Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

28.11.2025 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач вказує, що з 11.12.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Спір щодо місця проживання дітей та поділу спільного сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. Через різні характери та розбіжності у поглядах на життєві цінності між подружжям виникали непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуттів; на початку вересня 2023 року шлюбні відносини були фактично припинені та відновленню не підлягають. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін, порушує їхні інтереси та не відповідає намірам подружжя, у зв`язку з чим позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним. З метою встановлення підсудності справи цьому суду та місця реєстрації відповідача у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 01.12.2025 був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідь надійшла до суду 01.12.2025. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24.12.2025. Позивач[PERSON] разом із позовом подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 6). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення про особисте отримання відповідачем під підпис - 13.12.2025. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України вирішити справу в заочному порядку з огляду на те, що відповідач повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, суд проводить розгляд цивільної справи за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони 11 грудня 2015 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблений актовий запис № 392 (а.с.3). Сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.2009, яке видане Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 452 та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.2016, яке видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис № 40 (а.с.4,5). У позовній заяві вказано, що с пір щодо місця проживання дітей та поділу спільного сумісного майна між сторонами відсутній. Шлюбні відносини фактично припинені з початку вересня 2023 року через втрату взаємної поваги та почуттів, а формальне збереження шлюбу обмежує особисту свободу сторін і є недоцільним. Відповідно до ч. 3ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує, що добровільність є однією з основних засад шлюбу. Шлюб як сімейний союз створює сім`ю, а його договірна природа підкреслює добровільний характер, заснований на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється через його розірвання, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків. Право на подання позову про розірвання шлюбу належить кожному з подружжя. Для забезпечення цього права важливим є прояв взаємної поваги та гідності між сторонами. Враховуючи обґрунтованість підстав для розірвання шлюбу та неможливість подальшого спільного життя подружжя, суд вважає за доцільне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Питання щодо розподілу судових витрат розгляду не підлягає, оскільки позивач просила не стягувати з відповідача на її користь судовий збір. Враховуючи наведене та відповідно до статей 24, 55, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved