Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача - адвокат Трегуб О.О. звернувся з позовом, в подальшому уточнивши який, просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.1992, посвідченого Дворічанською державною нотаріальною конторою за реєстром 2349 та зареєстрований у Куп`янському бюро технічної інвентаризації в реєстраційну книгу № 5 за реєстровим номером 1397, що розташований за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу: 58,5 кв. м, житлову площу 45,1 кв.м, та який складається з житлового будинку, позначеного літерою «А», а також господарських будівель та споруд: сарай цегляний літ. «Б», сарай дощатий літ. «В», льох літ. «Г», вбиральня літ. «Д», сарай дощатий літ. «Е». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу № 2349 від 29.12.1992, посвідченого Дворічанською державною нотаріальною конторою. З метою реєстрації права власності 29.02.2024 позивач звернувся до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з заявою щодо державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, однак рішенням від 04.03.2024 № 71879214 державним реєстратором прав на нерухоме майно йому було відмовлено в проведенні державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок у зв`язку із тим, що подані ним документи для проведення державної реєстрації не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). На теперішній час КП «БТІ» розташовано на деокупованій території і не може надати повну та достовірну інформацію стосовно проведеної до 2013 року державної реєстрації прав, відомості про яку містяться виключно на паперових носіях, оскільки архіви були частково втрачені, пошкоджені в результаті воєнних дій. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення невизнаного права власності на будинок, позивач вимушений звернутися з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 справу передано в провадження судді Ізмайлова І.К. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04.03.2025 ухвалою суду замінено у вказаній справі відповідача Куп`янську міську військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області на належного відповідача Дворічанську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова 02.12.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Трегуб О.О. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області подала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 29.12.1992 року між колгоспом імені «Дзержинського» та [PERSON] укладено договір - купівлі продажу будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, посвідчений державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Зашивайко Н. Г. за реєстром № 2349, в подальшому 13.07.1993 право власності на вказаний будинок зареєстровано у Куп`янському бюро технічної інвентаризації в реєстраційну книгу № 5 за реєстровим номером 1397 за покупцем [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу з відповідною відміткою Куп`янського БТІ. Відповідно до технічного паспорту, виданого 20.12.1992 начальником БТІ, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Зазначений будинок має загальну площу 58,5 кв.м, житлову площу 45,1 кв.м, допоміжну площу 13,4 кв.м. та складається з: кухні 9,4 кв.м, ванни 4,0 кв.м., житлової кімнати 11,8 кв. м., житлової кімнати 18,7 кв. м., житлової кімнати 14,6 кв.м. Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в проведенні реєстраційних дій № 71879214 від 04.03.2024, [PERSON] відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що подані позивачем документи для проведення державної реєстрації не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації, розташовані на деокупованій території, не можуть надати повну та достовірну інформацію стосовно проведеної до 2013 року державної реєстрації прав, відомості про яку містяться виключно на паперових носіях, оскільки відповідні архіви були частково втрачені, пошкоджені в результаті воєнних дій. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), селище Дворічна включено до території активних бойових дій в період 11.09.2022 по 20.08.2024. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, рішення державного реєстратора № 71879214 від 04.03.2024 про відмову в проведенні реєстраційних дій позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном. У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. У даній справі не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою. При цьому у позивача наявний оригінал договору купівлі-продажу на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований у встановленому на час виникнення права власності порядку, але з причин, які зазначені вище, цей документ не надає змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права. Так, з дати реєстрації права власності в Куп`янському БТІ в 1993 році до 01 січня 2013 року відомості про реєстрацію права власності за іншими особами відсутні, а також відсутні відомості про реєстрацію права власності на зазначений будинок за будь-якою іншою особою з 01 січня 2013 не в паперовому вигляді, а в електронному реєстрі. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, житловий будинок або будь-яке інше приміщення. Враховуючи обставини справи, та те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на підставі наявних у нього документів, при розгляді справи позивачем підтверджені належними та допустимими доказами всі обставини, які викликали необхідність у судовому захисті прав власності на його нерухоме майно, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved