Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

03.11.2025 позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Галащук С.Ю., звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з нього 100 000грн моральної шкоди та 16000грн матеріальної шкоди, що заподіяна їй вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 06.07.2025 близько 14-00год [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, з метою спричинення Рибачуку В.Я., який є сином [PERSON] , тілесних ушкоджень та завдання шкоди його здоров,ю, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс численні удари кулаками обох рук та ногою у голову [PERSON] , в результаті чого останні отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, забійні рани обличчя та лобно-тім,яної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров,я, вдавлений перелом правої виличної кістки із зміщенням уламку- тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Внаслідок отриманих травм [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті є дифузна травма головного мозку та мозочку. В ході розгляду кримінального провадження обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. 17.09.2025 вироком Володимирського міського суду Волинської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, однак внаслідок вчиненого кримінального правопорушення [PERSON] заподіяно моральну та матеріальну шкоду. На момент події [PERSON] був єдиною дитиною у [PERSON] , в той час як вона є пенсійного віку і непрацездатною особою, весь заробіток на який вона проживає є її пенсія, яка становить 3323грн. Після смерті сина позивачка понесла значні витрати на поховання сина в сумі 16000грн. Крім того, їй завдано моральні страждання, порушено нормальний спосіб життя, нестійкий настрій, порушення сну, нервозність і дратівливість. Дана подія потягла за собою відновлення стану здоров,я позивачки. Враховуючи викладене моральну шкоду оцінює в 100 000грн. У підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Галащук С.Ю., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 27.10.2025, підтримці заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього заявленої шкоди. Пояснив, що з липня 2025 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, доходу не має, до роботи не залучається. Рухоме та нерухоме майно в нього також відсутнє, банківські картки заблоковані держвиконавчою службою. Суд, заслухавши сторони справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, враховуючи позицію відповідача, який беззаперечно визнав пред`явлені до нього вимоги, дійшов таких висновків. Судом встановлено наступні обставини. 17.09.2025 вироком Володимирського міського суду Волинської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років. [INFO] помер [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2025, актовий запис №250. [PERSON] , є сином [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , від 31.03.1984 року. 03.09.1991 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . До матеріалів справи додано товарні чеки та квитанції відносно витрат, які понесла позивачка при похованні сина. Їх розмір склав 16000грн. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. За приписами ст.22, 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано моральної шкоди, має право на їх відшкодування. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд приймає до уваги, що позивачці, як матері загиблого, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала через протиправні дії [PERSON] , у похилому віці понесла невідворотну втрату рідної людини, перенесла найсильніші душевні страждання, стрес, внаслідок чого стан її здоров`я значно погіршився. Вочевидь, що зазначені події призвели до істотних змін в її житті. Виходячи із принципу справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення ЦК України, з врахуванням доказів по справі,беззаперечного визнання відповідачем заявленого розміру моральної шкоди, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачці, суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті злочину, у вчиненні якого визнано винним [PERSON] , доведеності наявного причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, факту перенесених моральних страждань з приводу вищевказаних дій, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved