Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивує тим, 02.03.2013 року він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №13. Від даного шлюбу у них народилася спільна дитина - донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буринського районного суду від 05.03.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки, [PERSON] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. Підставами для стягнення аліментів став той факт, що вони з відповідачкою припинили свої стосунки з вересня 2013 року. Через те, що він змушений був піти з родини, відповідачка звернулася до суду, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що вони не проживають разом, дитина часто хворіє та перебуває на обліку у лікаря ортопеда, через що дитина потребувала підвищеної уваги. Протягом дванадцяти років він сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів прибутку. Відрахування були постійними та в повному розмірі. На даний він працює охоронцем в ТОВ «Охоронне об`єднання «Спрут». Розмір щомісячного заробітку становить 8410,00 грн. на місяць. Зазначає, що окрім аліментів він, на постійній основі несе додаткові витрати на виховання та розвиток дитини. Рішення суду від 05.03.2014 року про стягнення на користь відповідачки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку містило в собі витрати на утримання дитини та також на утримання дружини, яка була зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років. На сьогоднішній день дитина значно старша, вже не має тих проблем зі здоров`ям, про які йшла мова в позовній заяві про стягнення аліментів. Дитина не перебуває на обліку лікарів у зв`язку з тяжкими захворюваннями. Натомість, стан його здоров`я в результаті отриманої травми значно погіршився. Через нестерпний біль в результаті компресійного перелому хребта він не може виконувати значні фізичні навантаження, тривалий час перебувати в одному й тому ж положенні тіла. Крім того, він здійснює постійний догляд за своєю матір`ю похилого віку, яка в результаті тяжкого захворювання потребує лікування та догляду на постійній основі. Дані обставини примушують його нести значні фінансові витрати на придбання медикаментів та проходження лікування в медичних закладах на постійній основі. Сукупно всі ці обставини значно впливають на його матеріальне становище, яке суттєво погіршилося, в порівнянні з 2014 роком. На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Буринського районного суду Сумської області від 25.03.20214 р. в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, а саме до [INFO] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 22.09.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16.10.2025 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони заявлені позов не визнають в повному обсязі, покликаючись на наступне. Зокрема, заява позивача про те, що визначений судом розмір аліментів включає витрати на утримання дитини та матері дитини (дружини, з якою проживає дитина) не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з рішення суду про стягнення аліментів відповідачем заявлялася окрема вимога про стягнення аліментів на її утримання, однак судом відмовлено в її задоволені. Позивач не несе додаткові витрати на спільну дитину, доказів протилежного позивачем не надано, відтак дані обставини є недоведеними необґрунтованими. Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду про стягнення аліментів, задовольняючи вимоги про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частини доходу, судом не було враховано стан здоров`я [PERSON] , що виключає можливість зменшення розміру аліментів з підстав зміни стану здоров`я дитини. Окрім того, [PERSON] має ряд вроджених хвороб, у зв`язку з чим вона потрібує постійного лікування для підтримки ремісії цих хвороб, щоб дитина могла жити повноцінне життя без болю. В позовній заяві відповідач посилається на вік та стан здоров`я своєї матері, як на підставу погіршення його матеріального становища. Однак, досягнення [PERSON] пенсійного віку та наявність в неї певного захворювання, не може безумовно свідчити про її перебування на утриманні позивача. Доказів, які б містили дані з приводу щомісячної вартості лікування [PERSON] та розмір пов`язаних із ним витрат позивачем також не надано. Окрім того, у позивача є рідний брат, який також може надавати допомогу їхній матері. Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження його стану здоров`я вбачається, що його хвороба має тимчасовий характер та не призвела до втрати працездатності. Працездатність позивача підтверджується наданою позивачем довідкою про його офіційне працевлаштування. Можливість позивача сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, враховуючи наведені ним обставини, підтверджується сплатою аліментів з травня 2025 року по день надання відзиву. Окрім того, відповідач також має хронічні захворювання, що потребують лікування. Крім того, матеріальний стан позивача не лише не погіршився в порівнянні з 2014 роком, а навіть покращився, оскільки у 2021 році він придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.11.2025 року заяву представника відповідача [PERSON] задоволено, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.11.2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Позивач [PERSON] , який в попереднє судове засідання у погоджений із ним день та час до суду не з`явився без повідомлення про причини свого неприбуття, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та подав до суду заяву в якій просив перенести розгляд справи, у зв`язку з тим, що він перебуває на роботі у м. Києві. Однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надав. Відповідачка також в судове засідання не з`явилася про причини неявки не повідомила. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Заслухавши доводи представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.03.2013 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №13. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.7). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 05.03.2014 року у справі №574/140/14-ц позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Частиною 1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст.27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. З огляду на положення ч.2 ст.150, ст.180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~№3 судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76, ч.ч.1, 2 ст.77\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.2 ст.78, ст.80, ч.1 ст.89\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач покликається в тому числі на погіршення його стану здоров`я. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] від 27.05.2025 р. вбачається, що він дійсно має декілька захворювань (а.с.14). Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП "Буринська лікарня" від 29.05.2025 р. [PERSON] було встановлений діагноз посттравматичний остеохондроз хребта, компресійний перелом без ураження спинного мозку та нервових корінців, больовий синдром (а.с.17). Відповідно довідки ТОВ «Охоронне об`єднання «Спрут» виданої [PERSON] , він дійсно працевлаштований у ТОВ «Охоронне об`єднання «Спрут» з 01.10.2024 р. на основному місці працевлаштування на посаді охоронника із жовтня 2024 р. по березень 2025 р. (включно) йому нараховано 50460,00 грн., яких утримано: 11311,45 грн. податки; 12942,17 грн. аліментів, до сплати 26206,38 грн. (а.с.13). Із довідок-розрахунків заборгованості по аліментам по справі боржник [PERSON] стягував [PERSON] , виданих Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), слідує, що заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.01.2024 року становила 4114,16 грн., на 01.01.2025 року була відсутня, на 01.04.2025 року становила 32,29 грн., а на 01.09.2025 року 269,62 грн. (а.с.10-12,101). Таким чином,\~на момент\~встановлення позивачу\~вищевказаного діагнозу\~він працював\~охоронцем у ТОВ «Охоронне об`єднання «Спрут», де і продовжує працювати на тій же посаді, що не заперечує у позовній заяві, а також має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а тому відсутні підстави вважати, що отримана позивачем травма призвела до втрати ним працездатності та зменшення отримуваного доходу. Крім того, згідно рішенням Буринського районного суду Сумської області від 05.03.2014 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, на момент його ухвалення останній взагалі не працював. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , а також позивач є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.102-103). Придбання [PERSON] квартири після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, на думку суду, явно не свідчить про погіршення його матеріального становища. Доводи позивача значне покращення здоров`я дитини після ухвалення рішення про стягнення аліментів на її утримання, не заслуговують на увагу, оскільки у рішенні суду відсутні дані про врахування наявних в дитини захворювань під час визначення розміру аліментів. Згідно довідки КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» виданої 27.05.2025 р. [PERSON] , [INFO] вона стоїть на «Д» обліку сімейного лікаря, має хронічні захворювання та потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.15). Однак, будь-яких доказів фактичного проживання разом з матір`ю та її перебування на даний час на його утриманні [PERSON] не надано, а саме по собі досягнення нею пенсійного віку та наявність певних захворювань не підтверджують даної обставини. Крім того, навіть у випадку доведення перебування матері на утриманні позивача, ця обставина не може свідчити про погіршення його матеріального становища, оскільки вона була врахована судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Таким чином, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності підстав, передбачених ч.2 ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed