Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №1576396 від 17 червня 2024 року в розмірі 35 165 грн 07 коп, понесених судових витрат в розмірі 2 422,00 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 17.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1576396 року шляхом обміну електронними повідомленнями. 29.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 01.02-03/25, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Права вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Заборгованість за Договором №1576396 від 17.06.2024 року становить: за тілом кредиту - 6 899,97 грн, за відсотками - 16 831,80 грн, за пенею 11 433,30 грн, загальна заборгованість - 35 165,07 грн. У зв`язку із цим, ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 165,07 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав Судом встановлено, що 17.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1576396 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.7-11). Укладання договору було здійснене Сторонами за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Селфі Кредит». Після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Селфі Кредит» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «Селфі Кредит» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1576396, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор А495, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. Відповідно до п.п.1.1,1.3 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 357 днів. Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5 Договору: стандартна 1,5% в день, знижена -1,2% в день. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 5 400,00 грн. Згодом, Позичальник звернувся до ТОВ «Селфі Кредит» шляхом вчинення дій в відповідному розділі ITC Товариства і ініціював внесення змін до Договору в частині збільшення суми кредиту. Товариство задовольнило даний запит і направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду до Договору у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту даної додаткової угоди, яку Позичальник також акцептував у той самий спосіб, що і шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», ідентифікатор Р363 направлено 20.06.2024 21:33:34 і введено позичальником у відповідний розділ ITC. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Додатковою угодою до Договору також виконало, та надало позичальнику додаткові грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», в якому вказано, що позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 1 500,00 грн. Таким чином Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 6900,00 грн. Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1576396 від 17.06.2024 року, однак, в подальшому відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 01.02-03/25, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Права вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами» (а.с.34-40). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договір Факторингу № 01.02-03/25 від 29.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 35 165,07 грн. Таким чином, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1576396 від 17.06.2024 року становить: заборгованість за тілом кредиту - 6 899,97 грн, заборгованість за відсотками - 16 831,80 грн, заборгованість за пенею 11 433,30 загальна заборгованість - 35 165,07 грн. На підтвердження вищенаведеного надано розрахунок заборгованості за договором №1576396 від 17.06.2024 року (а.с.29-31). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1576396 від 17.06.2024, тому числі, за тілом кредиту в розмірі 6 899,97 грн та за відсотками в розмірі 16 831,80 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення 11 433,30 грн пені, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач не погасив взятий ним кредит, не сплатив відсотки, тому заборгованість за кредитним договором №1576396 від 17.06.2024 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6 899,97 грн, заборгованості за відсотками - 16 831,80 грн, а всього 23 731,77 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс». В задовленні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо стягнення з відповідачана користь позивача судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 634,74 грн ((23 731,77 грн х 100% : 35 165,07 грн) х 2 422,40 грн. : 100%). На підставі ст. 526, 610, 1054, 1077, 1082 ЦК України,

Outcome: partial