Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір № 92973, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на погоджений умовами договору строк, надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається для задоволення потреб позичальника окремими траншами. Перший транш у розмірі 25 000,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору. Проценти за користування першим траншем кредиту - 210,00 % річних. Строк кредитування - 547 днів. У позові вказано, що підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позивач стверджує, що позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти на умовах укладеного договору. Строк повернення грошових коштів за договором настав, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, а саме кредитні кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. З позову вбачається, що між ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг партнерс» 28.01.2025 укладено договір факторингу № 28012025, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає належні ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до відповідача за договором № 92973. Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 92973 від 23.12.2021 у розмірі 71 481,31 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачка не подала. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до вимог ч. 14 ст.7, ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. Відповідачка звернулася до ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс» із Заявою на видачу кредиту №100343535 від 23.12.2021. Просила встановити ліміт кредитної лінії в сумі 80 556,00 грн та видати їй перший транш кредиту в розмірі 25 000,00 грн. Заява підписана особистим підписом (а.с. 45). Відповідачку було ідентифіковано за її паспортом громадянина України (а.с. 63). 23.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс» та відповідачкою укладено договір про споживчий кредит № 92973 (а.с. 26-27), відповідно до умов якого типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати 80 556,00 грн. За умовами спірного кредитного договору, перший транш у сумі 25 000,00 грн надається у розмірі 22 000,00 грн на картку позичальника, 3 000,00 грн - на погашення заборгованості позичальника за комісією за надання першого траншу. Другий транш у сумі, що не може перевищувати 55 556,00 грн, надається не пізніше наступного дня після погодження Кредитодавцем заяви позичальника про отримання другого траншу. Договором передбачено проценти за користування першим траншем - 210,00% річних, другим - не більше 550,00%. Загальний строк кредитування - 1279 днів, перший транш надається на строк 547 днів, другий - від 84 днів до 24 місяців. Загальні витрати за першим траншем - 58 339,82 грн, за другим - не перевищують 124 269,96 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за першим траншем складає 83 339,82 грн, за другим - не перевищує 177 180,24 грн. Договір підписано власноручним підписом позичальника. Виплата коштів відповідачу у розмірі 22 000,00 грн здійснена 23.12.2021, на підтвердження чого позивач надав платіжне доручення від 23.12.2021 (а.с. 66). Згідно з карткою обліку виконання договору № 92973, виконаного ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс», заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 23.06.2023 становить 71 481,31 грн, з них 25 000,00 грн - тіло кредиту, 44 480,31 грн - відсотки, 2 001,00 грн - комісія (а.с. 5-8). Між ТОВ «ФК "Кредіплюс» (клієнт) та ТОВ «Факторинг партнерс» (фактор) 28.01.2025 укладено договір факторингу № 28012025, за умовами якого клієнт передає фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості). Згідно з пунктом 6.2.3 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у день здійснення оплати на користь клієнта у повному обсязі у сумі, вказаній у п. 7.1 Договору (2 047 654,81 грн). Оформлення відступлення прав вимоги здійснюється шляхом підписання Акта приймання-передачі реєстру боржників. Відповідно до Акта приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28012025 від 28.01.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників. Оплата суми фінансування за Договором факторингу у розмірі 2 047 654,81 грн підтверджується платіжною інструкцією № 0491640000 від 28.01.2025. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 28.01.2025 до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 ТОВ «Факторинг партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 92973 у розмірі 71 481,31 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 25 000,00 грн; заборгованість за процентами в розмірі 44 480,31 грн; заборгованість за комісією в розмірі 2 001,00 грн (а.с. 29). При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, у визначений договором строк грошові кошти не повернуто. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Факт правонаступництва, за яким до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшло право кредитора за договором про споживчий кредит №92973 від 23.12.2021 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом установлено, що відповідач ні до, ні після заміни кредитора, не вчиняла дій щодо погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 92973 від 23.12.2021. Згідно з розрахунками заборгованості за договором про споживчий кредит № 92973 від 23.12.2021 станом на 10.07.2025 відповідачка має заборгованість в розмірі 71 481,31 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 25 000,00 грн; заборгованість за процентами в розмірі 44 480,31 грн; заборгованість за комісією в розмірі 2 001,00 грн (а.с. 10). На день ухвалення судом рішення доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за спірним кредитним договором суду не надано. Відповідачка не скористалася своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву з викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку із чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням таких процесуальних дій. Суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що відповідачка свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати комісії та відсотків за користування кредитом не виконала, отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, отже на користь позивача підлягають відшкодуванню ці судові витрати. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами першою третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання юридичних послуг позивач надав копію заявки на надання юридичної допомоги № 15 від 02.06.2025 (а.с. 41), Договір про надання правової допомоги від 02.09.2024, укладений між позивачем та ФОП [PERSON] (а.с. 36), витяг з Акта №10 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 (а.с. 42), тарифи на послуги (а.с. 39). Згідно з витягом з Акта №10 виконавець надав такі послуги: усні (вивчення документів), 2 години, вартість години роботи 2 000,00 грн; письмові (вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовка аналітичної довідки щодо судової практики), 1 година, вартість години роботи 3 000,00 грн; позовна заява, 6 годин, вартість години роботи 3 000,00 грн. Усього 25 000,00 грн. Суд звертає увагу, що «вивчення документів» протягом двох годин, загальною вартістю 4 000, грн, не є видом правничої допомоги. Залишається незрозумілим що включає в себе письмова послуга «вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти». Також позивач не надав докази того, що йому дійсно була надана така пісьмова послуга як «підготовка аналітичної довідки щодо судової практики». У витязі з Акта №10 про надання юридичної допомоги також вказано, що адвокат складав позов 6 годин та така послуга оцінюється у 3 000,00 грн за годину, тобто вартість послуги зі складання позову дорівнює 18 000,00 грн. Суд звертає увагу, що представнику позивача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід участі у судових засіданнях, об`єктивно потребувалось небагато часу на опрацювання матеріалів справи, з урахуванням предмета цього спору та предмета доказування - стягнення кредитної заборгованості. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18). До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved