Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

23 жовтня 2024 року Перший заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 09.06.2025 у справі № 490/9280/24 відносно [PERSON] задоволено клопотання обвинуваченого щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир електротрицикла марки «FADA FDET 05LA-60» [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми грудної клітки справа, перелому лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 16.11, 16.3 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, із заподіянням вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] . У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Витрати КНП ММР «МЛШМД», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, сплачено НСЗУ за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до укладеного між КНП ММР «МЛШМД» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій 2024 року № 3798-Е124-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. Факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій [PERSON] підтверджено під час судового розгляду кримінального провадження, проте питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не вирішено. Згідно з довідкою, наданою КНП ММР «МЛШМД», потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні загальної хірургії КНП ММР «МЛШМД» з 28.06.2024 по 03.07.2024, а саме 5 ліжко-днів. Фактичні витрати комунального підприємства на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочинного діяння склали 10283,70 грн. Відповідачем у добровільному порядку витрати не відшкодовані, тому їх необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. Таким чином, послуги закладу охорони здоров`я, у якому проходила стаціонарне лікування потерпіла [PERSON] , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України. Невідшкодування витрат, здійснених КНП ММР «МЛШМД» за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з Відповідача. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси. Відповідно до наданої інформації НСЗУ, заходи досудового врегулювання спору не вживалися та остання не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Окружної прокуратури міста Миколаєва, що підтверджується листом від 26.09.2025 № 42707/2-16-25. Окружною прокуратурою міста Миколаєва листом від 11.07.2025 повідомлено НСЗУ про виявлені факти невідшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Згідно з відповіддю, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Окружною прокуратурою міста Миколаєва, що підтверджується листом від 26.09.2025 № 42707/2-16-25. Однак, вказане свідчить про бездіяльність НСЗУ та відсутність наміру звернення до суду, оскільки окружною прокуратурою листом фактично повідомлено про виявленні порушення. Тому Окружна прокуратура міста Миколаєва звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі НСЗУ про відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 10283,70 грн на користь Державного бюджету України. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено перше судове засідання у справі на 25.11.2025. 28.10.2025 від Національної служби здоров`я України надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Національної служби здоров`я України, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. 24.11.2025 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням представника. Розгляд справи було відкладено на 16.12.2025 на 11:30. У судовому засіданні 16.12.2025 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва надала пояснення, які за змістом відповідають позовній заяві. Відповідач [PERSON] 16.12.2025 надав пояснення, що він не визнає позов, оскільки ходив до лікарні, навідувати потерпілу, і медсестри сказали йому, що вона пішла додому, у лікарні фактично знаходилась один день. Доказів цьому факту він не має. Також зазначив, що та ділянка дороги, де сталось ДТП є аварійно небезпечною, і не лише він потрапив так в аварію. Надав суду квитанцію про сплату судового збору у даній справі. Заявив, що договір № 3798-Е124-Р000, який є в матеріалах справи не містить підписів сторін та дати його укладання. Судове засідання було відкладено на 25.12.2025 на 10:30 та зобов`язано прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва надати докази, які свідчать про дату укладення договору № 3798-Е124-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. У судовому засіданні 25.12.2025 прокурор надала пояснення, що на виконання вимог суду було направлено відповідний запит до НСЗУ та отримана інформація листом від 24.12.2025, який просили долучити до матеріалів справи разом з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Відповідач не заперечував проти долучення цих документів до матеріалів справи. Представник Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника. Представник Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, позицію відповідача, висловлену усно, дійшов таких висновків. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 09.06.2025 у справі № 490/9280/24 задоволено клопотання обвинуваченого [PERSON] щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Як зазначено в ухвалі суду, 28 червня 2024 року близько 11:05 год, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «РУТА 25», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у світлий час доби, за відсутності опадів, рухався по сухій, чистій, асфальтобетонній проїзній частини вулиш Артилерійської у місті Миколаєві, з боку вулиці Великої Морської в напрямку вулиці Шевченка, наближаючись до перехрестя з вулицею Потьомкінською. У той же час, по проїзній частині вулиці Потьомкінської, з боку вулиці Обсерваторної в напрямку вулиці Наваринської рухався електротрицикл марки FADA FDET 05L А-60, без реєстраційного номеру, наближаючись до перехрестя з вулицею Артилерійською, під керуванням водія [PERSON] на кому перебувала пасажирка [PERSON] . Рухаючись по проїзній частині вулиці Артилерійської у вказаному напрямку, перед виїздом на нерегульоване перехрестя з головною дорогою вулиці Потьомкінської, водій [PERSON] , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, грубо порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 16.11. 16.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України). Будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, проявив неуважність, не стежив дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, не надав переваги в русі електротрициклу марки «FADA FDET 05LA-60», без реєстраційного номеру, під керуванням водія [PERSON] , який наближається до перехрещення вищевказаних проїзних частин по головній дорозі, проігнорував дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, внаслідок чого допустив з ним зіткнення В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир електротрицикла марки «FADA FDET 05LA-60 [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми грудної клітки справа, перелому лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 16.11, 16.3 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. Дії [PERSON] кваліфіковані за частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Згідно з ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі - Порядок), яким передбачено, що витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Також, п. 3 Порядку зазначає, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. У пункті 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2018 № 410, передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» (далі - Закон) держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. У п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону дається визначення програми медичних гарантій як програми, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Також, вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 410 затверджено Порядок укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно до вимог цього Порядку між Національною службою здоров`я України (далі НСЗУ) та закладами охорони здоров`я укладаються договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, на виконання яких кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Звідси, витрати КНП ММР «МЛШМД», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, сплачено НСЗУ за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до укладеного між КНП ММР «МЛШМД» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій 2024 року № 3798-Е124-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. Факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій [PERSON] підтверджено під час судового розгляду кримінального провадження, проте питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не вирішено. Згідно з довідкою, наданою КНП ММР «МЛШМД», потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні загальної хірургії КНП ММР «МЛШМД» з 28.06.2024 по 03.07.2024, а саме 5 ліжко-днів. Фактичні витрати комунального підприємства на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочинного діяння склали 10283,70 грн. Послуги закладу охорони здоров`я, у якому проходила стаціонарне лікування потерпіла [PERSON] , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд враховує таке. Пунктом 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно зі ст. 8 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Таким чином, відповідно до положень Конституції України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів. В позовній заяві прокурор зазначає, що невідшкодування витрат, здійснених КНП ММР «МЛШМД» за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з Відповідача. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси. Дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст.131- 1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Згідно з Положенням про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 (далі - Положення), НСЗУ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Основними завданнями НСЗУ є: 1) реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; 3) внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно до ч. 5 п. 14 Положення НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. Окружною прокуратурою міста Миколаєва листом від 11.07.2025 повідомлено НСЗУ про виявлені факти невідшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Згідно з відповіддю, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Окружною прокуратурою міста Миколаєва, що підтверджується листом від 26.09.2025 № 42707/2-16-25. Вказане свідчить про бездіяльність НСЗУ та відсутність наміру звернення до суду, оскільки окружною прокуратурою листом фактично повідомлено про виявленні порушення. Компетентний орган НСЗУ, протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, тому це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Відповідно до п. 3.1. Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2023 № 43, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 19.02.2013 за № 291/22823, платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами загального фонду державного бюджету, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Відповідно до роз`яснення Міністерства фінансів України для відшкодування збитків, завданих державі, зокрема витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, слід використовувати код класифікації доходів бюджету 24060300. Так, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області у відповіді за № 05.1-06/3-06/2387 від 08.04.2025 надано реквізити рахунків, відкритих в АС «Є-Казна» для зарахування платежів до державного бюджету за ККД 24060300 «Інші надходження». Зокрема в Центральному районі, за місцем розташування (юридичної адреси КНП ММР «МЛШМД») на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (рахунок отримувача: UA178999980313060115000014483, ЄДРПОУ 37992030, отримувач Миколаїв.ГУК/ Централ. р-н/24060300, МФО 899998, банк отримувача - Казначейство України, код класифікації доходів бюджету «Інші надходження»). Враховуючи викладене та

Outcome: approved