Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором №941994 про надання споживчого кредиту від 03.03.2023, станом на 26.01.2024, у розмірі 73 898,00 гривень, яка складається з: 10 000,00 грн заборгованість за кредитом; 63 898,00 грн заборгованість за процентами, відповідно до п.1.5 кредитного договору за ставкою 1,99 за кожен день користування (726,35% річних) за період з 03.03.2023 по 26.01.2024, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено кредитний договір №941994, який підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 000 грн та зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом в строк до 26.02.2024. Також вказує, що 26 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія" "Укрглобал-Фінанс" було укладено договір факторингу №2601-247-1, відповідно до умов якого ТОВ "ФК" "Укрглобал-Фінанс" набуло право вимоги за кредитним договором №941994. Оскільки відповідач в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням, у нього виникла заборгованість, яка становить 73 898 грн та складається з наступного: 10 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 63 889,00 грн - сума заборгованості за процентами, відповідно до п. 1.5. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування (726,35% річних) за період з 03.03.2023 по 26.01.2024. Згідно відповіді ВОМІРМП УДМС України, отриманої 06.08.2025 на запит суду від 25.07.2025 щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) особи вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові особи з РНОКПП [NUMBER] було змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] (попередні ПІБ - [PERSON] ) відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, двічі направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" (далі - Товариство) та [PERSON] ( [PERSON] ) (далі - клієнт) було укладено договір про надання споживчого кредиту №941994. Положеннями розділу 1 вказаного вище договору передбачено наступне: на умовах, встановлених Договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.2); сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000,00 грн (1.3); кредит надається строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4); Тип процентної ставки - фіксована (п.1.5); за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 1,99 % (процентів) в день та застосовується у межах строку кредиту (п.1.5.1); мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.6); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85 % річних (п. 1.7.1); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 81 640,00 грн (п. 1.8); обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені Договором, але у межах погодженого строку виконання Споживачем зобов`язань за Договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників, не враховуються витрати Споживача, обов`язковість сплати яких не передбачена цим Договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно: витрати пов`язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, що необхідні Споживачу для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства, здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за Договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та інше (п. 1.9). Відповідно до умов розділу 2 договору: кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1); сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 03.03.2023 року або 04.03.2023 року. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Споживача (п.2.2); кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору (п.2.4); кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5). Положеннями розділу 3 вказаного вище договору передбачено наступне: проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п.3.1). Вищевказаний договір було підписано [PERSON] ( [PERSON] ) за допомогою одноразового ідентифікатора Н067. У відповідності до наявного в матеріалах справи додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №941994, Товариство з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та [PERSON] погодили графік платежів по 5970 грн з 02.05.2023 по 27.01.2024, 02.04.2023 в сумі 30 грн, та 26.02.2024 в сумі 15 970 грн, а всього 75 700 грн (зі зниженою процентною ставкою), або 81 640 грн за стандартною ставкою. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейтек Україна" №20240130-1062 від 30.01.2024, на виконання умов договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пейтек Україна", 03.03.2023 на платіжну картку № [NUMBER] були перераховані кошти в розмірі 10 000 грн. 26 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" (далі - фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал-Фінанс» (далі - клієнт) було укладено договір факторингу №2601-24-1, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Права вимоги вважають такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання реєстру боржників, за умови виконання п.4.1. Згідно п.4.1, Фактор зобов`язується сплатити Клієнту суму фінансування у розмірі 28 129 159,97 грн. Сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення прав вимоги по реєстру боржників складає 302 299,53 грн (п.3.1). Крім того, 26 січня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал-Фінанс» було підписано акт прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу №2601-24-1 від 26 січня 2024 року, у відповідності до якого, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 1 260. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2601-24-1 від 26.01.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №941994 в загальному розмірі 73 898 грн (10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 898,00 грн - сума заборгованості за процентами). У відповідності до платіжної інструкції № 601 від 26.01.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал-Фінанс» оплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" суму фінансування під відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 2601-24-1 від 26.01.2024 в розмірі 302 299,53 грн Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за договором №941994 станом на 26.01.2024 становить 73 898 грн та складається з наступного: 10 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 63 898 грн - сума заборгованості за процентами. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Правовий висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) та від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що договір про надання споживчого кредиту №941994 від 03 березня 2023 року був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та [PERSON] (наразі - [PERSON] ) з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. При цьому, факт отримання [PERSON] ( [PERSON] ) кредитних коштів підтверджується листом №20240130-1062 від 30.01.2024. Відомості щодо погашення відповідачем заборгованості в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, оскільки отримані за договором про надання споживчого кредиту №941994 від 03 березня 2023 року кошти в добровільному порядку відповідачем в повному обсязі не повернуті, що підтверджується договором про надання споживчого кредиту, розрахунком заборгованості, а також беручи до уваги те, що заборгованість по тілу кредиту та процентах за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії договору до відступлення прав вимоги, тому, суд погоджується, що позивач, якому правомірно відступлено право вимоги, вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів, що становить 73 898 грн, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Руденком Костянтином Валерійовичем, довіреність від 26 лютого 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025, витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 03.03.2025, платіжну інструкцію №2066 від 03.03.2025 про оплату наданих послуг. Відповідно до витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 03.03.2025 за договором про надання юридичних послуг №02/08/2024, загальна вартість наданих ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем послуг склала 10 000,00 грн: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Договором №941994 про надання споживчого кредиту від 03.03.2023 та клопотання про витребування доказів. У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, з урахуванням незначної складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та судового/судових засідань, cуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, що є достатнім та справедливим.

Outcome: approved