Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 101694609 від 24.04.2023 в сумі 39 528 грн, понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.. Позов обґрунтовує тим, що 24.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір №101694609, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти в сумі 10 00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача. Відповідач не виконав умов договору, не погасивши заборгованість у встановлені строки. Станом на дату звернення до суду заборгованість становить 39 528 грн, з яких: 9 200 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 28 428 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1 900 грн - прострочена заборгованість за комісією. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 29.08.2023 укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №101694609 від 24.04.2023. Позивач стверджує, що направив відповідачу претензію про погашення заборгованості вих. №22968586/1332 від 22.01.2025. Ухвалою суду від 07.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, доказів поважності причин неявки не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. Однак 22.04.2025 відповідач через представника [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги в повному обсязі. У відзиві відповідач стверджує, що не укладав кредитний договір №101694609 від 24.04.2023 і не отримував кредитних коштів. Він зазначає, що надані позивачем копії документів (кредитний договір, графік платежів, анкета-заява, довідка про ідентифікацію) не містять повної інформації про підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ідентифікацію та верифікацію позичальника. Позивач не надав доказів реєстрації відповідачем електронного кабінету, направлення та застосування одноразового ідентифікатора, а також документів, що підтверджують належність карткового рахунку відповідачу. У запереченнях на відповідь Позивача на відзив Відповідач додатково наголосив на відсутності доказів верифікації через Систему BankID НБУ, копій документів чи фотофіксації, а також на нікчемність умов договору про комісію в розмірі 1 900 грн. Позивач у відповіді на відзив ствердив, що договір укладено в ІТ-системі ТОВ «Мілоан» з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію», а факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням №63502177 від 24.04.2023. Позивач вважає, що персональні дані Відповідача в договорі та довідка про підписання одноразовим ідентифікатором підтверджують його волевиявлення. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року витребувано від Позивача оригінал електронного договору для перевірки автентичності та від АТ КБ «ПриватБанк» - інформацію про перерахування коштів. Позивач оригінал договору не надав, пославшись на його електронну форму в ІТ-системі. АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що 24.04.2023 на картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), емітовану на ім`я [PERSON] , зараховано 10 000 грн. У зв`язку з поданням відзиву відповідачем, суд враховує його аргументи при вирішенні справи відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК України. Зважаючи на неявку сторін та згоду позивача на заочний розгляд, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих або витребуваних доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов таких висновків. Позивач стверджує, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 24.04.2023 було укладено електронний кредитний договір №101694609, за яким надано кредит у сумі 10 000 грн. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а ідентифікація позичальника здійснювалась через систему BankID НБУ. Позивач надав оригінал договору, довідку по заяві на кредит, доказ надсилання одноразового ідентифікатора, звіт НБУ, хронологію дій та лог-файл застосування коду. АТ КБ «ПриватБанк» підтвердило переказ коштів на картковий рахунок [PERSON] в сумі 10 000 грн. Відповідач заперечує факт укладення договору та отримання коштів, вказуючи на відсутність належних доказів ідентифікації, верифікації, підписання договору та перерахування коштів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) та її прийняття (акцепту). Відповідно до ч. 6 ст. 11, акцепт може бути наданий шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення формуляра заяви або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції. Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, прирівнюється до письмового договору (ч. 12 ст. 11). Суд встановив, що позивач надав копію електронного договору №101694609 від 24.04.2023, підписаного одноразовим ідентифікатором L23688, із зазначенням часу підписання (14:32:17) та номера телефону [NUMBER] , а також довідку ТОВ «Мілоан» від 14.10.2024, яка підтверджує передачу ідентифікатора на цей номер. Договір містить персональні дані Відповідача (ПІБ, РНОКПП, адресу), що відповідають його ідентифікаційним даним. АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив зарахування 10 000 грн 24.04.2023 на картку, емітовану на ім`я Відповідача, що відповідає платіжному дорученню №63502177. Ці докази є достатніми для встановлення факту укладення договору та перерахування коштів. Відповідач не надав доказів, що спростовують належність номера телефону чи карткового рахунку, або свідчать про шахрайство чи помилку. Відсутність заперечень щодо використання персональних даних у договорі та підтвердження банком зарахування коштів на картку Відповідача свідчать про його волевиявлення на укладення договору (висновок Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Щодо доводів Відповідача про відсутність ідентифікації та верифікації, суд зазначає, що довідка ТОВ «Мілоан» підтверджує використання номера телефону, а персональні дані в договорі відповідають даним Відповідача. Відсутність копій документів чи фотофіксації не є обов`язковою умовою для визнання договору укладеним, якщо є підтвердження акцепту через одноразовий ідентифікатор (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Щодо доводів Відповідача про відсутність ідентифікації та верифікації, суд зазначає, що довідка ТОВ «Мілоан» підтверджує використання номера телефону, а персональні дані в договорі відповідають даним Відповідача. Відсутність копій документів чи фотофіксації не є обов`язковою умовою для визнання договору укладеним, якщо є підтвердження акцепту через одноразовий ідентифікатор (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Щодо комісії в розмірі 1 900 грн за «підготовку, організацію та надання кредиту», Відповідач стверджував, що вона є несправедливою та нікчемною, посилаючись на висновок Верховного Суду у постанові від 20 липня 2022 року у справі №343/557/15-ц. Однак суд зазначає, що Відповідач, підписавши договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором L23688), погодився з усіма його умовами, включаючи сплату комісії, яка чітко зазначена в договорі та паспорті кредиту. Позивач пояснив, що комісія стягується за супутні послуги, пов`язані з обробкою заявки та наданням кредиту, що відповідає статті 1 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач не довів, що ці дії не виконувалися або що умова про комісію порушує його права як споживача. Відсутність доказів примусу чи обману при підписанні договору свідчить про добровільну згоду Відповідача на сплату комісії (висновок Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19). Таким чином, підстави для визнання умови про комісію нікчемною відсутні, і вона підлягає стягненню. Відповідно до статті 512, 514 ЦК України, право вимоги за договором №104-МЛ від 29.08.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Позивач надав витяг з реєстру боржників та платіжну інструкцію, що підтверджують відступлення права вимоги. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 39 528,00 грн, що включає: 10 000 грн - тіло кредиту, 19 628 грн - проценти, 1 900 грн - комісія, 8 000 грн - штраф. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з Відповідача стягується судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, які є розумними з урахуванням складності справи.

Outcome: approved