Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

26.11.2025 заявниця [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] , [INFO] , разом із померлим [INFO] [PERSON] , [INFO] , з моменту реєстрації шлюбу до дня смерті, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявниця вказала, що проживала разом із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1987 по день його смерті [INFO] . У 1988 році у них народився син, який проживав разом із ними. Вказує, що чоловік був основним годувальником сім`ї, оскільки його дохід значно перевищував дохід заявниці. На час смерті чоловіка вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , який належав заявниці на праві власності. Проте заявниця була зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Встановлення факту спільного проживання має для заявниці юридичне значення, оскільки звернувшись з заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, їй було відмовлено. Причиною відмови слугувало те, що факт спільного проживання з чоловіком по день смерті потребує уточнення, оскільки вони були зареєстровані за різними адресами. З цих підстав просить заяву задовольнити. Ухвалою судді від 27.11.2025 відкрито окреме провадження у вказаній цивільній справі. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги повністю та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Міністерство внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 25.04.1987 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 25.04.1987 Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 26.11.1988 Тернопільським міським відділом ЗАГСу. [INFO] помер [PERSON] у віці 54 роки, про що 26.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1463, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , суд встановив, що [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою з 13.11.2012 по 09.10.2015, а [PERSON] - з 27.02.2017. З копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 18.06.1997, встановлено, що [PERSON] з 31.08.1993 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а з 27.02.2017 - за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту-довідки № 102 від 17.07.2025, виданої Тернопільською філією ТОВ «Керуюча компанія «БУДСЕРВІС», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею проживав її покійний чоловік [PERSON] до дня смерті [INFO] , що засвідчують свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 30862693 від 04.08.2011, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2011, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І., за реєстром № 1234. Згідно із відповіддю Відділу координації пенсійних питань Мністерства внутрішніх справ України щодо оформлення оформлення подання [PERSON] про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого [PERSON] відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого годувальника, а саме відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема, органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Під час розгляду документів [PERSON] з`ясовано, що факт її спільного проживання з померлим [PERSON] підтверджено актом-довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» від 17.07.2025 № 102, у зв`язку з чим така інформація щодо підтвердження факту спільного проживання потребує уточнення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сином заявниці та вказав, з його народження і до смерті батька батьки завжди проживали разом, а саме: до 1991 року - по [ADDRESS] , потім до 2013 року - по [ADDRESS] , з 2013 року - по [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою заявниці [PERSON] , їх чоловіки працювали разом та вони дружили сім`ями, ходили в гості один до одного. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, спершу на квартирі, потім в будинку по [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця [PERSON] є сестрою її чоловіка та вказала, що їй відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом по [ADDRESS] до смерті [PERSON] , та вони ходили до них у гості. За вказаних вище обставин, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Щодо спору про право, то суд такого в ході розгляду поданої [PERSON] заяви не встановив. Відповідно до пунктів, 3, 13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року № 10-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за № 135/13402, до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються, зокрема, документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника. За документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються: 1) відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт; 2) рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника. Звернувшись за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, [PERSON] отримала відповідь про те, що інформація щодо підтвердження факту спільного проживання разом із [PERSON] потребує уточнення. Водночас, викладені [PERSON] доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема з показів свідків та наданих документів слідує, що заявниця проживала спільно з [PERSON] з дати реєстрації шлюбу - 25.04.1987, та до дати його смерті [INFO] . На момент смерті [PERSON] , [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, факт спільного проживання заявниці [PERSON] з [PERSON] з моменту реєстрації шлюбу та до дня смерті останнього знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення вказаного факту є необхідність реалізації права на оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тому такий факт породжує юридичні наслідки. Відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що такі особи не проживали разом, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 484/747/17 від 10.01.2019. З врахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність спору про право у виниклих правовідносинах та те, що виникнення права на оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника залежить від доведення факту спільного проживання заявниці зі померлим годувальником [PERSON] до дня його смерті, суд доходить до висновку, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved