Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2024 року відповідач уклав договір кредитної лінії №00-9902586 з ТОВ «Макс Кредит» у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами договору відповідач отримав кредит у сумі 6 440,00 грн зі сплатою процентів за його користування. Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплаті процентів не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. 17 лютого 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15 411,20 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 6 440,00 грн, заборгованості за процентами 6 171,20 грн, штрафні санкції 2 800,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 12 611,20 грн (без штрафних санкцій), сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Відповідач надав заяву про визнання позову. Крім того, зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспрівмірним зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги. Просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно і належним чином. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 27 жовтня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою від 30 жовтня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 13 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено електронний договір кредитної лінії №00-9902586. Сума кредиту становить 5 600,00 грн; строк дії кредитної лінії 360 календарних днів; фіксована процентна ставка: стандартна 1,45% за кожен день користування кредитом, знижена 1 %; комісія 15% від суми кредиту (840,00 грн); денна процентна ставка 1,5%. Кредит надається шляхом перерахування на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Кредитором виконано обов`язок з надання кредитних коштів. 13 серпня 2024 року кредитні кошти в сумі 5 600,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок [NUMBER] . Згідно з витребуваною за клопотанням позивача інформацією в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] емітована банківська платіжна картка [NUMBER] , на яку 13 серпня 2024 року перераховані кошти в сумі 5 600,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконав. 17 лютого 2025 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №00-9902586 (номер запису в реєстрі боржників 2467). Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 12 611,20 грн, штрафні санкції 2 800,00 грн. Отже, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» придбало право вимоги за вищезазначеним кредитним договором до відповідача. Згідно з розрахунком позивача станом на 01 жовтня 2025 року заборгованість за кредитним договором не погашена і становить 15 411,20 грн, що складається із: заборгованості за кредитом 6 440,00 грн, заборгованості за процентами 6 171,20 грн, штрафні санкції 2 800,00 грн. З розрахунку первісного кредитора видно, що сума в 6 440,00 грн не є тілом кредиту, оскільки її складовими є заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 600,00 грн та заборгованість з комісії 840,00 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з положеннями статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Так, сторонами були визначені істотні умови договору, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту, дата повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі договору факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал позивач набув права вимоги до відповідача за договором №00-9902586 від 13 серпня 2024 року. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором. Відповідач наявність заборгованості не спростовує, позовні вимоги визнав. При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості первісного кредитора, який містить відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 5 600,00 грн, комісія 840,00 грн. Тому вимоги про стягнення цих сум заборгованості підлягають задоволенню. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих первісним кредитором процентів з огляду на таке. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Кредитний договір укладено 13 серпня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Строк кредитування 360 днів. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Тобто з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) для таких договорів розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) 1,5 %, з 20 серпня 2024 року 1%. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що проценти з 13 серпня 2024 року по 27 серпня 2024 року включно нараховувалися за ставкою 1% в день, з 28 серпня 2024 року по 27 жовтня 2024 року включно 1,45% в день. У зв`язку із несплатою відповідачем процентів у рекомендовану дату кредитодавцем здійснено перерахунок нарахованих процентів за період 13 серпня 2024 року по 27 серпня 2024 року включно за ставкою 1,45 % в день. Таким чином, протягом усього строку кредитування проценти нараховувалися за ставкою 1,45 % в день. При цьому за умовами кредитного договору денна процентна ставка 1,5 %. Нарахування процентів у таких розмірах до 19 серпня 2024 року включно не суперечить нормам законодавства. За період з 13 серпня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір нарахованих процентів становить 568,40 грн (5 600,00 х 1,45% х 7 днів). Проте нарахування процентів з 20 серпня 2024 року по 27 жовтня 2024 року (69 днів) за ставкою 1,45% в день (розмір денної процентної ставки 1,5 %) у розмірі 5 602,80 грн (5 600 х 1,45 % х 69) не відповідає вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Тому суд самостійно розраховує проценти за користування кредитом за період з 20 серпня по 27 жовтня 2024 року. Оскільки законодавством встановлено обмеження для денної процентної ставки, для розрахунку якої враховуються загальні витрати за кредитом, зокрема проценти, суд здійснює розрахунок процентної ставки, яка застосовується для нарахування процентів. Згідно з ч.4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях. Оскільки розмір денної процентної ставки у період з 13 серпня 2024 року по 19 серпня 2024 року не суперечить вимогам законодавства, для розрахунку суд використовує строк кредитування в 353 дні (360 7). Із рівняння « 1% = ((5600 * х% * 353) + 840) / 5600) / 353 * 100%», скоротивши його, знаходимо процентну ставку: (5600 * х * 353) + 840 = 5600 *353; 5600 * х * 353 = 1976800 840; х = 1975960 / (5600 * 353) ? 1. Отже, здійснивши математичні розрахунки, судом встановлено, що процентна ставка становить 1% в день. Таким чином, за період з 20 серпня 2024 року по 27 жовтня 2024 року розмір нарахованих процентів має становити 3 864,00 грн (5 600 х 1% х 69), а загальний розмір заборгованості за процентами становить 4 432,40 грн (568,40 + 3 864,00). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги, про що надав письмову заяву до початку розгляду справи по суті. При цьому суд зазначає, що визнання відповідачем позовних вимог не свідчить про автоматичне задоволення позовних вимог у повному обсязі і не позбавляє суду обов`язку перевірити законність таких вимог. З огляду на нікчемність положення кредитного договору про розмір денної процентної ставки протягом всього строку кредитування вимоги про стягнення заборгованості за процентами є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню заборгованості у розмірі 10 872,40 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 600,00 грн, заборгованість за процентами 4 432,40 грн, комісія 840,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Як передбачено п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Відповідачем заявлено про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу із ціною позову, складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, враховуючи думку відповідача про неспівмірність витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вартість послуг адвоката в загальній сумі 7 000,00 грн є завищеною стосовно іншої сторони спору, а тому, за умови задоволення позовних вимог у повному обсязі, відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн відповідатиме принципу розумності та реальності витрат. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 586,30 грн (86,21%). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, розмір судового збору, що покладається на відповідача, становить 2 088,35 грн (86,21%). Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті та часткове задоволення цих вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 044,18 грн. Інші 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial