Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Адвокат Маслюженко М.П. від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивував тим, що 17 січня 2019 року Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" та [PERSON] уклали угоду № С-001-043639-19-980 про відкриття і обслуговування Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. П.2. визначено, що Банк надає реит шляхом встановлення відновоювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 6000 грн - процентная ставка за коирстування коштами кредитної лінії становить 48,000 % річних; - розмір обов`інімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО. Оскільки відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, заборгованість її перед Банком становить: 50740,28 грн. заборгованість за основним боргом; 97938,92 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що разом становить 148679,20 грн. 16 листопада 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОНАТІ" був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого до ТОВ "ФК "СОНАТІ" перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 17 січня 2019 року № С-001-043639-19-980. 29 грудня 2023 року між ТОВ "ФК "СОНАТІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 17 січня 2019 року № С-001-043639-19-980. Посилаючись на невиконання [PERSON] умов вищевикладених договорів, ТОВ «Санфлод капітал» просить стягнути з відповідачки заборгованість за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки 17 січня 2019 року № С-001-043639-19-980, в сумі 171099,56 грн. з яких: 50740,28 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 97938,92 грн., сума заборгованості за відсотками, 17507,84 грн - інфляційні втрати, 4912,52 грн - три проценти річних, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн, оплату правової допомоги в розмірі 7200 грн та та витрати на оплату поштового зв`язку. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом за зареєстрованою адресою місця проживання [PERSON] надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, конверт із вкладенням повернутий на адресу суду з довідкою відділення Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою, однак, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, такий вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року, укладеної між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] , остання отримала на умовах строковості, зворотності та платності кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 6 000 грн. зі сплатою процентної ставки у вигляді 48,00 % річних. /а.с.51/ Згідно з п. 1. Угоди Банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, операції яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використання електронно платіжного засобу що буде використовуватись в рамках угоди та ДКБО та випускає клієнту кредитну картку. За змістом п. п. 2.,2.1,2.2 угоди Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Максимальний кредитний ліміт встановлюється у розмірі 200 000 тисяч гривень. Ліміт кредитної лінії доступної клієнту на момент укладення угоди у розмірі 6 000 грн. та може бути змінений за ініціативою банку про що буде додатково повідомлено клієнта. Згідно наявної в матеріалах справи Виписки за період з 03.04.2019р. по 16.11.2023 р., відповідачка [PERSON] користувалася наданими позивачем кредитними коштами./а.с.55-56/ 16 листопада 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "СОНАТІ" укладено Договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором./а.с.36-42/ Пунктом 2.2. Договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно із п. 5.1 Договору факторингу № 16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу "Вчасно", за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором). Пункт 5.2. Договору факторингу № 16/11-23 визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу "Вчасно", за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. Відповідно до платіжної інструкції від 17 листопада 2023 року N 608 ТОВ "ФК "СОНАТІ" перерахувало ПАТ "Ідея Банк" 2795777 грн. як фінансування відступлення прав вимоги, згідно Договору факторингу оплату згідно з Договору факторингу N 16/11-23 від 16 листопада 2023 року. Також Клієнт і Фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований Реєстр Боржників. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року. Пунктом 5.4. Договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд капітал» укладено Договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами /а. с. 29-35/). Відповідно до Витягу з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року до ТОВ «Санфорд капітал» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року /зворот. а.с. 43/. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року, сформованої ПАТ "Ідея Банк" станом на 16листопада 2023 року заборгованість становить 148679,20 грн. з яких: заборгованість за основним боргом 50740,28 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 97938,92 грн. /зворот. а.с. 47/. Поточним кредитором нараховані інфляційні втрати в сумі 17507,84 грн. три проценти річних в сумі 4912,52 грн /а. с. 54/. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо ПAT "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги 16 листопада 2023 року. ТОВ «Санфорд капітал» та ТОВ "ФК "СОНАТІ" не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Санфорд капітал» за кредитним договором № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року у загальному розмірі 171,099,56 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частинами першою та другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша стаття 612 ЦК України). Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існуванні на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У ньому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Надані позивачем документи підтверджують факт укладення між ПAT "Ідея Банк" та [PERSON] кредитного договору № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року. Оскільки, відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернула, у неї виникла заборгованість. Суд встановив, що матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року на користь ТОВ «Санфорд капітал». Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідно до умов кредитного договору № С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року у добровільному порядку [PERSON] не повернула, розмір заборгованості не спростувала, а позивач належними доказами підтвердив наявність у відповідачки заборгованості за вказаним кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. ТОВ «Санфорд Каптал» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. що підтверджується платіжною інструкцією від 26 травня 2025 року № 1272. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі N 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі N 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі N 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Санфорд Капітал» долучено до позовної заяви: копію Договору про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року № 1/04 укладеного між ТОВ «Санфорд Каптал та Адвокатським Об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС", Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги N 5 від 05 травня 2025 року, який містить детальний обсяг виконаних робіт у справі на загальну суму 7200 грн. Вартість послуг (Прейскурант), ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 7200 грн. не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Щодо витрат на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, суд зазначає наступне. За змістом ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Верховний Суд у додаткових постановах від 20 вересня 2022 року у справі № 756/11978/16-ц та від 18 вересня 2023 року у справі № 759/5806/20 дійшов висновку щодо необхід ності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень. Як вбачається із списку згрупованих поштових відправлень від 26 травня 2025 року та опису рекомендованого листа ТОВ «Санфорд Капітал» направило [PERSON] копію позовної заяви з додатками вартістю 45 грн. Отже, з відповідача на користь ТОВ «Санфорд капітал» необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. витрати, пов`язані з поштовим відправленням 45 грн. а всього 5467,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved