Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] подала позов до [PERSON] про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . Дана квартира була придбана за договором купівлі-продажу 30.05.2006. В серпні 2025 року, після звернення до відділу реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради для реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , їй було відмовлено через наявність арешту на квартиру. Як стало їй відомо пізніше, арешт накладено ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13.03.2007 у справі №2-822/07 за заявою [PERSON] . З огляду на це, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом оголошення на сайті судової влади, оскільки у неї відсутнє зареєстроване місце проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу 30.05.2006. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13.03.2007 у справі №2-822/07 на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17.05.2007 у справі №2-822/07 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , другої державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , визнання частково недійсним в частині спірної квартири свідоцтва про право на спадщину, видане [PERSON] після смерті [PERSON] ; визнання частково недійсним в частині спірної квартири свідоцтва про право на спадщину, видане [PERSON] після смерті [PERSON] ; визнання за [PERSON] право власності на спірної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в частині продажу частини квартири, що належить [PERSON] закрито. Встановлені судом обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу від 30.05.2006; Витягом з Державного реєстру правочинів від 30.05.2006; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.06.2006; ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13.03.2007 у справі №2-822/07; ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17.05.2007 у справі №2-822/07. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз указаних норм матеріального закону дає підстави для висновку, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Вказані норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про зняття арешту або іншого обтяження майна. За роз`ясненнями пункту другого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зважаючи на викладене, з метою захисту права позивача, у відповідності до ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 391 ЦК України, при наявності письмового підтвердження про відсутність відкритих виконавчих проваджень, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved