральної студії склала 11500,00 грн. Крім цього, старша дитина, [PERSON] навчається у Ірпінському фаховому коледжі економіки та права на 2 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Право» на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору про навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права №275 від 05.08.2024 р. складає 120000,00 грн за 4 роки. Вартість освітньої послуги за рік становить 30000,00 грн. Позивач за перший рік навчання та перший семестр другого року навчання вже здійснила оплату у розмірі 45000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими позивачем до позовної заяви. Крім того, 06.06.2025 року, після первинного огляду у педіатра, у [PERSON] було діагностовано гостру інфекцію верхніх дихальних шляхів МКХ-10 AM: J06.9 з ускладненням гострий середній отит/мірингит. Після даного огляду, [PERSON] була поміщена на стаціонарне лікування з подальшим проведенням детального обстеження та лікуванням. Зазначає, що лікування при такому діагнозі було тривалим та потребувало значних коштів, які позивач понесла самостійно, враховуючи те, що на її утриманні перебувають всі троє неповнолітніх дітей. Так, з метою відновлення здоров`я [PERSON] було здійснено ряд заходів: проведена рентгенографія органів грудної порожнини в двох проекціях вартістю 1200,00 грн, проведено ультразвукове дослідження легень у Медичному центрі лікарем [PERSON] , дата обстеження 18.06.2025, вартістю 600,00 грн, закуплені медичні препарати на загальну суму 11342,92 грн та інгалятор компресорний «Парамед» вартістю 1400,00 грн, що підтверджується чеками, доданими до позовної заяви. У період з 25.06.2025 р. по 07.07.2025 р. на стаціонарному лікуванні також перебувала друга дитина [PERSON] , з діагнозом - правобічна пневмонія середнього ступеня важкості. На лікування хвороби [PERSON] , а саме на закупівлю медичних препаратів, позивач витратила 5607,24 грн, згідно доданих чеків. Крім того, вказані хвороби дітей потребували придбання інших додаткових ліків, спеціальних продуктів харчування. Так, позивачем для відновлення здоров`я дітей були замовлені вітаміни: вітамін C та цинк на загальну суму 1409,00 грн, що відповідає замовленню № 717079439 від 21.06.2025 та підтверджується чеком про оплату. 23.08.2024 року у однієї із дітей, а саме [PERSON] , був встановлений діагноз - міопія обох очей: міопія середнього ступеня, ліве око - міопічний астигматизм. Даний діагноз встановлений лікарем [PERSON] . За рекомендацією лікаря [PERSON] призначено використовувати окуляри відповідного рецепту в постійному режимі. На виконання рекомендацій лікаря позивач придбала для доньки окуляри вартістю 3848,10 грн та оплатила ТОВ «Британський офтальмологічний центр» за надані послуги лікаря в розмірі 1350,00 грн, що підтверджується доданими чеками. Загальна сума понесених позивачем фактичних витрат, що викликані особливими обставинами та необхідністю розвитку творчих здібностей дітей, становить 83 257,26 грн, що є надмірно великою сумою для позивачки. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить одноразово стягнути з відповідача на її користь половину вартості понесених додаткових витрат на дітей, що були викликані особливими обставинами, а саме - 41 628,63 грн. Ухвалою суду від 29.09.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня отримання копії даної ухвали. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами направлено відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2009 року, який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.06.2024. Під час даного шлюбу і сторін народились доньки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області; серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області; серії [NUMBER] , виданого Володимир-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.12.2024 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в розмірі частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 24.07.2024. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини . Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідно до вимог ст.185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17. Як вбачається з матеріалів справи, позивач щомісяця сплачувала кошти за навчання двох дітей у театральній студії «ArtOK» у розмірі 2300,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: №0.0.4005886083.1 від 14.11.2024, №2.81254203.1 від 10.12.2024, №1.87806525.1 від 28.01.2025, №1.96892683.1 від 20.02.2025, №2.105792051.1 від 14.03.2025 АТ КБ «ПриватБанк». Загальна сума витрачених коштів склала 11500,00 грн. Окрім цього, позивач сплачує навчання [PERSON] у Ірпінському фаховому коледжі економіки та права, вартість якого згідно з умовами договору про навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права №275 від 05.08.2024 складає 120000,00 грн за 4 роки. Позивачем сплачено перший рік навчання та перший семестр другого року навчання, що становить - 45000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: №0.0.3864259880.1 від 06.09.2024, №0.0.4165351765.1 від 01.02.2025, №0.0.4532607775.1 від 09.09.2025 АТ КБ «ПриватБанк». Крім цього, відповідно до первинного огляду у педіатра лікарки [PERSON] , у [PERSON] було діагностовано гостру інфекцію верхніх дихальних шляхів МКХ-10 AM: J06.9 з ускладненням - гострий середній отит/мірингит. У результаті чого [PERSON] з 09.06.2025 по 24.06.2025 перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією виписки з медичної карти Комунального некомерційного підприємства «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області. Позивачем з метою відновлення здоров`я [PERSON] : -проведена рентгенографія органів грудної порожнини в двох проекціях вартістю 1200,00 грн, що підтверджується Актом про надані медичні послуги від 09.06.2025, наданого Ірпінською філією ТОВ «Медика Вентера Груп», та чеком №0000043958 від 09.06.2025; -проведено ультразвукове дослідження легень у Медичному центрі лікарем [PERSON] , дата обстеження 18.06.2025, вартістю 600,00 грн згідно із фіскальним чеком № 000000014 від 18.06.2025; -було придбано медичні препарати на загальну суму 11342,92 грн, що підтверджується наступними чеками: № SI2qQLRzjzE від 16.06.2025 на суму 790,00 грн; № 22285 від 16.06.2025 на суму 136,20 грн; № 22233 від 16.06.2025 на суму 150,27 грн; № 22104 від 14.06.2025 на суму 186,41 грн; № 147574 від 13.06.2025 на суму 301,61 грн; № 9X4E-TZB8nU від 13.06.2025 на суму 406,10 грн; № rAluZ3DLHyA від 13.06.2025 на суму 1 581,00 грн; № 138620 від 10.06.2025 на суму 704,90 грн; № 147419 від 11.06.2025 на суму 518,26 грн; № bcrGpDRHhV1 від 12.06.2025 на суму 590,00 грн; № 147929 від 17.06.2025 на суму 50,00 грн; № ZuwxQOCcKYI від 18.06.2025 на суму 814,10 грн; № gbWOD3zl6cs від 19.06.2025 на суму 1000,00 грн; №148257 від 20.06.2025 на суму 618,86 грн; № tP3UYZFCwzl від 21.06.2025 на суму 143,40 грн; № 22741 від 21.06.2025 на суму 73,25 грн; № oLmIFlQmZMk від 21.06.2025 на суму 80,30 грн; № N7PGAm6Vlg від 23.06.2025 на суму 82,30 грн; № tL5FSiuIoAw від 23.06.2025 на суму 143,40 грн; № 125945 від 23.06.2025 на суму 378,00 грн; № SKFb9002S8 від 24.06.2025 на суму 78,65 грн; № 148516 від 24.06.2025 на суму 1 515,91 грн. -був закуплений інгалятор компресорний «Парамед» вартістю 1400,00 грн, чек № 22153 від 15.06.2025. Крім того, з 25.06.2025 по 07.07.2025 на стаціонарному лікуванні також перебувала [PERSON] , якій діагностували правобічну пневмонію середнього ступеня важкості, що підтверджується випискою з медичної карти, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області. Позивачем було закуплено медичні препарати, на загальну суму 5607,24 грн, що підтверджується чеками: №23117 від 25.06.2025 на суму 91,38 грн; №148577 від 25.06.2025 на суму 545,21 грн; №148684 від 26.06.2025 на суму 1058,80 грн; №cUSK8LJ39VI від 28.06.2025 на суму 1310,00 грн; №mA3V0c3jtxQ від 28.06.2025 на суму 486,65 грн; №Pj5ml8DPGpQ від 30.06.2025 на суму 1056,80 грн; №149131 від 02.07.2025 на суму 1058,40 грн. Крім цього, позивачем для відновлення здоров`я дітей були замовлені вітаміни: вітамін C (П`юр-Сі 500 мг, 60 рослинних капсул у флаконі) та цинк (Цинк Метіонін 25 мг, 90 капсул) на загальну суму 1409,00 грн, що відповідає замовленню № 717079439 від 21.06.2025 та підтверджується чеком про оплату № 4666091531 від 26.06.2025. Також, 23.08.2024 лікарем [PERSON] встановлено діагноз [PERSON] , а саме - міопія обох очей: міопія середнього ступеня, ліве око - міопічний астигматизм, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2024/9023. Лікарем рекомендовано використовувати окуляри відповідного рецепту в постійному режимі. Так, позивачем на виконання приписів лікаряпридбано окуляри для [PERSON] вартістю 3848,10 грн (чек № NT21CnjMu-Q від 15.09.2024) та оплачено послуги лікаря у ТОВ «Британський офтальмологічний центр» в розмірі 1350,00 грн, що підтверджується чеком № 126561 від 23.08.2024. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено понесення нею додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд дійшов переконання, що з відповідача підлягає стягнення додаткові витрати на утримання доньок, а відтак позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка у цій справі звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, а отже він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved