Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" надійшов позов від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК"» (надалі також позивач, Банк, АТ «А-БАНК») до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101708360154726 від 19.02.2024 у розмірі 30 152,38 станом на 18.04.2025. Також просить стягнути судові витрати (судовий збір) у розмірі 2 422,40 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.02.2024 відповідач, будучи клієнтом Банку, уклав з Банком кредитний договір ABH0CT155101708360154726 щодо надання кредиту в розмірі 25 000,00 грн на 24 місяці (тобто до 18.02.2026) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % щорічно. Позивач зазначає, що кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіка погашення кредиту. Представник позивача зазначає, що станом на 18.04.2025 заборгованість відповідача за цим кредитним договором складає 30 152,38 грн, яка складається з такого: 20 316,579999999998 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 8 871,99 - загальний залишок заборгованості за процентами; 963,81 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Крім того, представник позивача вказує, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за цим договором необхідно використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закон України «Про споживче кредитування». Позивач стверджує, що Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Натомість відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У позовній заяві також зазначено, що позивач проводив інформування відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та смс-повідомлень, однак письмово вимоги не направлялися, оскільки договором їх направлення не передбачено. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідолмлення (виклику) сторін. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив такі обставини. Відповідно до Статуту Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК"» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК"», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК"». Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.12.2018 Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК"» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 - інші види грошового посередництва. АТ «АКЦЕНТ-БАНК"» має банківську ліцензію, що підтверджується витягом з Державного реєстру банків. Суд установив, що 31.01.2024 відповідач звернувся до А-БАНКУ з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНК та із Заявою про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, згідно з умовами яких було відкрито картковий рахунок. У подальшому, 19.02.2024 відповідач підписав Заяву про надання послуги "Швидка готівка" №ABH0CT155101708360154726 , яка містить істотні умови кредитного договору. Зокрема, вид кредиту - послуга "Швидка готівка", мета отримання кредиту -придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту - 25 000,00 грн, строк кредиту - 24 місяці з 19.02.2024 до 18.02.2026, процентна ставка фіксована -85% на рік. Проценти за користування сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день. Також, 19.02.2024 відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», який містить інформацію, аналогічну викладеній у вищевказаній Заяві про надання послуги "Швидка готівка". Положеннями заяви визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту, становить кредитний договір. Вказано, що заявник отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Заява містить відмітку про підпис відповідача 19.02.2024 електронним підписом, який перевірено за допомогою відкритого ключа. Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі: 19.02.2024, дата платежу: з 19.03.2024 до 18.02.2026, усього 24 періоди; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 53 086,33; сума кредиту за договором 25 000,00 грн; проценти за користування кредитом 28 086,33грн. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а саме надало позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.35406061.46648.65455 від 26.07.2024, де зазначено призначення платежу: "видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101708360154726 від 19.02.2024". Згідно з розрахунком заборгованості за договором №ABH0CT155101708360154726 від 19.02.2024 станом на 18.04.2025 залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 5 463,62 грн, залишок поточної заборгованості за тілом кредиту - 14 852,96 грн, залишок заборгованості за нарахованими процентами - 1 054,81 грн, залишок заборгованості за простроченими процентами - 7 817,18 грн, заборгованість за пенею 963,8099999999999 грн, загальний залишок заборгованості - 30 152,38 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором, не виконав у повному обсязі, а лише сплатив на погашення кредиту заборгованість частково у розмірі 16 312,31 грн (а.с.17). Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, який є договором про споживчий кредит. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України унормовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), заборгованість за відсотками, пеню. Суд установив, що кредитування здійснювалось з метою задоволення особистих економічних та побутових потреб відповідача, тобто на споживчі потреби. Тому суд застосовує до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. З наданих суду позивачем документів вбачається, що сторони кредитного договору №ABH0CT155101708360154726 від 19.02.2024 узгодили всі істотні умови договору кредиту: розмір кредиту, строк, на який надано кредит, процентну ставку за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту. Отже, цей договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасників договору було вільним. Указаний договір є договором про споживчий кредит. Відтак, суд вважає, що позивач довів факт укладення кредитного договору на вищевказаних умовах та факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 25 000,00 грн. Суд, вирішуючи спір, керується правовими висновками Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Суд ураховує, що з 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», яким врегульовано в тому числі і питання дострокового повернення споживчого кредиту (стаття 16 Закону). Починаючи з 10 червня 2017 року, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 766/2926/23 (провадження № 61-2757св25); від 02 лютого 2022 року у справі № 755/11307/17 (провадження № 61-14700св21), щодо застосування статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Суд виснує, що у цій справі у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач направив лист-вимогу про дострокове повернення кредиту, а позичальник таку вимогу одержав. Крім того, сам позивач у позовній заяві вказує, що письмово вимоги про дострокове повернення кредиту відповідачу не направлялися, оскільки договором їх направлення не передбачено. За таких встановлених обставин, стягненню підлягає прострочена заборгованість за кредитом та процентами, яка виникла на момент звернення позивача із цим позовом до суду. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитним договором №ABH0CT155101708360154726 (а.с. 17) станом на 18.04.2025 залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 5 463,62 грн, залишок заборгованості за простроченими процентами - 7 817,18 грн. Отже ця заборгованість підлягає стягненню. Щодо стягнення з відповідача пені, суд зазначає таке. Пунктом 11 Заявки кредитного договору №ABH0CT155101708360154726 від 19.02.2024 визначено, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК Українита доповнено його пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто, у період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Такий правовий висновок щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який застосовується судом відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23(провадження№ 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), у тому числі і в кредитних зобов`язаннях. Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 963,81 грн необхідно відмовити. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На користь позивача з відповідача суд стягує станом 18.04.2025 (день звернення до суду) залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 463,62 грн, залишок заборгованості за простроченими процентами у розмірі 7 817,18 грн, усього 13 280,80 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову (44,05%), до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору. З матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд». Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 067,07 грн, що є пропорційним розміром до розміру задоволених позовних вимог. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial