Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивачі звернулися до Південного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07.12.2001 [PERSON] , відповідно до ордера серія АБ № 463 видане Виконавчим комітетом Южненської міської Ради є головним наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі, крім позивача також зареєстровані його дружина - [PERSON] та їх син [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі з 2013 року. Будь-яких перешкод відповідачу у проживанні в зазначеній квартирі позивачі ніколи не чинили та не чинять. Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачам як власникам квартири користуватися, володіти та розпоряджатися в повному обсязі своєю приватною власністю, адже змушує нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та квартплаті згідно законодавства. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 21.10.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечували. Також позивачі пояснили, що [PERSON] переїхав до іншого міста та поступово між ними припинено будь-яке спілкування. Представник Південнівської міської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, із заявами та клопотаннями не звертався. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. [PERSON] є головним наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією ордера серія АБ № 463 видане Виконавчим комітетом Южненської міської Ради (а.с.12). Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] , його дружина - [PERSON] та їх син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до Акту про не проживання особи від 03.10.2025 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не проживає за вказаною адресою (а.с.7). Матеріали справи не містять доказів того, що вищевказане житло належить відповідачу на праві власності. Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрований у зазначеній квартирі, позивач неседодаткові витрати, а саме на оплату комунальних платежів, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою, що призводить до матеріальних витрат. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Частиною 1статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до підпункту 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 24 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участі третьої особи - Південнівська міська рада Одеського району Одеської області, необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved