Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

ТОВ «Укр кредит фінанс» через свою представницю за довіреністю Соломко А. Г. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 72 000,00 грн. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.07.2024 між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр кредит фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1420-8863. [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору № 1420-8863 від 13.07.2024, який було введено та відправлено на підтвердження її ознайомлення з правилами та іншими супутніми документами. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Укр кредит фінанс" взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту 15 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту; знижена ставка - 1,20 % в день; стандартна відсоткова ставка - 1,50 % в день. ТОВ "Укр кредит фінанс" виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. Позивач (через партнера АТ КБ "Приватбанк", з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LigPay від 02.12.2019) видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний нею в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідачка порушила умови кредитного договору і не виконала в повному обсязі всі свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Станом на 19.09.2025 загальний розмір грошових вимог ТОВ "Укр кредит фінанс" до [PERSON] , які виникли на підставі кредитного договору № 1420-8863 від 13.07.2024, становить 81 120,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом - 15 000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 65 974,52 грн, комісії за видачу кредиту - 145,48 грн. Водночас, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "Укр кредит фінанс", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 9 120,00 грн, за умови погашення позичальницею решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 72 000,00 грн. Ураховуючи викладене, ТОВ "Укр кредит фінанс" просить суд стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 15 000,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими відсотками 57 000,00 грн, що разом становить 72 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачці встановлений строк для подання відзиву. У визначений ухвалою суду строк відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування наявних заперечень зазначила, що позивач не надав докази видачі їй кредитних коштів, не надав розрахунок заборгованості та виписку з карткового рахунку, а в позовній заяві не вказав, коли саме вона отримала кредит. Відповідачка уважає умови кредитного договору несправедливими і такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", відтак у позові слід відмовити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). У свою чергу згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Судом установлено, що 13.07.2024 між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1420-8863, відповідно до умов якого банк надав позичальниці кредит, а позичальниця зобов`язалася в порядку і на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти, комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, в строки і на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн строком на 300 днів. Дата повернення кредиту - 08.05.2025 (п. 4.9. договору). Базовий період (тобто період, коли настає обов`язок сплати відсотків за користуванням кредитом) складає 14 днів; стандартна відсоткова ставка 1,50 % в день (п. 4.1, п. 4.4., п. 4.6. договору). Комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту (п. 4.7. договору). У даному договорі кредитної лінії зазначені анкетні дані [PERSON] , а саме: паспортні дані, РНОКПП, місце проживання, електронна адреса, номер карткового рахунку, на який здійснено перерахування коштів, номер телефону - [NUMBER] , на який було відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання договору. При цьому, вказані відповідачкою у відзиві паспортні дані, РНОКПП, місце проживання, електронна адреса та контактний номер телефону повністю співпадають з даними, вказаними у договорі кредитної лінії, тому у суду немає сумнівів, що саме [PERSON] уклала вказаний договір та надала всі необхідні персональні дані, відомі лише їй. Доказів на спростування цього останньою суду не надано. Зазначений договір кредитної лінії підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6092, що свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а підписаний таким чином договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" про перерахування коштів від ТОВ "Укр кредит фінанс" через систему платежів LigPay, на підставі договору № 4010 від 02.12.2019, ТОВ "Укр кредит фінанс" видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] 13.07.2024 в сумі 15 000,00 грн. Факт перерахування на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] суми кредиту 15 000,00 грн підтверджується і даними квитанції № 2488633030 від 13.07.2024 (а.с 60-61). Відповідачка, заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надала доказів на спростування цього, зокрема, про неналежність їй карткового рахунку № [NUMBER] . Викладення змісту позовних вимог та, зокрема, зазначення дати укладення кредитного договору наведені на арк. 4 позовної заяви, що спростовує доводи відповідачки про її необґрунтованість. У матеріалах справи також наявний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 62-72), що, у свою чергу, спростовує посилання відповідачки на його відсутність. Відповідно до проведених позивачем розрахунків, заборгованість [PERSON] станом на 19.09.2025 становить 81 120,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом 15 000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 65 974,52 грн, комісії за видачу кредиту - 145,48 грн. Закріплений законодавцем у нормах Цивільного процесуального кодексу України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно саме позивач уповноважений визначати позовні вимоги та обґрунтовувати їх належними, допустимими і достатніми доказами. За таких обставин правом позивача серед іншого є ініціювання часткового стягнення наявної заборгованості. Використовуючи надані позивачеві права, ТОВ "Укр кредит фінанс" ініціює стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 72 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 57 000,00 грн. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.Натомість у спірних правовідносинах нарахування за весь період користування кредитними коштами позивачем проведено за денною ставкою у розмірі 1,5 %, що не відповідає вимогам закону. За таких обставин, судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 13.07.2024 (укладення кредитного договору № 4255669) до 08.05.2025 (дата повернення кредиту). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -з 13.07.2024 до 26.07.2024 за ставкою 1,20 %/день (15 000,00 грн х 1,20 %/дн х 14 дн) = 2 520,00 грн, що відповідає розрахунку заборгованості; -з 27.07.2024 до 19.08.2024 за ставкою 1,5 %/день (15 000,00 грн х 1,50 %/дн х 24 дн) = 5 400,00 грн, що відповідає розрахунку заборгованості. 07.08.2024 відповідачкою здійснено платіж за комісією у розмірі 2 104,52 грн та платіж за відсотками у розмірі 895,48 грн. З урахуванням цього, заборгованість за відсотками за вказаний період становить 4 504,52 грн (5 400,00 грн - 895,48 грн = 4 504,52 грн) ; -з 20.08.2024 до 08.05.2025 за ставкою 1,00 %/день (15 000,00 грн х 1,00 %/дн х 262 дн) = 39 300,00 грн, розраховано відповідно до п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Отже, під час розгляду справи судом установлено, що розмір простроченої заборгованості [PERSON] зі сплати процентів становить 46 324,52 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки (2 520,00 грн + 4 504,52 грн + 39 300,00 грн = 46 324,52 грн). За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка допустила порушення умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Такі дії з боку [PERSON] є порушенням прав позивача, яке підлягає судового захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статті 16 ЦК України. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову зі стягненням заборгованості за кредитним договором у визначеному судом розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (85,18 %) у сумі 2 063,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial