Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Іваничівського районного суду Волинської області 25.09.2025 надійшла цивільна справа №154/3602/25 за позовною заявою ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до ухвали Володимирського міського суду Волинської області від 02.09.2025 про передачу цієї справи на розгляд за підсудністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 23.02.2024 укладено кредитний договір №3143180224. Позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн., однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З урахуванням заяви про зменшеня позовних вимог від 27.11.2025, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №3143180224 від 23.02.2024 у загальному розмірі 11392,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 7392,00 грн. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 30.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника ТОВ ТОВ «Іннова Фінанс». Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала заяву у якій заперечувала проти позову в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки вона є дружиною діючого військовослужбовця. До заяви долучила документи на підтвердження перебування її чоловіка [PERSON] на військовій службі. Враховуючи те, що відповідач не заперечувала факту отримання нею коштів за кредитним договором №3143180224 від 23.02.2024 у розмірі 4000,00 грн., клопотання позивача про витребування доказів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів судом не розглядалось. У зв?язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст.ст. 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12-13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов?язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб?єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлено, що 23.02.2024 між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №3143180224, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені договором. Договір створений та підписаний згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.6.1 вказаного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 4000 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосується у межах строку кредиту. Відповідно до п.3.1 договору кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта [PERSON] та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі №3143180224 від 23.02.2024. З договору №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16 травня 2023 року слідує, що ТОВ «Фінансова компанія Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» уклали договір за відповідну плату здійснювати перекази коштів з використанням реєстру виплат на користь отримувача відповідно до правил МПС для сервісів: Visa Direct/Master Card Money Send. ТОВ «Фінансова компанія Контрактовий дім» листом від 12.08.2025 за вих.№7/14059 підтвердило успішність операції з перерахування 23.02.2024 на картку № [NUMBER] суми в 4000,00 грн. Відповідач не заперечувала факту отримання коштів на умовах договору №3143180224 від 23.02.2024. З наведеного у позовній заяві розрахунку заборгованості, встановлено, що заборгованість [PERSON] за договором про надання грошових коштів у позику №3143180224 від 23.02.2024 становить 11392,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 7392,00 грн. За умовами статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов?язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Якщо в зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов?язання є прострочення - невиконання зобов?язання в обумовлений сторонами строк. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором про надання грошових коштів у позику №3143180224 від 23.02.2024 у розмірі 4000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків, суд враховує наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024, внесено зміно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме пункт 15 статті 14 Закону викладено в наступній редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов?язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об?єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об?єкта нерухомості, об?єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 11.11.2022, довідки військової частини [NUMBER] від 22.08.2025, копії військового квитка серії [NUMBER] , солдат [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00046489155 від 14.08.2024, з 17.11.2020 прийнятий на військову службу за контрактом, з 26.05.2022 по 02.06.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, з 23.11.2022 проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] (довідка станом на 22.08.2025). З огляду на те, що чоловік [PERSON] перебуває на військовій службі з 17.11.2020, має статус військовослужбовця, а відтак на неї поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, щодо звільнення від обов?язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов?язань за кредитним договором. Разом з цим, судом встановлено, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем за період 23.02.2024 по 17.05.2024, тобто у період проходження чоловіком [PERSON] - [PERSON] військової служби під час дії особливого періоду, однак до набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 (18.05.2024). Таким чином, відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 7304,00 грн., нараховані [PERSON] правомірно, оскільки Закон України №3633-ІХ від 11.04.2024, за яким проценти за користування кредитом не нараховуються військовослужбовцям, їх дружинам (чоловікам) під час дії особливого періоду, вступив у дію 18.05.2024, а нарахування відсотків [PERSON] здійснювалось по 17.05.2024 включно. При цьому, відсотки нараховувались в межах строку дії договору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги у межах стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за договором про надання грошових коштів у позику №3143180224 від 23.02.2024 у розмірі 7304,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved