Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

У червні 2025 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 26 березня 2021 року [PERSON] встановила мобільний додаток. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 25000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 27 жовтня 2024 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, уся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27 жовтня 2024 року направив повідомлення пуш про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Вказують, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 03 березня 2025 року становить 52943,96 грн. Враховуючи вищевикладене, просили стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за договором про надання банківського кредиту, у розмірі 52943,96 грн., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 52943,96 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказував про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 26 березня 2021 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети - заяви до договору про надання банківських послуг в рамках проєкту Monobank. В анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Вона згодна з тим, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Також в анкеті-заяві сторони погодили, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць. Решта умов, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», визначені у договорі та тарифах. Умови та Правила з надання банківських послуг, Тарифи, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості, [PERSON] не підписувалися, а отже не погоджувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. З довідки про розмір встановленого кредитного ліміту вбачається, що 18 листопада 2023 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000 грн, 19 листопада 2023 року його було зменшено до 10 000 грн, 26 листопада 2023 року кредитний ліміт було збільшено до 25000 грн. Виписка про рух коштів по рахунку відповідача та розрахунок заборгованості свідчать, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості. Із виписки про рух коштів по рахунку вбачається, що сума витрат за період з 14 лютого 2022 року по 03 березня 2025 року складає 142240,43 грн, сума зарахувань 88589,48 грн. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за договором станом на 03 березня 2025 року заборгованість [PERSON] за договором становить 52943,96 грн тіла кредиту. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Згідно з статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Звертаючись до суду з позовом, АТ «Універсал Банк» просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 26 березня 2021 року у сумі 52943,96 грн тіла кредиту. Разом з тим у цій справі, встановлено, що 26 березня 2021 року [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір, який передбачав користування кредитним коштами у межах ліміту 250000 грн. Сторони обумовили, що процентна ставка становить 3,1% на місяць (37,2% річних) з пільговим періодом за користування кредитним лімітом у 62 дні. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач користувався кредитними коштами, про що свідчить виписка по рахунку, однак, свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів не дотримався. Таким чином, на думку суду, матеріалами справи підтверджується наявність підстав для стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. Однак, відповідно до виписки з рахунку [PERSON] та наданого Банком розрахунку, за умовами договору відповідачу були нараховані відсотки за користування кредитом у сумі 7021,53, які були Банком об`єднані з тілом кредиту. Враховуючи викладене, суд вважає, що у межах заявлених позовних вимог Банк має право на отримання з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 45922,43 грн. Із вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам позивач не звертався. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, а саме на 86,74% з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2626,48 грн. (3028,00 х 86,74%).

Outcome: partial