Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача суму надміру виплаченої пенсії в розмірі 83 594,16 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідач перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності з 14.09.2022, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058) на підставі особистої заяви від 30.09.2022, виписки КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 14.09.2022 серії 12ААВ №595605. Згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 310740 [PERSON] з 10.01.2024 встановлена ІІ група інвалідності. Відповідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 10.03.2025 №2000-0305-9/36771 та довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ Обласний центр медико- соціальної експертизи від 30.12.2024 №7 згідно огляду (заочно) [PERSON] не визнано інвалідом з 10.01.2024. Розпорядженням відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №155250018708 від 12.03.2025 припинено виплату пенсії з 01.03.2025 на підставі висновків розширеної експертної комісії. По пенсійній справі №155250018708, [PERSON] , виникла переплата пенсії за період з 01.02.2024 по 28.02.2025 у сумі 83 594, 16 грн у зв`язку з невизнанням інвалідом після перевірки слідчим відділом Управління СБУ. Листом від 21.03.2025 №1500-0404-8/66185 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку з невизнанням інвалідом та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував вказані кошти, позивач звернувся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Бескровного Я.В. від 04.06.2025 позовна заява направлена за підсудністю. Ухвалою судді Холодногірського районного суду м. Харкова Пашнєва В.Г. позовна заява залишена без руху. Ухвалою суду від 25.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами суду від 19.09.2025 та від 19.11.2025 заперечення та відзив відповідача на позовну заяву повернуті відповідачу без розгляду. 08.12.2025 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та зазначив, що позивачем не доведена недобросовісність набувача грошових сум, позивач не надав жодного доказу факту переплати пенсії, яка мала місце у зв`язку із поданням пенсіонером відповідачем недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні. Лист слідчого СБ в Харківській області №70/6-1588/1 від 28.02.2025, наданий позивачем в якості основного доказу до суду по кримінальному провадженню №22023220000001560 від 30.11.2023, не зазначає що пенсія [PERSON] призначена на підставі наданих ним недостовірних (фіктивних) документів до Пенсійного фонду України. Позивач не надав до суду належні і допустимі докази про наявність свідомих, активних та навмисних дій з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії. В судове засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 14.09.2022 та отримував пенсію по інвалідності відповідно Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по 28.02.2025. 30.09.2022 [PERSON] звернувся до Головного управління із заявою №7784 про призначення пенсії по інвалідності. Заявнику призначено пенсію відповідно до Закону №1058 з 14.09.2022 по 09.01.2024 відповідно до виписки КУ «Одеській обласний центр медико-соціальної експертизи» з акту огляду МСЕК від 14.09.2022 серії 12ААВ №595605. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.01.2024 №2000-0305-9/12537, з яким отримана виписка Харківської обласної державної адміністрації департаменту охорони здоров`я «Міжрайонна Слобідська МСЕК» з акту огляду МСЕК від 10.01.2024 серія 12ААГ №310740 виплату пенсії по інвалідності подовжено до 31.01.2026. 28.02.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області надійшов лист від Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області №70/6-1588/1 від 28.02.2025, яким повідомлено про проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені та направлення запиту №70/6- 1588 від 20.02.2025 щодо розгляду питання про зняття з обліку осіб, скасування їм пенсійного забезпечення та анулювання пенсійного посвідчення (в т.ч. в єдиному порталі державних послуг «Дія»), внесення відповідних змін до електронно-облікових баз даних. Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Харківській області надано довідки про невизнання інвалідом, серед яких виявлено [PERSON] . Відповідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 10.03.2025 №2000-0305-9/36771 та довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ Обласний центр медико- соціальної експертизи від 30.12.2024 №7 згідно огляду (заочно) [PERSON] не визнано інвалідом з 10.01.2024. Розпорядженням відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №155250018708 від 12.03.2025 припинено виплату пенсії з 01.03.2025 на підставі висновків розширеної експертної комісії. Таким чином, по пенсійній справі №155250018708, [PERSON] , виникла переплата пенсії за період з 01.02.2024 по 28.02.2025 у сумі 83 594, 16 грн у зв`язку з невизнанням інвалідом після перевірки слідчим відділом Управління СБУ. Головним управлінням пенсійного фонду в Одеській області надіслано лист №1500-0404-8/66185 від 21.03.2025, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував вказані кошти, позивач звернувся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону №1058). Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затвердженопостановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстомПорядок № 22-1). У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1). Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ст. 50 Закону №1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже ст. 50 Закону №1058 встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником. Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017). Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей. Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно зПостановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум». Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. В позовній заяви позивачем зазначено, що у зв`язку із надходженням до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області листа № 70/6-1588/1 від 28.02.2025 від Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, яким повідомлено про проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені та наданням довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ Обласний центр медико- соціальної експертизи від 30.12.2024 №7, якою згідно огляду (заочно) [PERSON] не визнано інвалідом з 10.01.2024, розпорядженням від 12.03.2025 №155250018708 відповідачу була припинена виплата пенсії з 01.03.2025. Розмір зайво виплаченої відповідачу пенсії за період з 01.02.2024 по 28.02.2025 склав 83 594 грн 16 коп. Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів або доказів того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. Лист слідчого в ОСВ СВ Управління СБУ в Харківській області №70/6-1588/1 від 28.02.2025, наданий позивачем в якості основного доказу до суду по кримінальному провадженню №22023220000001560 від 30.11.2023, не доводить факт, що пенсія [PERSON] призначена на підставі наданих ним недостовірних (фіктивних) документів до Пенсійного фонду України, не спростовують той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що прийняття рішення про призначення пенсії та самого факту здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною. Більш того, в листі відсутнє і посилання про те, що відповідач [PERSON] по даному кримінальному провадженню є взагалі будь яким суб`єктом у справі, а саме: свідком, підозрюваним, обвинуваченим. Відповідно зазначеного листа слідчий просить експертну комісію МСЕК розглянути питання приблизно до 300 осіб, які проходили МСЕК де керівником комісії був підозрюваний по кримінальної справі Капустін та інші особи. В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17). Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а. У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №173/424/17зазначено,що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. За відсутності двох кумулятивних умов рахункової помилки з боку Позивача та недобросовісної поведінки чи зловживання з боку Відповідача правові підстави для стягнення безпідставно виплаченої пенсії відповідно до ст.1215 ЦК України та ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції, викладеної у законодавстві та судовій практиці, вважаються відсутніми. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №756/6984/16-а обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. Верховний Суд у постанові від 18.08.2020 року у справі №638/10460/17 дійшов висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене уст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а та від 11.02.2020 року у справі №761/41107/16-а. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому суд зазначає, що в даному випадку в розумінні вимог чинного законодавства для встановлення законності проведених нарахувань визначальним є саме підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління ПФУ, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було. Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії. Так позивач не надав доказів щодо факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, призначеною управлінням Пенсійного фонду України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлено факту наявності рахункової помилки. Рахункова помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed