Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 21.10.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача [PERSON] , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №102840876 від 26.08.2023 у розмірі 26767,38 грн., та судовий збір у розмірі 3028 грн.. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 26.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102840876, підписавши його електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, отримала кредит у розмірі 7500 грн, на строк 120 днів. Із пільговим періодом, який складає 30 днів, який закінчується 25.09.2023, та поточним періодом, який складає 90 днів, який закінчується 24.12.2023. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складає 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Вказаним договором визначено також розмір комісії за надання кредиту у сумі 750 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту. В подальшому ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №29012024 від 29.01.2024, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 29.01.2024 за споживчим кредитом № 102840876 у сумі 26767,38 грн., яка складається із наступного: 6225,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20542,38 грн. сума заборгованості за відсотками, а також просить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадження з викликом сторін. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, що підтверджено відповідним клопотанням викладений у прохальній частині позову. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, окрім того повідомлялась шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. Однак в судові засідання відповідач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалась, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 26.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102840876. Згідно якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит на суму 7 500 грн.. Згідно п. 1.3 договору визначено строк кредитування який становить 120 днів, з 26.08.2023 і складається із пільгового періоду, який становить 30 днів (з 26.08.2023 по 25.09.2023) та із поточного періоду який діє протягом 90 днів ,у період з 26.09.2023 по 24.12.2023. У пільговий період нараховуються відсотки за користування у розмірі 1,25 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. У поточний період нараховуються відсотки у розмірі 3,00 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. (а.с. 8). Пунктом 1.5.1 договору передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 750 грн, які нараховуються за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 8). Сума кредиту надається у безготівковому вигляді на платіжну карту позичальника № [NUMBER] , про що [PERSON] зазначила у заявці на отримання кредиту № 102840876, що передувало укладенню договору (а.с. 14). Відповідно до платіжного доручення № 71189962 від 26.08.2023 на зазначену [PERSON] платіжну картку було здійснено перерахунок кредитних коштів у сумі 7500 грн за договором № 102840876 (а.с. 22). Вказаний споживчий договір був укладений в електронному вигляді із підписанням його за допомогою одноразового ідентифікатора S 48635 (а.с. 7). Відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом, але зобов`язання в повному обсязі не виконала. 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі (а.с. 15-17). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26767,38 грн., з яких: 6255,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20542,38 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про споживчий кредит № 102840876 в загальному розмірі 26767, 38 грн. станом на 29.01.2025. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами в загальному розмірі 26 767,38 грн. Правове врегулювання правовідносин. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) За змістом ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору про споживчий кредит № 102840876 від 26.08.2023 з ТОВ «Мілоан», після підписання якого між сторонами договорів виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання повернути кредиторам кошти відповідно до укладеного договору і сплатити відсотки за користування ними. В якості підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію договору про споживчий кредит, укладений відповідачем з первісними кредиторами, копію договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників, розрахунок заборгованості, суми за якими відповідають боргу на момент передачі права вимоги за кредитним договором, указаними в Реєстрі боржників, з огляду на що позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитними договорами. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved