Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивач ТОВ «ФК «Ейс» в особі представника - директора Полякова О.В., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся в Стрийський міськрайнний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 в розмірі 59 967,49 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 14.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 842579901, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 400,00 грн із зобов`язанням повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у сумі 12 400,00 грн. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 18/1118-01. Відповідно до Додаткових угод № 19, 27, 31, 32 строк дії даного Договору був продовжений до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 272 від 20.02.2024 до Договору факторингу № 18/1118-01 від 28.11.2018 від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 у розмірі 27 820,12 грн. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024 до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 у розмірі 59 967,49 грн. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 08.07.2025 за Договором факторингу № 08/07/25-Е від «08» липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняв Реєстр Боржників в кількості 4 817, після чого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшли права вимоги щодо заборгованостей до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 у розмірі 59 967,49 грн. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином умов кредитного договору, а саме: не вносила платежі на повернення отриманих коштів, на сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 59 967,49 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 399,80 грн, заборгованість за відсотками - 47 567,69 грн. Оскільки всупереч умовам кредитного договору взяті на себе зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості та відсотків відповідач не виконала, тому позивач просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропонований судом строк відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс» до неї про стягнення заборгованості не подала. Ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 29.09.2025 двічі скеровувалась відповідачу [PERSON] рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за її зареєстрованим місцем проживання, однак як вбачається із довідок Укрпошти така поверталась на адресу суду 24.10.2025 та 18.11.2025, що згідно з ч. 6 ст. 272 ЦПК України є належним врученням судового рішення. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви (клопотання) учасників справи. Одночасно із поданням позовної заяви 25.09.2025 представником позивача заявлено письмове клопотання про витребування доказів з АТ «ОЩАДБАНК» наступну інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка - маска картки № [NUMBER] ; інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки № [NUMBER] за період з 14.08.2023 по 19.08.2023 у сумі 12 400,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); інформацію чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 14.08.2023 по 19.08.2023 у сумі 12 400,00 грн представник позивача просить надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок боржника); надати повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); у випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за платіжною карткою маска картки № [NUMBER] , надати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою - маска-картки № [NUMBER] ; у випадку, якщо картковий рахунок - маска картки № [NUMBER] не належить позичальнику, яким є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска картки № [NUMBER] /а.с. 10-11/. Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи, зокрема клопотань про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін або про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 92/ На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача [PERSON] , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 93/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Крім того, частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ «ОЩАДБАНК» /а.с. 94-95/. 28.10.2025 на виконання ухвали суду від 29.09.2025 АТ «ОЩАДБАНК» надав повідомлення, за змістом якого підтвердив, що на ім`я відповідача [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 16.08.2023 здійснено переказ коштів у сумі 12 400,00 грн. Крім того, у повідомленні зазначено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером та знаходиться у анкетних даних [PERSON] /а.с. 104-106/. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 14.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 842579901 у формі електронного документа, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором JYCW /а.с. 39 - а.с. 48/. Відповідач [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит від 14.08.2023, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання /а.с. 30/. Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» акцепт оферти підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором JYCW, який відправлено [PERSON] 14.08.2023 о 11:31:28 год. на номер телефону [NUMBER] та введено відповідачем 14.08.2023 о 11:32:32 год. Крім того, згідної з даної довідки судом встановлено, що відповідач [PERSON] п`ять разів здійснювала пролонгацію кредитного договору до 19.01.2024 включно /а.с. 22/. Згідно з п. 2.1 кредитного договору № 842579901 від 14.08.2023 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в розмірі 12 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти за користування кредитом. Згідно з п. 5.1 вказаного кредитного договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Відповідно до п. 7.3 кінцева дата повернення (виплати) кредиту 13.09.2028. Згідно з п. 8.2-8.4 процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 28.08.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 292,00 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,80 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 28.08.2023 проценти нараховуються за ставкою 730,08 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,00 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника. Зазначена вище інформація підтверджується відомостями, які зазначені у паспорті споживчого продукту «СМАРТ» до договору № 842579901 від 14.08.2023 /а.с. 37-38/. Відповідно до копії платіжного доручення № 2a1ad18b-a438-49bf-bed6-95ce6bdd235b від 14.08.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти згідно з договором № 842579901 у сумі 12 400,00 грн на банківську картку № [NUMBER] /а.с. 13/. Згідно з повідомленням АТ «ОЩАДБАНК», яке надійшло на адресу суду 28.10.2025, судом встановлено, що на ім`я відповідача [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 16.08.2023 здійснено переказ коштів у сумі 12 400,00 грн, що підтверджується долученою АТ «ОЩАДБАНК» платіжною інструкцією № 1350222906914 від 16.08.2023. Крім того, у повідомленні зазначено, що номер телефону [NUMBER] знаходиться у анкетних даних [PERSON] /а.с. 104-105/. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 18/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» (фактору) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 74-77/. Відповідно до п. 4.1. вказаного Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно з п. 8.2. вказаного Договору строк договору закінчується 28.11.2019, проте судом встановлено, що в подальшому сторони погодили продовжити строк дії договору рядом Додаткових угод № 19, 27, 31, 32 до 31.12.2024 року /зворотна сторона а.с. 78, а.с. 84-85/. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 272 від 20.02.2024 до Договору факторингу № 18/1118-01 від 28.11.2018, з урахуванням Додаткових угод до нього, від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (порядковий номер 548) за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 у розмірі 27 820,12 грн /а.с. 73/. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактору) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 67-70/. Відповідно до п. 4.1. вказаного Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024 до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (порядковий номер 474) за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 у розмірі 59 967,49 грн /а.с. 66/. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 /а.с. 59-62/. Згідно з п. 1.2. вказаного Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 08.07.2025 за Договором факторингу № 08/07/25-Е від «08» липня 2025 року, який підписаний сторонами та скріплений печатками, підтверджує факт того, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняв Реєстр Боржників в кількості 4 817, після чого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшли права вимоги щодо заборгованостей до боржників /зворотна сторона а.с. 58/. Відповідно до Реєстру Боржників б/н до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (порядковий номер 4 461) за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 у розмірі 59 967,49 грн /а.с. 64-65/. Відповідно до розрахунків заборгованості та виписки з особового рахунку у [PERSON] станом на 31.07.2025 є заборгованість за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023, в розмірі 59 967,49 грн, яка складається з: простроченого тіла - 12 399,80 грн, прострочених відсотків - 47 567,69 грн /зворотна сторона а.с. 52, а.с. 54-56/. Розмір спірної заборгованості за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 відповідачем [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків відповідач суду не надала. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ст. 12 Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення електронного договору з урахуванням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», повну інформацію про отримання коштів позичальником, яка додатково підтверджується витребуваними відомостями з АТ «ОЩАДБАНК», а також розрахунок заборгованості та перехід такої від первісного кредитора до фактора. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 59 967,49 грн, а тому суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 842579901 від 14.08.2023 підлягають до задоволення. Щодо судових витрат в справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на те що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 2422,40 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 7 000,00 грн. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги № 11/08/25-01 від 11.08.2025; додаткова угода № 25770840136 від 11.08.2025, протокол погодження вартості послуг; акт прийому-передачі наданих послуг від 22.08.2025 /а.с. 50-53/. За вказаних вище обставин, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов висновку, що позивачем в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено понесення ним витрат на правничу допомогу, розмір яких суд вважає співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, затраченим ним часом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом як достатні підстави для задоволення позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що в загальному розмірі складають 9 422,40 грн.

Outcome: approved