Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

20.09.2024р. представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з гр. [PERSON] на користь позивача заборгованості в розмірі 50047,06грн. та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 2422,49грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн..посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат. 23.04.2024р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, якою вона просить відмовити у задоволенні позовних, зазначив, що на укладення між первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем договору про надання споживчого кредиту, не надає будь-яких доказів підписання такого договору відповідачем.Так, відсутні докази про ідентифікацію клієнта в інформаційнотелекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» з наданням позичальником персональних даних, необхідних для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.Не надано позивачем й візуальної форми послідовних дій клієнта, яка б містила детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заявки відповідача на видачу кредиту, підписання електронним підписом договору. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Також, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, Так, позивачем не доведено факт заміни кредитора й відступлення права грошової вимоги ТОВ «Авентус України» до відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», оскільки наявними доказами не підтверджено включення відповідача, як позичальника за кредитним договором, до додатку №1 договору відступлення прав вимоги (реєстру боржників), як це встановлено судом під час розгляду справи, тому вимоги позивача є необгрунтованими.Окрім того, щодо розміру тіла кредиту позивачем зазначається, що тіло кредиту становить 17300 грн, проте, відповідно до долученого ним до позовної заяви розрахунку щзаборгованості (Картка обліку Договору) , відповідачем 02.10.2022 року було сплачено 1032,81 грн, 05.10.2022 року 3900 грн, 12.10.2022 року 2010,49 грн, 18.10.2022 року 1723,28 грн, 25.10.2022 року, 2010,50 грн . Тобто відповідачем фактично сплачено суму 10677,08 грн. Оскільки умовами договору не передбачено першочерговість сплати відсотків по кредиту дані кошти були направлені на погашення тіла кредиту, а тому сума боргу, тіла кредиту та відповідно розрахунки по відсоткам від тіла кредиту з урахуванням сплати позивачем 10677,08 грн є некоректними та незаконними.Також вона просила про зменшення витрати на правову допомогу до 2000 грн. 29.04.2025р.представник позивача надав суду відповідь на відзив, якою вона доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства.Щодо укладення кредитного договору та погодження його умов.Кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві.А тому не має жодних сумнівів в тому, що 26.09.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 5965047 про надання споживчого кредиту не виникає.В даному випадку часткова оплата Відповідачем процентів за користування кредитом, є підтвердженням волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов Договору, серед іншого, зазначених п. 1.2 та п. 1.5.2. Договору. Враховуючи зазначене, оплата відповідачем процентів за користування грошовими коштами є свідомим та вільним вибором відповідача, серед можливості оплати процентів або здійснення часткового дострокового повернення кредиту. Тобто, оплата відповідачем суми нарахованих процентів за кристування грошовими коштами на рахунок кредитора є підтвердженням факту отримання боржником від первісного кредитора грошових коштів у сумі, що визначена п. 1.3. Договору.Враховуючи вищенаведене, факт укладання правочину та отримання відповідачем коштів у сумі 17300,00 грн. не може бути спростований, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф (далі Договір Факторингу) (Копія додається), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (Витяг з реєстру боржників, щодо Відповідача додається).Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами.Вона просила задовольнити позов у повному обсяз, розглядати справу в їх відсутності Відповідач та її представник в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не попередили. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 26.09.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір №5965047 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.Згідно п. 1.2 Договору сума кредиту складає 17300грн. шляхом,які перерахуваннив на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Строк кредиту 360 днів, до 21.09.2023, періодичність платежів зі сплатою процентів кожні 30 днів,стандартна процентна ставка становить 2,50% в день. Вказаний договір був укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М647632» відповідно. 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25-09/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна`набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №25-09/23-Ф від 25.09.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №5965047 від 26.09.2022 року загальна сума заборгованості склала 32814,46 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 14432,81грн., нараховані проценти 18381,65 грн. Судом встановлено, що первісним кредитором було нараховано відсотки за 60 календарних днів у розмірі 17232,60 грн На підставі вищевикладеного заборгованість за кредитом становить 50047,06грн.,( складається з суми заборгованості з тіла кредиту 114432,81грн., нараховані проценти 18381,65 грн. та нарахованих відсотків ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 60 календарних днів 17232,60 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Проаналізувавши вимоги позивача у частині нарахування в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, ст. 625 ЦК України інфляційних витрат і 3% річних та зобов`язання суду роз`яснити органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду порядок нарахування та стягнення інфляційних витрат, суд дійшов висновку, що дані вимоги не підлягають задоволенню, як не доведені. Також суд зауважує, що пеня та інфляційні витрати не є тотожними поняттями в розумінні Цивільного кодексу Україн Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, не визнання нею позову суд оцениває критично, тому суд знаходить,що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення всього 32814,46 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 14432,81грн., нараховані проценти 18381,65 грн.,в іншій частині позовних вимог відмовити, а саме нарахованих відсотків ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 60 календарних днів 17232,60 грн. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №26/08-2024 від 26.08.2024,акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правничої допомоги №26/08-2024 від 26.08.2024,рахунок -фактура за надання правової допомоги до договору,ордер на надання правничної допомоги. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 10000грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial