Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 05.06.2024 о 11:35 год., водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом AUDI, д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи проїзд перехрестя (регульованого) вул. Хмельницьке шосе - Максимовича, на заборонений сигнал (червоний) світлофора не надав перевагу в русі автомобілю SKODA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив рух на дозволений рух сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п 8.7.3 е, 16.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою суду [PERSON] визнано виним у ДТП. Позивачем 06.06.2024 року подано заяву до ПрАТ «СК «Саламандра» про страховий випадок, а 13.06.2024 року ним зібрано всі необхідні документи та надіслано до страхової компанії. Огляд автомобіля проводився експертом з 19 по 25 червня 2024 року, про що складено дефектну відомість. Вподальшому цю відомість надано на сертифіковану станцію технічного обслуговування павтомобілів SKODA, де отримано рахунок шляхом внесення змін в попередній рахунок від 19.06.2024 року за №ДПС22-3548 на відновлення його автомобіля на суму 248728,00 грн. Позивач зазначає, що рахунок від 19.06.2024 року за № ДПС22-3548 складено на суму 248728,00 грн. з ПДВ включає у себе вартість нових запчастин на суму 159308 грн. та вартість самого відновлювального ремонту на сертифікованій станції технічного обслуговування на суму 89420,00 грн. Відповідно до п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення коефіцієнта фізичного зносу приймається рівним 0,7. Тому, вартість запчастин для відновлення ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу становить 47792,40 грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту складається з вартості запчастин із врахуванням фізичного зносу та вартості самих робіт з відновлення автомобіля і становить 137212,40 грн. 11.07.2024 року позивач отримав повідомлення, що величина розрахункового збитку становить 58670,42 грн. з урахуванням франшизи 3200,00 грн. [PERSON] тричі звертався до страхової компанії про виплату страхового відшкодування в сумі 58670,42 грн. та 28.01.2025 року на його картку було проведено виплату МТСБУ в сумі 55470,42 грн. з врахуванням утримання суми комісії банку 50,00 грн. та зарахуванням на рахунок відшкодування в сумі 55420,42 грн. [PERSON] також зазначає, що йому була завдана моральна шкода неправомірними діями відповідача, оскільки він зазнав фізичного болю та душевних страждань, у зв`язку із значними пошкодженнями його автомобіля. Через тривале відновлення автомобіля в його сім`ї було порушено нормальний спосіб життя, також був змушений докладати доддаткові зусилля для захист своїх прав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Також відповідачем було надано суду заяву, відповідно до якої він просить розглянути справу без його участі, оскільки проходить курси реабілітації, тому просив долучити документи до матеріалів справи. Відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2024 року у справі №127/19495/24, яка набрала законної сили 09.07.2024 року, встановлено , що 05.06.2024 о 11:35 год., водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом AUDI, д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи проїзд перехрестя (регульованого) вул. Хмельницьке шосе - Максимовича, на заборонений сигнал (червоний) світлофора не надав перевагу в русі автомобілю SKODA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив рух на дозволений рух сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження , чим завдано матеріальну шкоду. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п 8.7.3 е, 16.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.В судове засідання [PERSON] не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, свою вину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі, (а.с. 22-23). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рахунку-фактури №ДПС22-3548 від 19.06.2024 року, складеного дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Вінниця», [PERSON] підлягає до сплати 248728,00 грн. за ремонт пошкодженого авто з д.н.з. [NUMBER] , що включає в себе вартість нових запчастин (а.с. 20-21). Проте, згідно з Реєстром накладних та актів виконаних робіт по відновлювальному ремонту після ДТП (05.06.2024 року) автомобіля SKODA YETI державниий номер [NUMBER] , за період з 05.06.2024 року по 19.11.2024 року вартість виконаних робіт склала 139601,82 грн. Слід відзначити, що деякі види запчастин були вживані (а.с. 25-26). Факт надання цих послуг також підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг ФОП [PERSON] №00НФ-000366 від 05.06.2024 року, платіжною інструкцією [PERSON] , рахунком фактурою та видатковою накладною ДП «Автотрейдінг-Вінниця» від 26.06.2024 року, актом виконаних робіт [PERSON] від 02.08.2024 року, актом виконаних робіт ДП «Автотрейдінг-Вінниця» від 13.08.2024 року, актами виконаних робіт ФОП [PERSON] від 29.08.2024 року, від 07.11.2024 року, від 19.11.2024 року (а.с. 27-43). 09.09.2024 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Саламандра» із заявою про виплату йому страхового відшкодування з урахуванням франшизи в сумі 58670,42 грн., на підставі страхового полісу 220297544 від 10.04.2024 року (а.с. 24). 30.12.2024 року [PERSON] звернувся до тимчасового адміністратора ПрАТ «Саламандра» незалежного експерта Лукашука В.В. із проханням повторно розглянути його дві заяви про виплату (а.с. 49). 15.01.2025 року позивач отримав лист, в якому повідомлялося, що справа буде передана в МТСБУ в найближчому реєстрі. Орієнтовно протягом півтора тижня передачі і 10 днів перевірки в МТСБУ документів та оплати справи (а.с. 52). Так, 28.01.2025 року на рахунок позивача надійла виплата в розмірі 55420,42 грн. від МТСБУ з врахуванням утримання суми комісії банку 50,00 грн. та зарахуванням на рахунок відшкодування в сумі 55420,42 грн. (а.с. 53-54). За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка га відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відповідно до зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження належного позивачу транспортного засобу є встановленою відповідною постановою суду, а сума страхового відшкодування, що відшкодована МСТБУ - 55420,42 грн., в повному розмірі не покриває витрат, які необхідно здійснити для повного відновлення пошкодженого автомобіля позивача, то саме з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна внаслідок вчинення ним ДТП. Вищезазначене підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 22 квітня 2021 року по справі №759/7787/18. З огляду на вказане вище, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди (139601,82 грн.) та страховим відшкодуванням, що підлягає до сплати страховиком (55420,42 грн.), яка становить 84181,40 грн. Також до відшкодування підлягають суми в розмірі 3200,00 грн. (франшиза), 50,00 грн. (комісія банку) та 50000,00 грн. (втрата товарної вартості транспортного засобу). Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд відзначає, що моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтував стягнення моральної шкоди, суд відзначає, що дійсно в дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб, належний позивачу. Через пошкодження автомобіля позивач дійсно був позбавлений можливості ним користуватись, що призвело до вимушених змін у його житті. Відтак, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., що на думку суду, з урахуванням вимог щодо розумності, справедливості та співмірності, є достатнім для відновлення порушених прав позивача. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь позивача 1441,31 грн. судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved