Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26248,59 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1415604239 від 1 вересня 2021 року. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarken.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався, підписаши договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2026 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором. 15.05.2024 року між акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-ф від 15.05.2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/19-ф від 15.05.2024 року Реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 26248,59 гривень, з яких: 16897,01 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,48 гривень сума заборгованості по відсотках; 9350,10 гривень загальна заборгованість по комісії. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 1415604239 від 1 вересня 2021 року в сумі 26248,59 гривень, яку позивач і просив стягнути судовим рішенням. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 23 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи до 24 грудня 2025 року для здійснення повторного виклику відповідача. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце проведення судових засідань сповіщалася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 24 грудня 2025 року ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом установлено, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1415604239, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 26176,92 грн строком на 24 місяці. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] представником позивача надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: кредитний договір № 1415604239 від 01.09.2021 року (а. с. 6), паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5604239 (а. с. 7-8). 07 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно з яким первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (а. с. 10-14). 15 травня 2024 року між акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-ф від 15 травня 2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 12-14). Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № НІ/11/19-ф від 15.05.2024 року Реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 26176,92 гривень, з яких: 16897,01 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,48 гривень сума заборгованості по відсотках; 9350,10 гривень загальна заборгованість по комісії (а. с. 17). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї додатків кредитний договір між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено 01 вересня 2021 року. 07.10.2016 року було укладено договір ТАСЦФР-10-2016 про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК», відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає АТ «ТАСКОМБАНК», а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (п. 2.1 договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016). Разом з тим, у п. 2.2 договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 встановлено, що кредитор має право передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розмірі заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстрі прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. До матеріалів позовної заяви не додано відомостей щодо сплати новим кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» первісному кредитору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за відступлення права вимоги грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Крім того, до матеріалів справи не додано належним чином засвідчених копій відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості відповідача [PERSON] перед первісним кредитором - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та передання ним права вимоги до АТ «Таксомбанк» за договором № 1415604239 від 01 вересня 2021 року в розмірі 26248,59 гривень. Крім того, позивачем не надано суду відомостей щодо отримання та користування відповідачем кредитними коштами, що має підтверджується випискою по особовому рахунку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», який є первинним банківським документом, що підтверджує фінансові операції за рахунком відповідача. Зважаючи на викладене, наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем не підтверджена належними та допустимими доказами у справі, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, з огляду на положення вказаних вище норм законодавства, позивачем надано суду докази укладення письмового кредитного договору з відповідачем та іншою юридичною особою ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», однак не надано доказів відступлення права за цим договором в певній сумі та стосовно певного боржника на користь самого позивача. Водночас, саме на позивача покладено обов`язок доказування обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та подання всіх наявних у нього доказів у строки, встановлені статтею 83 ЦПК України. Таким чином, за викладених вище обставин, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд зробив висновок про необхідінсть відмовити в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed