Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

21.11.2021 року між відповідачем (далі - Позичальник) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Кредитодавець) було укладено Договір № 948315334 (далі - Договір),у формі електронного документа з використанням електронного підпису MNV78U7F. Умовами п. 1.1 Договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 20 200, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається строком на 70 днів. Умовами п. 1.3 Договору передбачено, що строк дії Договору обчислюється з моменту його укладання сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але у будь-якому разі Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п. 1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 251,85 % річних, що становить 0,69 % в день від суми кредиту за час користування ним (Дисконтна процентна ставка). Згідно з п. 1.5 Договору на умовах, викладених у п. 1.6 Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474, 50% річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним (Базова процентна ставка). Відповідно до п. 1.6 Договору Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умов, що кожен з чергових платежів, здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує за датою платежу. У разі якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Згідно з п. 1.6.1. Договору за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: -загальні витрати за Кредитом складають 10 518, 76 грн.; -орієнтовна загальна вартість Кредиту складає 30 718, 76 грн.; Відповідно до п. 1.6.2. Договору обчислення орієнтовної загальної вартості Кредиту за Базовою процентною ставкою базується на припущенні, що споживач не здійснює платежів, передбачених Графіком платежів починаючи з першого платежу, а отже нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється з наступного дня, що слідує за першою датою платежу, передбаченою Графіком платежів. Згідно з п. 1.7. Договору повернення частини Кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування Кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості Кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку, платежів, що є невід?ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 1.9. Договору проценти за користування Кредитом в розмірі, передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування Кредитом, відповідно до суми Кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у Позичальника. Згідно з п. 1.10 Договору у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені Графіком платеж Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов?язань Позичальника, в тому числі з врахування скасування умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, при чому проценти я користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користуванням кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений Графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Відповідно до п. 5.1 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Додатковою угодою від 19.12.2021 року, вносилися зміни до Договору № 948315334 від 21.11.2021 року, відповідно до якої, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити загальний строк, на який був наданий Кредит за Договором, та строк оплати наступного чергового платежу на 30 днів. На дату укладення цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до платіжного доручення від 21.11.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] кошти у сумі 20 200, 00 грн. згідно Договору № 948315334 від 21.11.2021 року. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Умовами п. 1.2 Договору визначено, що перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Згідно з п. 4.1 Договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Цей Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 згідно п. 8.2 було встановлено до 28.11.2019. Крім того, додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022 та № 32 від 31.12.2023 року вносились зміни до Договору факторингу, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 року включно. Позивач зазначив, що первісне відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 відбулось від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» на підставі зазначеного вище Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, підтвердженням чого є Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. З розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 в сумі 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти (з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати боргу). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, зі строком дії з урахуванням додаткових угод до 30.12.2022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було відступлено право вимоги, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023. З розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 в сумі 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. 30.09.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 3009/24, зі строком дії до 30.09.2026 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право вимоги, що підтверджується Реєстром боржників від 30.09.2024 року, за яким позивач отримав право вимоги в сумі 27 556, 53 грн., з яких 16 868, 28 грн. - тіло кредиту; 10 688, 25 грн. заборгованість за процентами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зі змісту Договору № 948315334 від 21.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Договір укладено на сайті позикодавця, та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором MNV78U7F, відправленим 21.11.2021 року, введеним 21.11.2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Умовами п. 1.2 Договору визначено, що перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Крім того, суд враховує, що згідно з п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Цей Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 згідно п. 8.2 було встановлено до 28.11.2019. Крім того, додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022 та № 32 від 31.12.2023 року вносились зміни до Договору факторингу, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 року включно. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року на виконання Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 59 434 значиться боржник [PERSON] , Кредитний договір № 948315334 від 21.11.2021 року. Заборгованість відповідача перед Первісним кредитором на день передачі права вимоги становила 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 05.05.2022 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. Крім того, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, зі строком дії з урахуванням додаткових угод до 30.12.2024, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було відступлено право вимоги, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» на день передачі права вимоги становила 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. 30.09.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 3009/24, зі строком дії до 30.09.2026 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право вимоги, що підтверджується Реєстром боржників від 30.09.2024. Відповідно до Реєстру боржників від 30.09.2024 року на виконання Договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 року укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за № 53 значиться боржник [PERSON] , Договір № 948315334 від 21.11.2021 року. Заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на день передачі права вимоги становила 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. Щодо наявності права вимоги у позивача, суд звертає увагу, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна Кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості складеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 в сумі 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості складеному ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 в сумі 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] кошти у сумі 20 200, 00 грн., згідно Договору № 948315334 від 21.11.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням від 21.11.2021 року. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані Позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 в сумі 27 556, 53 грн., з яких: 16 868, 28 грн - тіло кредиту; 10 688, 25 грн - нараховані проценти. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлені можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (ст. 30 зазначеного Закону). Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: - договір про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року, укладений між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», відповідно до умов якого Клієнт доручає, а АБ приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором. Відповідно до п. 3.6 Договору сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.; - довіреність від 04.12.2024 року, видана директором ТОВ «Юніт Капітал» на ім`я адвоката Тараненка А. І.; - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 на ім`я Тараненка А. І.; - протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року; - додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року; - акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.24 року, згідно з яким Клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 2 години, вартістю 5 000, 00 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 1 година, вартістю 500, 00 грн.; надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , за Кредитним договором № 948315334 від 21.11.2021 на рахунок боржника, яким є [PERSON] 1 година, вартістю 500, 00 грн. Всього 6 000, 00 грн. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved