Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 14636,79 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Комунальне підприємство "Комунальник" є надавачем послуг з управління та обслуговування багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є споживачем послуг у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачці надаються послуги з управління житлового будинку, послуги з вивезення побутових відходів. Відповідачка як мешканка квартир має обов`язок по оплаті наданих позивачем послуг, і їх заборгованість перед КП "Комунальник" станом на 01.08.2025 року становить 14636,79 гривень, з яких: 4885,51 гривень - заборгованість за послуги управління багатоквартирним будинком; 393,33, гривень інфляційні втрати; 137,59 гривень нарахування 3% річних; 4885,51 гривень - заборгованість за послугу з управління побутовими відходами; 197,22 гривень - інфляційні втрати; 69,33 гривень - нарахування 3% річних (а. с. 1 - 4). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача Н.Новікова подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2025 року в зв`язку з повторною неявкою відповідачки постановлено провести заочний розгляд справи. В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч. 8 статті 178 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі. В зв`язку з тим, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне: Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами економічної діяльності позивача КП "Комунальник" є: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів. Засновником є Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області (а. с. 6). Рішенням Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області Х сесії VII скликання від 26.05.2016 № 219-VII визначено КП "Комунальник" виконавцем послуг з вивезення побутових відходів (збирання, перевезення та захоронення твердих побутових відходів на території Комсомольської селищної ради на термін 2016 - 2026 роки). Рішенням Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 24.12.2024 року № 1306 визначено КП "Комунальник" виконавцем послуг з операцій збирання та перевезення побутових відходів та території Слобожанської територіальної громади (а. с. 8, 9). З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що за відповідачкою [PERSON] рахується житлове приміщення (квартира), розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Згідно Ордеру № 972-99 та № 1073-200, відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою та проживає в квартирі [ADDRESS] (а. с. 10, 11). З наданих позивачем розрахунків за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , вбачається, що відповідачка [PERSON] частково сплачувала комунальні послуги, однак не в повному обсязі. Станом на 01.08.2025 року її заборгованість за період з 01.10.2019 року по 31.07.2025 року за надані послуги складає: 4885,51 гривень - заборгованість за послуги з управління будинком; 8949,81 гривень - заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів (а. с. 12 - 15). Позивачем КП "Комунальник" на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачці нараховано 3% річних та інфляційні втрати відповідно до суми заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з жовтня 2019 року по січень 2022 року включно, з яких: 397,33 гривень - інфляційні втрати; 137,59 гривень 3% річних (а. с. 18 - 19). Крім того, відповідачці нараховано 3% річних та інфляційні втрати відповідно до суми заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів за період з жовтня 2019 року по січень 2022 року включно, з яких: 197,22 гривень - інфляційні втрати; 69,33 гривень 3% річних (а. с. 16 - 17). Загальна сума заборгованості за послуги з управління будинком та послуги з вивезення побутових відходів з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних складає 14636,79 гривень. Дослідивши повно і всебічно матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 7 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану": В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України постановляє:1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. 2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річник нарахована відповідачу за період з 01.10.2019 року по 31.01.2022 року, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року. Відповідачкою, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості. Таким чином, позовні вимоги КП "Комунальник", є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог на суму 14636,79 гривень. За змістом статей 264, 265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 статті 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідачів солідарно на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved