Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У травні 2025 року адвокат Богославський А.С., що діє в інтересах позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача, зобов`язати третю особу Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради внести відповідні зміни у реєстр реєстрації місця проживання громадян та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що позивач є наймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є донькою позивача, яка також зареєстрована за вказаною адресою, проте не проживає за місцем реєстрації тривалий час, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, особистих речей у квартирі немає. На теперішній час проживає у росії. Через реєстрацію відповідача у квартирі, у позивача виникають перешкоди у користуванні житловим приміщенням, позбавляє її можливості отримати пільги у вигляді субсидії, покладає додатковий обов`язок по сплаті комунальних послуг. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Крім того, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, а також надав письмові пояснення в яких просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки № 4 від 31 січня 2025 року Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційна служби, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: наймач - [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту від 08.09.2025 року, який підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] з січня 2017 року по теперішній час не проживає у кв. [ADDRESS] . Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 07 жовтня 2024 року. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що в ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] за адресою місця реєстрації [ADDRESS] не проживає, мешкає в Російській Федерації, участі у вихованні сина не бере, оскільки покинула його приблизно дев?ять років тому на бабусю та виїхала з країни. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Таким чином право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Із урахуванням положень ст.55 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 20 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 200/17337/17. Таким чином, враховуючи факт, що позивач правомірно вселилась в житлове приміщення, зареєстрована у ньому, самостійно несе тягар його утримання, під час розгляду справи підтверджений факт відсутності відповідача у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратила право користування цим житлом, та право позивача, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн. на користь позивача.

Outcome: approved