Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] , в якому просить розірвати договір №24002 від 27.01.2024 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , стягнути з ФОП [PERSON] на її користь кошти у розмірі 61 500 грн. та у розмірі 1 900 доларів США, що станом на 01.08.2024 року за офіційним курсом НБУ становить 77 900 грн., судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.01.2024 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 24002, відповідно до умов якого замовник в особі [PERSON] доручає виконавцю в особі ФОП [PERSON] виконання робіт по виготовленню намогильної споруди згідно з наряду замовлення від 27.01.2024 року №24002. Місце проведення робіт - кладовище, за адресою: с. Чорніїв, Волинська обл., Ковельський р-н. Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти та оплатити вказану роботу. Характеристика, обсяг та зміст всіх робіт міститься у замовлені до договору, що є його невід`ємною частиною. За умовами договору виконавець зобов`язався виконати роботу із власного матеріалу, власними силами та засобами, передати її результати замовнику в строк до 22.05.2024 року, а замовник оплатити авансовий платіж. Оплата за монтаж намогильної споруди проводиться без внесення попередньої передплати, за фактом виконання робіт. Монтаж намогильної споруди фіксується сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі. Згідно домовленотей сторін на виконання договору була сплачена вся сума в повному обсязі, а саме 61 500 грн. та 1 900 доларів США. 21.05.2024 року позивачем отримано від відповідача лист з додатком до договору №24002 від 27.01.2024 року, датований 17.05.2024 року, в якому йдеться про суттєві зміни до договору, які з позивачем не узгоджувались та не підписувались, з чим позивач не погоджується. Враховуючі той факт, що позивач позбавлена того, на що вона розраховувала при укладені договору і є істотнім порушенням умов договору, вона просить суд захистити її право шляхом розірвання договору та повернення сплачених коштів. Ухвалою суду від 15.08.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 30.10.2024 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Сергійчика А.О. надійшов відзив, в якому він зазначає, що 27.01.2024 року між сторонами було укладено договір на виготовлення намогильної споруди №24002. Характеристика, обсяг та зміст всіх робіт міститься у замовлені до договору, що є його невід`ємною частиною. В замовленні №24002 від 27.01.2024 року сторонами узгоджено перелік робіт та їх вартість. Сторони погодили виготовлення намогильної споруди, яка складається з окремих елементів, в строк до 22.02.2024 року. Вартість виготовлення обумовлена сторонами в загальному розмірі 122 135 грн. з оплатою двома рівними частинами: перша частина - аванс після укладення договору, друга частина повязана с настанням події - виготовлення намогильної споруди, її огляд та прийняття позивачем. В подальшому за погодженням сторін загальна вартість збільшилась на 10 000 грн. у зв`язку з необхідністю виконання додаткових деталей намогильної споруди та додаткових робіт. При проведенні попередніх переговорів та подальше узгодження деталей виконання замовлення сторони здійснювали комунікацію шляхом переписки через месенджер Viber. В цій переписці сторони на попередньому етапі вели перемовини про можливе виконаня монтажу намогильної споруди виконавцем за місцем поховання, однак при укладенні договору сторонами було погоджено лише виготовлення намогильної споруди без виконаня відповідачем монтажних робіт. Про це свідчить суттеве зменьшення загальної вартості замовлення. За попереднім прорахунком відповідача вартість виготовлення намогильної споруди та монтажу становила 183 000 грн., тоді як вартість виготовлення намогильної споруди, визначена в договорі становить 122 135 грн. 19.04.2024 року позивачу було повідомлено про виготовлення намогильної споруди та необхідність здійснити її приймання на виробництві відповідача. 20.04.2024 року позивач здійснила приймання намогильної споруди та здійснила другу частину оплати, тобто повний розрахунок за договором. Враховуючи розмір та вагу замовлення, відповідач погодився тимчасово зберігати намогильну споруду у себе та організувати доставку замовлення до місця її фактичного монтажу через службу «Нова Пошта». Відповідач через мережу Інтернет знайшов потенційного виконавця монтажних робіт за місцем їх виконання та надав контакти позивачу для оформлення між ними правовідносин. В подальшому, позивач та потенційний виконавець домовились про виконання монтажних робіт. 07.05.2024 року відповідачем здійснено відправлення намогильної споруди на адресу представника позивача на місце здійснення монтажу. Оскільки під час перевезення намогильна споруда була пошкоджена з вини перевізника, представник позивача відмовився її отримувати та вантаж було повернуто 17.05.2024 року фактичному відправнику - відповідачу. 17.05.2024 року представником відповідача було подано претензію перевізнику, яка в подальшому була задоволена, перевізник «Нова Пошта» визнав факт завдання збитків під час перевезення. Разом з тим, 17.05.2024 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення з викладом фактичних обставин та пропозиціями щодо подальших дій. Але позивач відмовилась від подальшої комунікації з відповідчем, не з`являлась до місця, де фактично знаходилась намогильна споруда, не виявляла наміру забрати її. Отже, відповідачем виконано взяті на себе зобов`язання з виготовлення намогильної споруди у визначені строки, про що свідчить здійснення позивачем повного розрахунку за виконану роботу після огляду, а також факт відправлення намогильної споруди представнику позивача за місцем її встановлення. Також, необґрунтованим є твердження позивача про нібито зміну умов договору відповідачем в односторонньому порядку, що є наслідком невірного тлумачення отриманих листів позивачем від відповідача. Листом від 17.05.2024 року відповідач не змінював умов договору, оскільки договір вже був припиненим внаслідок повного виконання, а лише інформував позивача про необхідність отримати намогильну споруду, яка є власністю позивача та тимчасово зберігається у відповідача. Сторона відповідача просила суд відмовити у задоволені позову. Ухвалою суду від 13.11.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта». 18.02.2025 року від представника позивача надійшла заява про виклик та допит свідка, подання додаткових доказів з клопотанням про поновлення пропущенного процессуального строку для подання доказів. Ухвалою суду від 18.02.2025 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду. 16.10.2025 року від представника позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Сапонов О.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Сергійчик А.О. просив в позові відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом. Проголошення решіння по вказаній справі було призначено на 29.10.2025 року, але у зв`язку з надходженням судді Буша Н.Д. в період з 27.10.2025 року по 31.10.2025 року, а також з 26.11.2025 року по 28.11.2025 року на лікарняному та тривалими відключеннями електропостачання, які почались після масованих обстрілів міста Києва з 03.11.2025 року повний текст судового рішення було розміщено в Єдиному реєстрі судових рішень 22.12.2025 року. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків. 27.01.2024 року між сторонами - ФОП [PERSON] , як виконавцем та [PERSON] , як замовником укладено договір №24002 про виконання робіт (а.с. 17-20). Відповідно до умов вказаного договору замовник в особі [PERSON] доручає виконавцю в особі ФОП [PERSON] виконання робіт по виготовленню намогильної споруди згідно з наряду замовлення від 27.01.2024 року №24002. Місце проведення робіт - кладовище, за адресою: с. Чорніїв, Волинська обл., Ковельський р-н (пункт 1.1 договору). Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти та оплатити вказану роботу. Характеристика, обсяг та зміст всіх робіт міститься у замовлені до договору, що є його невід`ємною частиною. За умовами договору, п.1.3 виконавець зобов`язався виконати роботу із власного матеріалу, власними силами та засобами, передати її результати замовнику в строк до 22.05.2024 року (загальний строк виконання всіх робіт за договором), а замовник оплатить авансовий платіж. Оплата за монтаж намогильної споруди проводиться без внесення попередньої передплати, за фактом виконання робіт в день проведення її встановлення/монтажу. Монтаж намогильної споруди фіксується сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі. Сторони домовились, що загальна сума вартості робіт за договором становить 122 135 грн. та сплачується в такому порядку: в день підписання договору замовник сплачує виконавцю передплату (авансовий платіж) у розмірі 61 060 грн.; оплата №2 за роботи у розмірі 61 060 грн. здійснюється замовником до монтажу деталей намогильної споруди, після їх виготовлення. Сторони також домовились, що монтаж намогильної споруди на кладовищі проводиться після повної сплати замовником грошових коштів. За умовами договору вартість виробу складає 122 135 грн. На виконання умов договору в день його підписання 27.01.2024 року позивачем було сплачено 61 500 грн., про що не заперечувала сторона відповідача. 20.04.2024 року позивач після огляду виконаної роботи відповідача - окремих частин пам`ятника, які мали цілісний вигляд без тріщін чи пошджень, сплатила другу частину коштів в сумі 1 900 доларів США. Отже згідно домовленостей сторін на виконання договору позивачем була сплачена вся сума в повному обсязі. В період з 24.01.2024 року по 19.04.2024 року сторони обумовлювали ескіз замовлення, його розмір, матеріал виготовлення, епітафію на пам`ятник та інші деталі замовлення, що відображено перепискою сторін в месенджері Viber (а.с. 44-69). Відповідач за місцем монтажу намогильної споруди - с. Чорніїв, знайшов спеціаліста [PERSON] , який повинен був здійснити її монтаж на кладовищі. 07.05.2024 року відповідач через свою довірену особу - [PERSON] здійснив відправлення намогильної споруди на ім`я [PERSON] за допомогою транспортування через послуги ТОВ «Нова пошта», відділення №1 в м. Рожище. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що до нього звернулась фірма з Києва з приводу встановлення пам`ятника на кладовищі в с. Чорніїв та що треба прийняти його через два тижня на Новій пошті. Коли прийшло замовлення на Нову пошту, всі деталі свідок розпакував та з`ясував, що намогильна плита була з тріщинами, розмір виробу не співпадав з надісланим раніше йому проектом та він відмовився приймати замовлення, хоч з фірми сказали все прийняти, оскільки потім планували зробити заміну. Свідок невідкладно повідомив сторін про вказану ситуацію. [PERSON] пояснив, що він залив площадку для пам`ятника і більше ніяких робіт не проводив. 17.05.2024 року вантаж було повернуто відповідачу первізником ТОВ «Нова пошта» та того ж дня представник відповідача [PERSON] подав претензію перевізнику у зв`язку з пошкодженням відправлення, яка була задоволена та компенсовано 20 000 грн. за часткове пошкодження відправлення і 5 150 грн. вартості послуг транспортування шляхом зарахування на рахунок [PERSON] (а.с. 72-73). 21.05.2024 року позивач отримала від відповідача лист з додатком до договору №24002 від 27.01.2024 року, датований 17.05.2024 року, в якому відповідач повідомив позивача, що замовлення за вказаним договором ним виконано в строк - виконавець виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання з виготовлення намогильної споруди; - виконавець за погодженням із замовником виконав 07.05.2024 року відвантаження всіх деталей та частин готової намогильної споруди на адресу вказаного замовником одержувача поштовим відправленням через службу доставки Нова пошта; - вантаж був доставлений службою доставки Нова пошта представнику замовника у визначений термін; - представник замовника 10.05.2024 року оглянув відправлення за місцем прибуття вантажу, виявив пошкодження, що здійнялись при доставці посилки та відмовився отримувати посилку; - службою доставки Нова пошта посилка була повернута виконавцю, Нова пошта визнала пошкодження та компенсує виконавцю завдану матеріальну шкоду; - виконавець запропонував замовнику виготовити нові деталі замість пошкоджених; - виконавець запрошував замовника оглянути замовлення та скласти список необхідних змінта/або виправлень; - виконавець по телефону отримав від замовника відмову далі спілкуватись та приїхати на огляд; - цим повідомленням виконавець повідомляє замовнику, що оплачене замовлення є власністю замовника; - цим повідомленням виконавець запрошує замовника забрати намогильну споруду зі складу виконавця або приїхати її оглянути та скласти замовлення на виготовлення нових деталей у рахунок компенсації, отриманої виконавцем від Нової пошти. Позивачем в якості відповіді складено заяву - претензію від 19.06.2024 року, в якій вона зазначає, що в отриманому додатоку до договору, який з нею не узгоджувався та не підписувався, наявні суттєві зміни до договору, який укладений між ними раніше. Позивач просила розірвати з нею договір та повірнути сплачені кошти. Позивач відповіді від відповідача не отримала та звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Згідно із положеннями частин першої, третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в статті 3 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною третьою статті 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до частини першої статті 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Так, між сторонами у справі, яка розглядається, виникли цивільно-правові відносини на підставі договору підряду, що регулюються положеннями ЦК України, а також Законом України «Про захист прав споживачів». За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові(ст. 837 ЦК України). За змістом частини першої статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. У договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів (ч. 1 статті 846 ЦК України). Частиною першою, другою статті 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому аванс лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої: - замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; - якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; - замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Стаття 852 ЦК України надає такі права замовнику у разі порушення підрядником договору підряду: - якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором; - за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною 3 статті 858 ЦК України передбачено відповідальність підрядника за неналежну якість роботи якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. За змістом частин 2-3, 5 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. За статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з частинами 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Істотне порушення - тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати ( постанова Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі №199/3846/19). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» - позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Відповідно до статті 16 ЦК України розірвання порушеного договору є способом захисту цивільних прав, оскільки розірвання кредитором порушеного договору спрямоване на припинення правовідношення у такому договорі. Такий спосіб захисту 1) застосовується у відповідь на порушення боржником договору; 2) застосовується з ініціативи кредитора; 3) спрямований на захист прав кредитора; 4) позбавляє боржника певних суб`єктивних прав. У такому разі боржник позбавляється права вимагати виконання договору кредитором, оскільки розірвання договору тягне для боржника, який допустив порушення, цілком конкретний негативний наслідок - він позбавляється суб`єктивних прав, наданих йому договором. Відповідно до статті 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Водночас частина друга статті 13 ЦК України встановлює загальне правило, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином, частина друга статті 651 ЦК України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушення має істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності. Оскільки частина друга статті 651 ЦК України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов, оскільки зворотнє може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб. Одним із факторів, що може братися до уваги, є питання про те, наскільки боржник, який порушив договір, реально заінтересований у збереженні договору: чи не спричинить розірвання договору для нього значної шкоди. Розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості правопорушення. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. На думку суду, надаючи оцінку діям відповідача по виконанню договору про виконанню робіт з виготовлення та монтажу намогильної споруди, такі дії можна розцінити як істотне порушення договору, оскільки договором чітко передбачено не тільки виготовлення намогильної споруди, а й і її монтаж, про що заперечувала сторона відповідача під час розгляду справи. Натомість, обов`язки відповідача щодо монтажу намогильної споруди вказані в пункті 3.3.7 договору в розділі 3 «Відповідальність сторін» - виконавець не несе відповідальність за невчасне виконання робіт, якщо погодні умови перешкоджають монтажу. У випадку затримки строків монтажу у зв`язку із погодними умовами, монтаж переноситься до настання сприятливих погодних умов. Дату монтажу сторони погоджують окремо. Пункт 3.4.4 передбачає, що замовник зобов`язаний після монтажу прийняти намогильну споруду та підписати акт приймання-передачі. У випадку виявлення будь-яких дефектів, сторони зазначають їх у акті приймання-передачі. Також в розділі 4 Порядок приймання передачі, пункт 4.2 вказано, що приймання- передача робіт за договором проводиться у місці, вказаному в п. 1.1 договору. Місцем проведення робіт відповідно до п. 1.1 договору є кладовище, за адресою: с. Чорніїв, Волинська обл., Ковельський р-н. Крім того, пунктом 4.5 договору визначено, що намогильна споруда вважається переданою виконавцем та прийнятою замовником після підписання акту приймання-передачі. Право власності на виріб зберігається за виконавцем до моменту повного розрахунку замовником за виготовлення та монтаж намогильної споруди. Після підписання акту приймання-передачі, виріб преходить у власність замовника, який несе відповідальність за його збереження та цілісність у подальшому. Відповідач отримав від позивача обумовлену між ними суму в повному обсязі та без затримок, натомість взяті на себе зобов`язання щодо монтажу намогильної споруди не виконав в строк. Та обставина, що намогильна споруда була пошкоджена перевізником під час пересилки, як невиконання умов договору відповідачем при відсутності його вини, не береться судом до уваги, оскільки представник відповідача наполягав під час судового розгляду, що всі обов`язки по договору від 27.01.2024 року відповідач як виконавець виконав. Отже, на переконання суду, зазначене у повній мірі відповідає критеріям істотного порушення договору стороною відповідача під час його виконання та є підставою для його розірвання. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно із частиною другою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положенням статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положення статті 614, частини другої статті 615 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Оскільки згідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідач є таким, що порушив свої зобов`язання за договором. З матеріалів справи встановлено та відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про повне виконання умов договору або невиконання умов договору не з вини відповідача. Частинами другою та четвертою статті 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3.2. Договору передбачено, що за невиконання умов договору винна сторона зобов`язана компенсувати збитки іншій стороні. З урахуванням вказаного, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем кошти в розмірі 61 500 грн та у розмірі 1 900 доларів США, що станом на 01.08.2024 року становить 77 900 грн. Відповідно до частин першої - третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин п`ятої - шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В статті 89 ЦПК України законом визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази,

Outcome: approved