Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До Яготинського районного суду Київської області за підсудністю від Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана справа. Представник заявника звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позов обгрунтовано тим, що 16.09.2023 року між [PERSON] та НАСК "Оранта" укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс 216835373), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу "Ауді" д.р.н. [NUMBER] 11.03.2024 р. сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу "Ауді" д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу "Опель" д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до довідки ф2 Національної поліції України та постанови Баришівського районного суду Київської області по справі №382/459/24 винною особою у даному ДТП є [PERSON] , який відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та самовільно залишив місце ДТП. Відповідно до постанови Баришівського районного суду Київської області по справі №382/459/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130, 124, 122-4 КУпАП України. За постановою "З наданих доказів встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом та здійснив зіткнення з двома транспортними засобами, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та зник з місця ДТП. Окрім цього, він відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом". Окрім цього відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно з поясненнями від потерпілої особи в даному повідомленні, [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. Відповідно до калькуляції №24-33-4422 від 23.04.2024 року, страхового акту №ОЦВ-СП-24-22-4422/1 від 24.04.2024 р., а також розрахунку суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становив 7105 грн. 43 коп. Відповідно до платіжного доручення про виплату страхового відшкодування №22919, ПАТ НАСК "ОРАНТА" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7105,43 грн. [PERSON] . Враховуючи вищевикладене просила стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 7105,43 грн. та судовий збір. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17.01.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. У судове засідання представник позивача не з`явився, представник позивача в заяві яку направив через канцелярію суду просив розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань та заперечень не надходило. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, в судовому засіданні встановлено, що 16.09.2023 року між [PERSON] та НАСК "Оранта" укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс 216835373), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу "Ауді" д.р.н. [NUMBER] 11.03.2024 р. сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу "Ауді" д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу "Опель" д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Баришівського районного суду Київської області по справі №382/459/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130, 124, 122-4 КУпАП України. Відповідно до калькуляції №24-33-4422 від 23.04.2024 року, страхового акту №ОЦВ-СП-24-22-4422/1 від 24.04.2024 р., а також розрахунку суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становив 7105 грн. 43 коп. Відповідно до платіжного доручення про виплату страхового відшкодування №22919, ПАТ НАСК "ОРАНТА" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7105,43 грн. [PERSON] . (а.с.5-29) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. ст. 41 а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди не була застрахована, ПАТ НАСК "Оранта" здійснено виплату страхового відшкодування потерпілим, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та приймаючи до уваги той факт, що відповідач не сплатив кошти, то суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 149879 грн. 16, і приходить до висновку про його задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до платіжної інструкції №37935 від 11.07.2024 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а відтак вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved