Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами,- В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 07.11.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1952-1277-2, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 365 днів (до 06.11.2024 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "ОТП БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів не виконав в повному обсязі. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача не сплачена, станом на 02.01.2025 в загальному розмірі становить 50625,00: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом;-45625,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному Договору в розмірі 50625,00грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. Короткий зміст відзиву на позов: Від представника відповідача адвоката Госедло О.Д. поступив відзив, відповідно якого [PERSON] позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» не визнає в повному обсязі, заперечує обставини на які посилається позивч. Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів здійснення переказу грошових коштів 07.11.2023 року на банківську картку [NUMBER] в сумі 5000,25 грн з призначенням платежу «Видача кредиту №121817 від 07.11.2023 року, також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що йому і було роз`яснено як звичайному пересічному громадянину без спеціальних знань законодавства України, умови Кредитного договору та Правила надання коштів, оскільки даний договір оформлявся з мобільного телефону, на якому були умови договору були дрібним шрифтом, що ускладнює сприйняття тексту. Також з доданих доказів не можливо встановити, що вказані документи станом на 07.11.2023 року взагалі містили умови, які на даний момент розміщені на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Разом з тим, щодо розміру відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання зазначити таке. Зазначає, що згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Разом з тим, хочу звернути увагу суду на те, що відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору, як несправедливих, необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм За умовами Кредитного договору, реальна річна ставка за користування кредитом йсно є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а тому змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тому вважають, що позивачем не доведено під ставність пзовних вимог. Тому просить відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1952-1277-2 від 07.11.2023 року в повному обсязі. Короткий зміст відповіді на відзив: Від представника позивача ТОВ «ФК «Процент». поступили письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що сторона позивача не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві сторони відповідача. Зазначають , що Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким Позичальник ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Окрім цього, зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Процент» (далі Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://procent.com.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. При цьому, укладення Відповідачем з Позивачем Договору № 1952-1277-2 від 07.11.2023р. це право, а не обов`язок Відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд Відповідачем, який є вільним у своєму виборі. При цьому Відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим Договором. Також Відповідач не обмежений у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування, які були у ТОВ «ФК «Процент» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг, а саме кредитування. Окрім цього, звертаємо увагу Відповідача на те, що будь-які зміни умов Договору № 1952-1277-2 від 07.11.2023р. не вносилися. Щодо нарахування Позивачем відсотків за Договором № 1952-1277-2 від 07.11.2023 року повідомляють наступне. Відповідно до укладеного Кредитного договору № 1952-1277-2 від 07.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] . Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 06.11.2024 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "ОТП БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Крім цього, звертаємо увагу на наступне що 22.11.2023р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.04.2025 6 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Разом з тим у разі внесення змін до Кредитного договору в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до Кредитного договору. Зміни до Кредитного договору, що укладений з Відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. Зазначають , що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві,та відповіді на відзив . Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі в 50625,00: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом;-45625,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав зазначених у відзиві. Просив у задоволені позовної заяви в повному обсязі. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.01.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті та задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 по справі виправлено описку вухвалі суду від 22.01.2025. Фактичні обставини справи, встановлені судом: 07.11.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1952-1277-2 в інформаційно-комунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 6.1. Договору). Кредитний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 7753360, відправлено 07.11.2023 о 09:23:33, введено 07.11.2023 09:23:43 шляхом надслання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначено в кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний 07.11.2023 09:23:43 шляхом введення елекронного підпису з одноразовим ідентифікатором 7753360 в особистому кабінеті на веб сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua Відповідно до п. 1.1. Договору, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Згідно із п. 1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50% ) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Пунктом 1.3 Договору визначено, що строк надання кредиту та строк дії Договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування, згідно Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору, нарахування процентів за кредитним Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно із пп. 2.4.1 Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. Відповідно до квитанції № 680117959 від 07.11.2023, відповідачу [PERSON] було перераховано на вказану ним платіжну карту № [NUMBER] 5000,00грн з призначенням платежу: Перерахування коштів за договором № 1952-1277-2 від 07.11.2023 на умовах фінансового кредиту. Крім того, як убачається із виписки з АТ «ОТП БАНК»», [PERSON] 14.01.2024 було зараховано 5000,00грн. Деталі операції FONDY A2C, .(а.с.75) Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитними договорами в загальній сумі складає 50625,00: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом;-45625,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024.(а.с. 15). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо укладення кредитних договорів та видачі коштів за договорами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведеного вбачається, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1952-1277-2 в інформаційно-комунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 6.1. Договору).у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 7753360, відправлено 07.11.2023 о 09:23:33, введено 07.11.2023 09:23:43 шляхом надслання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначено в кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний 07.11.2023 09:23:43 шляхом введення елекронного підпису з дноразовим ідентифікатором 7753360 в особистому кабінеті на веб сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua За умовами укладеного договору п. 1.1. Договору, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Згідно із п. 1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50% ) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Пунктом 1.3 Договору визначено, що строк надання кредиту та строк дії Договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування, згідно Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору, нарахування процентів за кредитним Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно із пп. 2.4.1 Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. Відповідно до квитанції № 680117959 від 07.11.2023, відповідачу [PERSON] було перераховано на вказану ним платіжну карту № [NUMBER] 5000,00грн з призначенням платежу: Перерахування коштів за договором № 1952-1277-2 від 07.11.2023 на умовах фінансового кредиту. Крім того, як убачається із виписки з АТ «ОТП БАНК»», [PERSON] 14.01.2024 було зараховано 5000,00грн. Деталі операції FONDY A2C, .(а.с.75) Таким чином, в укладеному між сторонами кредитний договір № 1952-1277-2 погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, тощо. Також судом встановлено, що кредитний договір № 1952-1277-2 від 07.11.2023 підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання правочинів кредитором між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачем [PERSON] . Наведені обставини спростовують доводи представника відповідача щодо відсутності доказів підписання договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком. Щодо перерахування кредитних коштів позичальнику суд зазначає, що у відповідності до умов договорів про надання фінансового кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Позивач ТОВ «ФК «Процент»з урахуванням перерахування усіх коштів на банківську карту позичальника, не володіють та не можуть володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки вони не є банками, а перерахування коштів здійснювалось з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури, який і займався перерахуванням коштів. ТОВ «ФК «Процент»здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до квитанції № 680117959 від 07.11.2023, відповідачу [PERSON] було перераховано на вказану ним платіжну карту № [NUMBER] 5000,00грн з призначенням платежу: Перерахування коштів за договором № 1952-1277-2 від 07.11.2023 на умовах фінансового кредиту. Що також підтверджується випискою з АТ «ОТП БАНК»»,де [PERSON] 14.01.2024 зараховано 5000,00грн. Деталі операції FONDY A2C, .(а.с.75) Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитними договорами в загальній сумі складає 50625,00: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом;-45625,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024.(а.с. 15). При цьому суд зазначає, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19). Отже, підписанням договору електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Позивач надав суду всі наявні в нього докази, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та їх розмір, а також їх правомірність та відповідно й отримання коштів відповідачем, однак останній не довів суду, що у нього немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню. Щодо визначення розміру заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до матеріалів справи, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитними договорами в загальній сумі складає 50625,00грн: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом;-45625,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024.Доказів погашення тіла кредиту (основної суми боргу) матеріали справи не містять. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 5000,00 грн. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аназалізуючи викладене вище та приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для часткового задоволення в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі, то суд виходить з наступного: Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межами строку дії кредитного договору. За договором кредиту № 88578894 від 06.11.2023 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 50625,00грн за період 07.11.2023 по 056.11.2024 року, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 10). Проте, позивачем не враховані положення законодавства. Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Отже, за договорами споживчого кредиту максимальний розмір денної процентної ставки законодавчо обмежений і не може перевищувати: у період з 24.12.2023 по 21.04.2024 2,5 %, з 22.04.2024 по 19.08.2024 1,5 %, а з 20.08.2024 1 %. Зазначені обмеження встановлені з метою недопущення нарахування кредитодавцями надмірних фінансових зобов`язань та забезпечення балансу інтересів кредитора і споживача фінансових послуг. Кредитний договір № № 1952-1277-2, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 365 днів (до 06.11.2024 року), укладений між сторонами 07.11.2023 року із строком дії до 06.11.2024. Сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 08.11.2023 по 21.12.2023 становить 1875,00 грн (5000 грн х 2,5%х* 15 днів). Розмір процентної ставки за цей період узгоджується з вимогами закону та не перевищує граничних значень, установлених законодавством. Це підтверджується поданим до матеріалів справи розрахунком, з яким суд погоджується. Разом з тим, з 24.12.2023 до 06.11.2024 позивач нарахував проценти в розмірі 2,5 % денної процентної ставки. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки 2,5 % в день з з 24.12.2023 до 06.11.2024, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. За підрахунками суду сума заборгованості за відсотками за період з 24.12.2023 до 21.04.2024 виходячи з денної ставки 2,5% становить 15000,00 грн (5000 х 2,5 % х 120дн). За підрахунками суду, сума заборгованості за відсотками за період з 22,04.2024 по 19.08.2024 виходячи з денної ставки 1,5% становить 8775,00грн (5000 х 1,5 % х 117дн). За підрахунками суду, сума заборгованості за відсотками за період з 20.08.2024 по 06.11.2024 виходячи з денної ставки 1,0% становить 3850,00грн (5000 х 1,0 % х 77). Загальна сума заборгованості за відсотками за період з 07.11.2023по 06.11.2024 складає 1875,00+15000,00+8775,00+3850,00=29500,00грн Відповідачем не доведена сплата процентів за договором в повному обсязі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що за кредитним договором № Кредитний договір № № 1952-1277-2 від 07.11.2023 року відповідач має заборгованість в сумі 29500,00грн за процентами за користуванням кредитом за період з 07.11.2023по 06.11.2024р З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Процентзаборгованості за кредитними договором в сумі 34500,00: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом; 29500,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024. Доказів погашення тіла кредиту (основної суми боргу) матеріали справи не містять. Вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 45625,00-29500,00=16125,00 грн, задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат. Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до такого. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Руденко К. В. на підставі Договору про надання юридичних послуг від 03.06.2024 № 03/06/2024; Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, Довіреністю, Актом приймання-передачі наданих послуг № 5, Витягом з реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 5. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 10000,00грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат. З матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Суд врахувавши обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, взявши до уваги задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність обмежити розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суми 4000,00грн, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. У зв`язку із часткового задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1650грн87коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Висновки суду: Враховуючи встановленні обставини суд дійшов висновку про часткове задоволення позову З відповідача [PERSON] необхідно стягнути в користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія заборгованість за кредитним договором №1952-1277-2 від 07.11.2023 року в загальному розмірі 34500,00: з яких 5000,00грн заборгованість за кредитом; 29500,00грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 07.11.2023р. по 06.11.2024, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1650гр.н87коп.

Outcome: partial