Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернувся до суду Слобідського районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» суму заборгованості в розмірі 8225,14 гривень, що складається з заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 3011,90 гривень; заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 5213,24 гривень, а крім того судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та оплату професійної правничої допомоги в сумі 11200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.03.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (далі АТ «МЕГАБАНК», Банк) та [PERSON] (далі Клієнт, відповідач) було укладено Заяву -Договір № TDB.2021.0044.7638 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (далі Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua і в мережі інтернет www.todobank.com (далі Договір), та індивідуальної частини - Заяви - Договору. Банк на підставі отриманої від Клієнта заяви, відкрив Клієнту Поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та Поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. На Поточний рахунок у гривні Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії. Банк свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Поточний рахунок Клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Відповідач здійснював користування грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, однак свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією не виконав, та станом на 03.09.2024 у відповідача сформувалась заборгованість перед Банком на загальну суму 8225,14 грн, що складається з: заборгованості за кредитом 3011,90 гривень; заборгованості по сплаті відсотків 5213,24 гривень. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату набуло право вимоги до боржників Банку, в тому числі за Кредитним договором. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Первісний кредитор) 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги до боржників, серед яких і право вимоги до відповідача за Кредитним договором. Після отримання прав вимог за Кредитним договором нові кредитори нарахувань не здійснювали, та згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8225,14 грн. Відповідач правом подання відзиву не скористався. В заяві про розгляд справи без участі відповідача, що надійшла до суду через підсистему «Електронний суд» 22.12.2025, просив переглянути суму боргу з урахуванням законодавства України про заборону примусового стягнення простроченої заборгованості під час воєнного стану, надав копію довідки про перебування на військовій службі (Форма 5), копію військового квитка та копію посвідчення на право пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 24.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через систему «Електронний суд», в позовній заяві та клопотання від 18.12.2025 просив розглянути справу в спрощеному позовному провадженні за відсутності представника позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом 23.03.2021 [PERSON] підписав Заяву Договір (індивідуальна частина) №TDB.2021.0044.7638 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank та уклав Кредитний договір, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com (далі Договір), та індивідуальної частини - Заяви - Договору. Сторони погодили і відповідач своїм підписом підтвердив, що Заява - Договір, Договір з Додатками (в тому числі, Тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний Договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так i в інших частинах Договору (пп. 1 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з усіма умовами Договору (з урахуванням публічної частини Договору, яка розміщена на офіційному сайті Банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (пп. 3 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Заявою-Договором сторони погодили, що Банк відкриває клієнту: поточний рахунок в гривні; поточний рахунок в доларах США; поточний рахунок в Євро; що обслуговуються за дебетовою схемою на підставі отриманої від клієнта заяви-анкети встановленого зразка, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, яка використовується клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних із здійснення підприємницької діяльності. Банк має право надавати клієнту кредит (встановлювати доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії), максимальний кредит складає 200000 грн., строк кредиту 12 місяців, базова процентна ставка 56% річних, на пільговий період (62 дні) 0,0001 %, обов`язковий мінімальний платіж 5,0% від використаного доступного ліміту в передостанній робочий день місяця, в якому здійснюється розрахунок. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с. 15-29). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.09.2024 утворилася заборгованість за Кредитним договором в сумі 8225,14 грн, в тому числі заборгованість за основним боргом 3011,90 грн, заборгованість за процентами 5213,24 грн (а.с. 14). 09.07.2024 відповідно до протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-20240618-01260 переможцем електронного аукціону з придбання прав вимоги за кредитним договорами стало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», з яким в подальшому було укладено між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» договір № GL1N426240 від 03.09.2024, відповідно до умов договору АТ «МЕГАБАНК» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором. 27.12.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК«ЄВРОКРЕДИТ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором. Додатковою угодою № 1 до договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 року сторонами ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» погоджено новий порядок сплати за договором про відступлення прав вимоги та викладено п. 4 договору в новій редакції. З витягу з Додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024 року вбачається, що від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло право вимоги за Кредитним договором на загальну суму заборгованості 8225,14 грн. Відповідно до довідки військової частини (Форма 5) від 29.11.2025 №8729 [PERSON] перебуває на військовій службі з 19.10.2024 (а.с. 93). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, положеннями ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Відповідно до ст.76ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач не надав доказів на підтвердження виконання зобов`язань за Кредитним договором, а тому, виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором в розмірі 8225,14 грн в межах пред`явлених позовних вимог підлягають задоволенню. Щодо застосування пільг у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі суд зазначає таке. Відповідно до копії довідки військової частини (Форма 5) від 29.11.2025 №8729 [PERSON] перебуває на військовій службі з 19.10.2024. Як встановив суд, Кредитний договір укладений 23.03.2021 строком на 12 місяців, та після спливу цього строку проценти за користування кредитом відповідачу не нараховувались. Отже, беручи до уваги те, що відповідач з 19 жовтня 2024 року перебуває на військовій службі, а проценти за Кредитним договором нараховані до моменту його призову на військову службу, суд дійшов висновку, що положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у даному випадку застосуванню не підлягають. Крім того, Закон України № 4340-IX «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану» передбачає звільнення окремих категорій позичальників від обов`язку сплати за кредитом або позикою на час дії воєнного стану та 1 рік після його завершення, а саме: підприємців та аграріїв, майно яких після початку повномасштабної війни опинилося в окупації або зоні бойових дій та які через збройну агресію росії втратили можливість вести господарську діяльність і не можуть вчасно виконувати свої зобов`язання перед банками-кредиторами та лізингодавцями. Водночас відповідач не надав суду доказів належності його до таких осіб, а тому ці норми до спірних правовідносин не застосовуються. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив, що відповідач є учасником бойових дій (а.с.94). Відповідно до п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Підставою позову у даній справі є укладення відповідачем кредитного договору, що не зачіпає порядку, обсягу його соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19. Отже, у зв`язку з повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат представник позивача надав Договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12135335 від 14.08.2025, відповідно до якого загальна вартість послуг з правничої допомоги (проведення юридичного аналізу та складання, підписання та подання до суду позовної заяви) склала 11200,00 грн. Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи та ціною позову. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Враховуючи, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, нескладність справи, ціну позову (яка є значно меншою від заявленої суми на правову допомогу), розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача до суду заяв по суті (лише позовна заява), їх складність та об`ємність, витрачений час, а також ту обставину, що адвокатом подано до суду кілька аналогічних позовних заяв, які практично є ідентичними за змістом, обґрунтуванням та викладеними обставинами, суд вважає, що сума витрат у розмірі 11200 грн є завищеною. Відтак, на засадах співмірності та справедливості суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у сумі 4 000 грн.

Outcome: partial