Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

представниця позивача Федорюк І. І. звернулась до Залізничного районного суду м. Львова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27.08.2024 року № 4221367831 в розмірі 117\~509,13 грн. та від 05.07.2024 року №831/27378247-VR в розмірі 8\~470,52 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.07.2024 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було укладено Заяву-договір № 831/27378247-VR про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Заяви договору № 831/27378247-VR, додаткового договору та паспорта споживчого кредиту позивач надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту 10 000,00 грн.; тип кредиту кредитна лінія; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; процентна ставка за користування кредитом: за операціями зняття готівкових коштів - 83,0 %, за іншими операціями 65,0 %. Крім цього, 27.08.2024 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було укладено Заяву-договір № 4221367-831 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2.2 розділу 1 якого відповідачу було надано кредит в розмірі 100 000,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] . У відповідності до змісту кредитного договору та умов Паспорту споживчого кредиту кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування 60 місяців; цільове призначення кредиту: власні потреби; розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01% річних; комісія при видачі кредиту - 0 % від суми кредиту; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1,9% щомісячно. Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами у повному обсязі, надавши кредитні кошти в сумах, визначених умовами таких договорів, однак позичальник кредитні кошти не повернув, а також не сплатив процентів і комісій за користування кредитами. Позичальник був повідомлений про наявність заборгованості за кредитними договорами та про необхідність її погашення, однак такі порушення усунуті не були, і заборгованість залишилася непогашеною. Унаслідок неналежного виконання Відповідачем умов Кредитного договору № 4221367-831 від 27.08.2024 року за станом на 02.09.2025 року утворилася заборгованість перед Позивачем у розмірі 117 509,13 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі прострочена) 96 600,96 грн; заборгованість за процентами (в тому числі простроченими) 8,17 грн; заборгованість за комісією (в тому числі простроченою) 20 900,00 грн. Заборгованість за Кредитним договором № 831/27378247-VR від 05.07.2024 року за станом на 02.09.2025 року становить 8 470,52 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі прострочена) 5 374,30 грн; заборгованість за процентами (в тому числі простроченими) 3 096,22 грн. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про відкриття провадження у справі повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, скерованими за його зареєстрованим місцем проживання, останнє з яких повернулось до суду з відміткою «вручено особисто». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту\~ст. 76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що\~\~05.07.2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 831/27378247-VR із подальшим відкриттям банківського рахунку [NUMBER] , картка № [NUMBER] /а.с.17-21/. Крім цього, 05.07.2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір до Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 831/27378247-VR /а.с.22 зворот-25/. Указані договори\~підписано відповідачем власноруч за допомогою сенсорного електронного пристрою, за технологією визначеною Банком, з накладенням електронних підписів, що відповідає вимогам\~Постанови НБУ від 20.12.2023 року № 172 «Про затвердження Положення про використання електронного підпису та електронної печатки» та підтверджує його волевиявлення на укладення та прийняття умов таких договорів. Відповідно до умов Заяви-договору та Додаткового договору, кредитування відповідача здійснювалось на таких умовах: встановлений кредитний\~ліміт \~10\~000,00\~грн.,\~тип кредиту\~ кредитна\~лінія,\~строк користування\~12\~місяців з\~автоматичною пролонгацією\~на аналогічний\~строк,\~процентна ставка\~за користування\~кредитом становить: за операціями\~зі зняття\~готівкових коштів\~ 83,0\~%, за іншими операціями 65,0 %, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Крім цього, 27.08.2024 року між АТ «Таскомбанк» та відповідачем укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4221367-831 (надалі Договір) /а.с.10-13/. Відповідно до п. 1.1 Договору позичальник просив надати споживчий кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБО), в редакції, яка діє на день підписання цієї Заяви-договору, розміщеного на офіційній сторінці банку. При укладені Договору сторони погодили такі умови: 1) сума кредиту 100 000 грн (п. 1.2.2. Договору); 2) комісія за надання кредиту 0,00 грн (п. 1.2.3. Договору); 3) спосіб надання кредитних коштів безготівкове перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» (п. 1.2.5. Договору); 4) строк кредиту 60 місяців (з 27.08.2024 року по 10.08.2029) (п. 1.2.6. Договору); 5) проценти за користування кредитом 0,001 % річних (п. 1.2.9. Договору); 6) денна процентна ставка 0.06244522 % (п. 1.2.11. Договору); 7) комісія за обслуговування кредиту 1,90 % на місяць від основної суми кредиту та складає 1\~900,00 грн. (п. 1.4. Договору). Банк за п. 1.11 Заяви-договору зобов`язався надати Позичальнику споживчий кредит у розмірі 100\~000,00 грн на власні потреби шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК». Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші передбачені договором платежі. Протягом строку дії Заяви-договору розміри процентів та комісій є фіксованими. Факт перерахування відповідачу вказаних кредитних коштів підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № 831/27378247-VR з якої вбачається перерахування 27.08.2024 року кредитних коштів у сумі 100\~000,00 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів зг. кредитної угоди № 4221367-831 від 27.08.2024 [PERSON] , без ПДВ» /а.с.44/. Згідно з п. 2.7 Договору позичальник погоджується з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно за графіком, передбаченим у Додатку № 1 до Договору, що його невід`ємною частиною. Відповідно до Графіку розрахунків, який є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту від 27.08.2024 року № 4221367-831, визначено дату видачі кредиту 27.08.2024 року, дату повернення кредиту 10.08.2029 року, суму платежу за розрахунковий період (на місяць) у розмірі 3\~568,00 грн., суму платежу за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1\~900,00 грн. та загальну вартість кредиту 214\~024,97\~грн. /а.с.14-15/. Відповідно до п. п. 3.1.4 Договору платежі з повернення заборгованості за Кредитом, сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супровідних послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Відповідно до п. п. 3.3.2 Договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цією заявою-договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Пунктом п. 5.7. Договору встановлено, що підписанням та поданням Заяви-договору, позичальник підтвердив те, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену\~ст. 9 Законом України «Про споживче кредитування». Згідно п. 5.15. Договору, заяву-Договір укладено сторонами українською мовою, у формі електронного документа за допомогою СДБО «TAS2U» та/або у відділенні банку за допомогою сенсорного електронного пристрою, за технологією визначеною банком, з накладенням електронних підписів обома сторонами. Підписувач, який створює електронний документ з електронним підписом, цим самим засвідчує, що ознайомився з усім текстом документа, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту документа і свідомо застосовував свій електронний підпис у контексті, передбаченому документом (підписав, затвердив, погодив, завізував, засвідчив, ознайомився). Застосування позичальником ЦВП або УЕП або КЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Підписанням Договору відповідач підтвердив факт отримання від Банку примірника Заяви-договору від 27.08.2024 року № 4221367-831, а також Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту в день укладення заяви-договору. Будь-які докази протиправності дій третіх осіб щодо [PERSON] , які стосуються підписання вказаного кредитного договору, у матеріалах справи відсутні. Повідомленням-вимогою від 28.07.2025 року вих. № 202989/702 на бланку № 202989 вкладеним у цінний лист та скерований відповідачу засобами поштового зв`язку 01.08.2025 року позивач вимагав у позичальника усунути порушення кредитних зобов`язань та достроково упродовж 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення повернути заборгованість за Заявою-договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 05.07.2024 року №831/27378247-VR, яка станом на 28.07.2025 року складалася із: 5\~285,69 грн. основного боргу; 559,79 грн. заборгованості за відсотками; 88,61 грн простроченого боргу; 2\~176,04 грн простроченої заборгованості за процентами /а.с.65/. Крім цього, повідомленням-вимогою від 28.07.2025 року вих. № 202556/702 на бланку № 202556 вкладеним у цінний лист та скерований відповідачу засобами поштового зв`язку 01.08.2025 року позивач вимагав у позичальника усунути порушення кредитних зобов`язань та достроково упродовж 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення повернути заборгованість за Заявою-договором про надання споживчого кредиту від 27.08.2024 року № 4221367-831, яка станом на 28.07.2025 року складалася із: 81\~627,75 грн. основного боргу; 0,60 грн. заборгованості за відсотками; 14\~973,21 грн простроченого боргу; 6,79 грн простроченої заборгованості за процентами; 17\~100,00 грн. простроченої комісії; 1\~900,00 грн. строкової комісії /а.с.65 зворот/. Відтак, банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення заборгованості 45 календарний день з дня направлення банком повідомлення, тобто 14.08.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором та виписки по рахунках позичальника за Заявою-договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 05.07.2024 року № 831/27378247-VR, заборгованість відповідача станом на 01.09.2025 року становить 8\~470,52\~грн,\~з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у сумі 5 374,30 грн., заборгованість по процентах (в т.ч. прострочених) у сумі 3 096,22 грн. /а.с.69/. Згідно розрахунку заборгованості за Договором та виписки по рахунках позичальника за Заявою-договором про надання споживчого кредиту від 27.08.2024 року № 4221367-831, заборгованість відповідача станом на 02.09.2025 року становить 117 509,13 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у сумі 96 600,96 грн; заборгованість по процентах (в т.ч. прострочених) у сумі 8,17 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) у сумі 20 900,00 грн. /а.с.68/. Оскільки відповідачем в добровільному порядку заборгованість по кредиту не повернута, позивач звернувся до суду з указаним позовом. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України). Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 07.12.2022 року у справі № 298/825/15-ц. Дослідивши наявні у матеріалах справи виписки судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення у строки та в розмірі, обумовленому сторонами, що свідчить про визнання ним укладення договору, погодження умов кредитування та користування кредитом. Отже, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного у позові. Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Звернувшись з повідомленням-вимогою щодо дострокового повернення коштів за Договором протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але не пізніше 45 календарних днів з дня направлення повідомлення, банк\~змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Відтак останнім днем кредитування є 45\~календарний день з дня направлення банком повідомлення, тобто 14.08.2025 року. Отже, проценти відповідачу нараховано у відповідності до підписаних сторонами Договорів, тому вимоги щодо їх стягнення також є правомірними. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування комісії за обслуговування кредиту 1,90 % на місяць від основної суми кредиту (п. 1.4. Договору), що згідно із розрахунком заборгованості за Договором та виписки по рахунках за Заявою-договором про надання споживчого кредиту від 27.08.2024 року № 4221367-831 у розмірі 20\~900,00 грн. суд враховує наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Так, згідно ч. 1 та 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1\~та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»,\~Правління НБУ постановою № 49 від 08.06.2017 року затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила). Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що передбачено п. 8 Правил про споживчий кредит. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Разом із тим, згідно постанови Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі № 343/557/15-ц, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Отже, за висновками Верховного Суду несправедливими є положення договору про споживчий кредит, який містить умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, у п. 25 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17 зауважено, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-Ш), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі № 363/1834/17). При цьому, відповідно до висновків Верховного Суду, кредитодавець не уповноважений стягувати з позичальника таку плату. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі\~не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг\~кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору.\~За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». В указаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за управління кредиту. Позивач не зазначив та не надав до суду доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Заявою-договором про надання споживчого кредиту від 27.08.2024 року № 4221367-831 у розмірі 20\~900,00 грн. Отже, відповідні дії банку вносять дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Аналогічних висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21). При цьому\~будь-яких\~інших дій\~на користь\~позичальника,\~окрім надання\~безоплатної,\~відповідно до\~вимог закону,\~інформації про\~кредит,\~кредитор за\~сплачену комісію\~вчиняти не\~зобов`язаний. Подібних правових\~висновків дійшов\~Львівський апеляційний\~суд постановах\~від 10.07.2025\~року у\~справі №451/341/24,\~від 14.07.2025\~року у\~справі №\~465/4537/24,\~від 15.07.2025\~року у\~справі №\~438/1402/24,\~від 15.07.2025\~року у\~справі №\~441/1290/24,\~від 04.08.2025\~року у\~справі №\~464/508/25,\~від 16.10.2025\~року у\~справі №465/1967/25,\~від 20.10.2025\~року у\~справі №\~463/1898/25 тощо. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що стягнення\~з відповідача\~комісії за\~обслуговування кредиту\~суперечить положенням\~ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~а відтак вимога позивача про сплату позичальником комісії у розмірі 20 900,00 грн. задоволенню не підлягає. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: - за Заявою-договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 05.07.2024 року № 831/27378247-VR у розмірі 8\~470,52\~грн,\~з яких: заборгованість по тілу кредиту у сумі 5 374,30 грн., заборгованість по процентах у сумі 3 096,22 грн. - за Заявою-договором про надання споживчого кредиту від 27.08.2024 року № 4221367-831, у розмірі 96\~609,13 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у сумі 96 600,96 грн; заборгованість по процентах у сумі 8,17 грн. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2\~422,40 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 105\~079,65 грн., що становить 83,41%\~(105\~079,65 х 100 % : 125\~979,65), а тому судовий збір у пропорційному розмірі 2\~020,52 грн. потрібно покласти на відповідача.

Outcome: partial