Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою ро встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 грудня 2022 року. У заяві зазначено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 грудня 2022 року. До моменту смерті спадкодавець проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка загальною площею 0,06 га, розташована на території Якушенецької сільської ради, право приватної власності на яку посвідчено державним актом. Заявниця зазначає, що вона є дочкою померлої та спадкоємцем першої черги за законом. Незважаючи на відсутність реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, з 01 січня 2015 року і до дня смерті матері вона фактично, постійно та безперервно проживала разом із нею однією сім`єю за вказаною адресою. У заяві зазначено, що протягом періоду спільного проживання заявниця та спадкодавець вели спільне домашнє господарство, мали взаємні права та обов`язки, що проявлялося у виконанні побутових справ, приготуванні їжі, прибиранні житла, оплаті житлово-комунальних послуг, матеріальній та моральній підтримці одна одної. Крім того, заявниця вказує, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я спадкодавця, зокрема наявністю порушень сну та панічних атак, вона здійснювала постійний догляд за матір`ю, що підтверджується відповідними медичними документами. Також у заяві зазначено, що відповідно до довідки ОСББ «Порика-16» встановлено факт проживання заявниці разом із спадкодавцем однією сім`єю з 01 січня 2015 року до дня смерті останньої, участь заявниці у веденні спільного господарства, здійснення нею оплати внесків на утримання будинку, розрахунків за комунальні послуги та представництва інтересів спадкодавця на загальних зборах ОСББ. Заявниця зазначає, що звернулася до нотаріуса з заявою про оформлення спадкових прав, однак 17 липня 2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з неподанням документа, який підтверджує факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, у заяві зазначено, що інший спадкоємець першої черги [PERSON] , брат заявниці, не виявив наміру приймати спадщину після смерті матері, про що надав відповідну письмову заяву. Заявниця вказує на те, що спір про право у даній справі відсутній, а встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем необхідне їй для оформлення спадкових прав, при цьому в інший спосіб підтвердити зазначений факт вона не має можливості. У зв`язку з викладеним заявниця звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявниця та її представник в ході судового розгляду підтримали заяву, в подальшому подала до суду заява про розгляд заяви у їх відсутності, вимоги, викладені в заяві, підтримала, посилаючись на вищезазначені обставини, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в ході судового розгляду підтримав заяву та в подальшому надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та при розгляді даної справи не заперечив проти задоволення заяви. Заінтересована особа Якушинецька сільська рада у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, письмових заперечень проти заяви не подала, що відповідно до статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, покази свідків, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного: Згідно з ст.15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно доч.1 ст. 293 ЦПК України,окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч.1ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Копія свідоцтва про смерть серії Серія [NUMBER] від 10.12.2022 року, підтверджує, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за Законом. Родинні відносини між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджується: копією свідоцтва про народження [NUMBER] , де в графі мати записана [PERSON] (а.с.16). Судом встановлено, що факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем має для неї юридичне значення, оскільки є необхідною умовою для оформлення спадкових прав, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю відповідного документа. Оцінюючи подані докази відповідно до вимог статей 7681, 89 ЦПК України, суд виходить з наступного. Факт родинних відносин між заявницею та спадкодавцем підтверджується належними письмовими доказами, а саме документами, долученими до матеріалів справи. Факт смерті спадкодавця та час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 грудня 2022 року. Факт місця проживання спадкодавця на час смерті підтверджується матеріалами справи та не оспорюється учасниками процесу. На підтвердження обставин постійного спільного проживання заявницею надано письмові докази, зокрема: квитанції та розрахунки про оплату житлово-комунальних послуг за квартиру за адресою [ADDRESS] , здійснені заявницею; довідку ОСББ «Порика-16», з якої вбачається, що заявниця з 01.01.2015 року і до дня смерті спадкодавця фактично проживала з нею однією сім`єю, брала участь у веденні спільного господарства, здійснювала оплату внесків на утримання будинку, представляла інтереси спадкодавця на загальних зборах ОСББ; медичні документи, що підтверджують стан здоров`я спадкодавця та здійснення заявницею догляду за нею. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, надасть змогу заявниці реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку. Крім письмових доказів, судом безпосередньо досліджено показання свідків, які є послідовними, узгодженими між собою та з іншими доказами у справі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй достеменно відомо про постійне проживання заявниці разом із її матір`ю за адресою: [ADDRESS] , протягом тривалого часу до дня смерті спадкодавця. Свідок зазначила, що заявниця фактично мешкала у квартирі матері, вела з нею спільне господарство, здійснювала оплату комунальних послуг та доглядала за матір`ю у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я. Свідок [PERSON] підтвердила, що заявниця постійно проживала разом зі спадкодавцем, була присутня у квартирі на постійній основі, забезпечувала побутові потреби матері, супроводжувала її у повсякденному житті, а також здійснювала фактичний догляд за нею. Показання свідків є конкретними, логічними та не містять суперечностей. Суд не має підстав сумніватися у достовірності показань зазначених свідків, оскільки вони отримані безпосередньо у судовому засіданні, відповідають іншим доказам у справі та не спростовані жодною зі сторін. Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за адресою спадкодавця не є безумовною підставою для висновку про відсутність факту спільного проживання, якщо такий факт підтверджується іншими належними і допустимими доказами (постанови Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17, від 26.04.2023 у справі №204/1052/20). З урахуванням установлених обставин, досліджених доказів, показань свідків та відсутності спору про право, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є доведеним, а заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України,

Outcome: approved