Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До Заставнівського районного суду Чернівецької області звернулася позивачка з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 20 червня 2019 року між нею та відповідачем, був укладений шлюб. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що на початку їх сімейні відносини складалися добре, однак з плином часу вони почали погіршуватися через різні погляди на життя. Почуття любові та поваги в них пропало. Шлюб носить формальний характер. Проживають сторони окремо. З 2022 року вони як подружжя разом не проживають, спілдьного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Спір про спільно нажите майно на момент подачі позову до суду відсутній. Наміру відновлювати шлюбні відносини у неї (позивачки) немає. Посилаючись на норми вітчизняного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 07.08.2025 року провадження в даній справі відкрито за правилами спрощеного провадження. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, при цьому пояснив, що його довірителька з 2022 року проживає за кордоном. До данного часу з відповідачем не бачилася, тільки деіклька разів спілкувалися по телефону, хоча в 2022 році той був на заробітках в Німеччині, однак до них з донькою не приїздив. На даний час у позивачки склалися фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком, з яким вона проживає сім`єю з лютого 2025 року. На примирення позивачка категорично не погоджується, оскільки за такий тривалий період вони стали чужими. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, при цьому пояснив, що дійсно вони з позивачкою не бачилися з 2022 року. Він в 2022 році дійсно був на заробітках в Німеччині, однак до дружини з донькою не приїздив, через погуршення стану здоров`я та брак грошей. Він передавав доньці гостинці з України. Вважав, що сім`ю можна зберегти. Про те, що що у позивачки є інший чоловік він не знав, дізнався про це від представника позивачки з поясненнь даних в судовому засіданні. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідача, який висловив намір поїхати до позивачки, яка даний час проживає за кордоном, для можливості врегулювання спору. Ухвалою суду від 28.10.2025 року задоволене клопотання представника відповідача адвоката Поляк М.В. про надання строку для примирення, та надано строк на примирення терміном на 2 місяці. Ухвалою суду від 08.12.2025 року провадження в справі поновлено. Після сплину строку на примирення в судове засідання сторони не з`явилися. Відповідач про дату судового засідання (22.12.2025), був повідомленим належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повернутого на адресу суду з відповідною відміткою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 20 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №6, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Крім того, встановлено, що подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки у неї на даний час фактично утворена сім`я з іншим чоловіком. Згідно з ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження булла взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Положеннями ч. 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Outcome: approved