Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Крикун\~Т.О.,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] , звернулася до суду вищевказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свою позовну заяву мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . На час смерті матері позивача їй належали земельні ділянки та частка в будинковолодінні по [ADDRESS] . Позивач постійно на час смерті матері проживав з нею за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивач в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса, і була заведена спадкова справа. На частину спадкового майна (земельні ділянки) нотаріусом було видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] після смерті матері нотаріусом позивачу було відмовлено, в зв?язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно. На час усуспільнення в колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] проживали: батько [PERSON] , який помер ще [INFO] , мати позивача (спадкодавець) [PERSON] і позивач [PERSON] . Таким чином, оскільки до членів колгоспного двору по [ADDRESS] належали лише троє, то житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] після ліквідації колгоспних дворів став належати [PERSON] , [PERSON] і позивачу [PERSON] по 1/3 частині кожному. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.09.2025 в справі №345/6873/24 за позивачем [PERSON] було визнано право власності на 2/3 частини вказаного будинковолодіння: 1/3 частина домоволодіння, як колишнього члена колгоспного двору після усуспільнення майна колгоспного двору, а 1/3 частина домоволодіння, як успадкована після смерті батька [PERSON] . Належна померлій [PERSON] 1/3 частина будинковолодіння залишилася неохоплена вказаним рішенням суду. Таким чином, спадкодавцю [PERSON] на час смерті належала 1/3 частина домоволодіння по [ADDRESS] . Так як позивач являється спадкоємцем по закону і у відповідності до законодавства прийняв спадщину, однак оформити своє право на дане спадкове майно у нотаріуса не може, то він змушений звертатися з даним позовом до суду. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] немає. Представник позивача подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовилити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча ухвалу про відкриття провадження разом з копію позовної заяви із доданими до неї документами вручено відповідачу, що підтверджується трекінгом поштового відправлення. Крім того, ухвалу суду від 27.11.2025 було доставлено до електронного\~кабінету відповідача,\~що підтверджуєтьсядовідкою про доставку електронного документа. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 29.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 24.11.2025 представник позивача подала до суду клопотання про долучення доказів (а.с. 29-38). Ухвалою суду від 27.11.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 18.12.2025 представник позивача подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовилити. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивача суду не надав, хоча належним чином був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзиву на позов не подав, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серія [NUMBER] від 10.12.2001, № [NUMBER] від 25.12.2024 та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.11.1965 (а.с. 9, 10, 17). Факт родинних відносин між позивачем та померлими [PERSON] , [PERSON] , які являються його батьками, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.1969 (а.с. 8). Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 17.01.2025 приватним нотаріусом Гошовською С.В. було зареєстровано спадкову справу № 73508072 після смерті [PERSON] (а.с. 20) та спадкоємцем на майно померлої за законом є син [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса від 30.06.2025 № 219/02-14 (а.с. 21). Листом приватного нотаріуса Гошовської С.В. № 349/02-14 від 22.10.2025 позивачку повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) неможливо, в зв?язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с. 16). Відповідно до довідки № 217, виданої 02.08.2024 виконкомом Верхнянської сільської ради, станом на 15.04.1991 в житловому будинку за адресою [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] голова господарства, який помер [INFO] , [PERSON] дружина та [PERSON] - син (а.с. 18). Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 21.03.1991 та довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ № 00383 від 21.10.2024 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , належить та був зареєстрований за членами колгоспного двору, головою якого був [PERSON] (а.с. 15, 19). Відповідно до довідки № 20, виданої 16.01.2025 виконкомом Верхнянської сільської ради, [PERSON] з моменту народження та по день смерті проживала і була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті проживали та були зареєстровані: [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] та [PERSON] - онуки (а.с. 22). Житловий будинок, головою домогосподарства якого був померлий [PERSON] , знаходиться за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 221, виданою 16.08.2024 виконкомом Верхнянської сільської ради (а.с. 23). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 у справі № 345/6873/24 визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , до складу яких належать: житловий будинок «А» житловою площею 56,9 кв.м. та загальною площею 90,4 кв.м., літня кухня «Б» площею 40,2 кв.м., стодола з погребом «В» площею 54,3 кв.м., огорожа №1 площею 7,2 м.п, ворота №2, №3 - 6,4 м.п. (а.с. 31-34). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 451163661 від 07.11.2025 за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 35). На будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт від 21.10.2024 (а.с. 11-14) Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, встановлено, що за правилами статті 392\~ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі Законом України\~«Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст.\~120\~ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] . Негівці були зареєстровані: [PERSON] голова господарства, [PERSON] дружина та [PERSON] син, то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/3 частці вказаного домоволодіння. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно зі ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , вважається таким, що прийняв спадщину на належну їй частку домоволодіння, оскільки проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадкового майна та звернувся до нотаріуса зі заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останньої. Крім позивача, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, який проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, від спадкового майна не відмовлявся та звернувся\~зі заявою\~про видачу\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~останньої, а також те, що позивач не може оформити свої спадкові права в зв?язку з тим, що право власності на домоволодіння зареєстровано за членами колгоспного двору та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на 1/3 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1225, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст.\~120,\~123\~ЦК України (в редакції від 18.07.1963), ст.ст. 13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved