Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернулась до суду із позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно. У своєму позові [PERSON] зазначила, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 24.03.1997 та посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області, вона купила житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS] разом з господарськими будівлями та спорудами. Вищезазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, площею 0,0795 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер: 1413200000:05:064:0592, адреса місцезнаходження: [ADDRESS] . З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно [PERSON] звернулася до державного реєстратора, проте в усній формі у здійсненні реєстрації права власності їй було відмовлено з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться у зоні бойових дій, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності на житловий будинок у БТІ з тимчасово окупованої території на даний час неможливо, вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном та не має можливості подати документи для отримання компенсації за зруйноване житло, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду із даним позовом. Тому, позивач просить суд: визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на нерухоме майно: житловий будинок (загальна площа приміщень - 92,80 кв.м., загальна площа житлових приміщень 62,4 кв.м., житлова площа - 36,6 кв.м.), погріб з шийкою, убиральні, гараж, сарай, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці площею 0,0795 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер: 1413200000:05:064:0592. 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутністю, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача Покровської міської ради Донецької області не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Процесуальні дії по справі. 25 квітня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 01 жовтня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 24 березня 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці Красноармійської міської Ради. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою Іммою Олексіївною. Зареєстрований в реєстрі за №2282 (а.с.18). Відповідно до реєстраційного посвідчення 26 березня 1997 року вищезазначений договір був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації за №2549 (а.с.17). Згідно держаного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ №441299 від 04 серпня 2009 року, вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] і на підставі рішення Красноармійської міської ради №5/39-35 від 26.05.2009р. є власником земельної ділянки площею 0,0795 га. Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] .. Кадастровий номер земельної ділянки 1413200000:05:064:0592 (а.с.10). Згідно копії паспорта громадянина України та довідки від 19 вересня 2024 року №5921-7002124257 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02 липня 1998 року (а.с.6-8, 19). Також, в матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] від 27.10.2008 року на ім`я [PERSON] (а.с.11-16). Згідно інформації №456046328 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.12.2025 року вбачається, що відомості за параметрами запиту: [ADDRESS] ; у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1,3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При зверненні до державного реєстратора з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивачу була надана усна відмова, з підстав того, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться у зоні бойових дій, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінюєдокази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 6. Судові витрати. Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: approved