Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

До Кременчуцькогорайонного судум. Кременчука Полтавськоїобласті надійшлапозовна заява ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.04.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір №102508862, згідно із умовами якого відповідач отримала 12000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №l до кредитного договору № 102508862 від 21.04.2021) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умови Кредитного договору. Укладаючи Кредитний договір Ввідповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, позивач зазначив, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. 19.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №75-МЛ/Т від 19.08.2021. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 102508862 від 21.04.2021 року, що укладений між ТОВ«Мілоан» та [PERSON] . Сума заборгованості відповідача становить 31773 грн 06 коп., яка складається з: простроченої заборгованісті за сумою кредиту - 10830 грн; простроченої заборгованісті за сумою відсотків 20943 грн 06 коп. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 102508862 від 21.04.2021 року у сумі 31773 грн 06 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 серпня 2025 дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 08 вересня 2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] в якому остання зазначила про незгоду із позовними вимогами позивача, суму заборгованості разом із відсотками вважала необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідач зазначила, що у договорі про споживчий кредит № 102508862 від 21.04.2025 року у пункті 2.1 відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно перерахувати кредит. Вказала, що належними доказами, які підтвержують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відомості про щоденні нарахування та погашення, на яку посилається позивач не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, тому не є належним доказом наявності заборгованості. Відповідно до анкети - заяви на кредит № 102508862 строк кредиту 30 днів з 21.04.2021 року. Дата повернення кредиту 21.05.2021 року. Однак, згідно даних у «Відомості про щоденні нарахування та погашення» нарахування процентів відбувалося і після 21.05.2021 року. Відповідно до п. 7.1 договору про споживчий кредит, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов?язки сторін, що ним обумовленні, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 його договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладання і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїхзобов`язань. Пунктом 2.3 договору передбачена пролонгація строку кредитування за бажанням позичальника. Однак, позивачем не надано підтверджуючих доказів пролонгації догору про споживчий кредит № 102508862 від 21.04.2021 року. Договором про споживчий кредит № 102508862 від 21.04.2021 року визначено строк дії договору до 21.05.2021 року. Також, [PERSON] зазначила, що ТОВ «ФК «Креди - Капітал» звернулося до суду 29.07.2025 року, тобто після спливу позовної давності. Зауважила, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконання адвокатом робіт (надання послуг), часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг на виконання робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони. Вважає, що витрати в сумі 7000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи). Представником позивача 22.10.2025 до суду надано відповідь на відзив, згідно якого щодо укладення кредитного договору 21.04.2021 року між [PERSON] та ТОВ "Мілоан" позивачем зазначено, що ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону відповідача, який вона використала для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору №102508862 від 21.04.2021 року, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір №102508862 від 21.04.2021 року є укладеним в електронній формі. Згідно п. 6.5 кредитного договору №102508862 від 21.04.2021 року, сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитний договір укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми. Так, відповідач здійснила волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №4731128 від 20.07.2021 року. Представник позивача зазначив, що відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В свою чергу [PERSON] , яка заперечує факт укладення Кредитного договору з метою уникнення виконання зобов`язання та сплати заборгованості, не наводить жодних фактичних доказів на підтвердження своїх аргументів, а лише вказує на недоведеність зі сторони позивача факт укладення договору. Щодо наявності первинних бухгалтерських документів представник позивача вказав, що товариство не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність». Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту. Відтак, Товариство позбавлене юридичних підстав для формування чи надання виписки по картковому рахунку позичальника, оскільки такий рахунок не відкривався і не обслуговувався ним, а кредитні кошти були переказані на банківський рахунок (картковий рахунок), зазначений самим позичальником у заяві-анкеті при укладенні кредитного договору. Правові засади здійснення бухгалтерського обліку господарських операцій визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яка передбачає ведення обліку на підставі первинних документів, що можуть мати електронну або паперову форму. У межах діяльності з надання фінансових послуг Товариство здійснює належний облік кредитних операцій за допомогою електронної обліково-реєструючої системи, що відповідає вимогам Положення про Державний реєстр фінансових установ та Ліцензійних умов. Таким чином, вимога надати виписку по банківському (картковому) рахунку є безпідставною, оскільки Товариство не здійснює банківської діяльності, не має правових інструментів для створення чи обробки відповідної інформації, а отже не є суб`єктом, уповноваженим на надання таких документів відповідно до законодавства України. Так, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сума заборгованості [PERSON] становить 31773,6 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №75-МЛ/Т від 19.08.2021, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 10830 грн.; простроченої заборгованість за сумою відсотків 20943,6 грн. Представник позивача вказав, що [PERSON] , продовжила користуватись кредитними коштами після строку визначеним в п.1.3. Кредитного договору, тому до неї було застосовано пролонгацію на стандартних базових умовах передбачену п. 2.3.1.2. Кредитного договору, а тому строк кредитування було продовжено на 60 днів. Таким чином, розмір заборгованості складається з: 1. Період 30 днів (з 22.04.2021 по 21.05.2021) за який щодня нараховується процент 1,00% від тіла кредиту (п. 1.3. та п. 1.5.2. кредитного договору). Відповідно: 1,00% від 12000,00 грн = 120,00 грн 120,00 грн * 30 днів = 3600,00 грн 2. Пролонгація на пільгових умовах 21.05.2021 року відповідач здійснив пролонгацію пільгового періоду на 7 днів та сплатив: 600,00 грн комісії за пролонгацію; 600,00 грн. тіла кредиту; 720,00 грн процентів по кредиту (п.2.3.1.1 та п.1.5.2 кредитного договору). Станом на 22.05.2021 тіло кредиту становило 11400,00 грн. Відповідно: 1,00% від 11400,00 = 114,00 грн 114,00 грн * 7 днів = 798,00 грн нараховано пролонгацію на пільгових умовах 3. Пролонгація на стандартних (базових умовах) за який щодня нараховується процент 5,00% від тіла кредиту (п. 2.3.1.2. та п.1.6. кредитного договору). 29.05.2021 Відповідно: 5,00% від 11400,00 грн = 570,00 грн 570,00 грн * 1 днів = 570,00 грн 4. Пролонгація на пільгових умовах 29.05.2021 року відповідач здійснив пролонгацію пільгового періоду на 7 днів та сплатив: 570,00 грн комісії за пролонгацію; 570,00 грн. тіла кредиту; 849,00 грн процентів по кредиту ( п.2.3.1.1 та п.1.5.2 кредитного 8 договору). Станом на 30.05.2021 тіло кредиту становило 10830,00 грн. Відповідно: 1,00% від 10830,00 = 108,30 грн 108,30 грн * 7 днів = 758,10 грн нараховано пролонгацію на пільгових умовах 5. Пролонгація на стандартних (базових умовах) за який щодня нараховується процент 5,00% від тіла кредиту (п. 2.3.1.2. та п.1.6. кредитного договору). 29.05.2021 Відповідно: 5,00% від 11400,00 грн = 541,50 грн 541,50 грн * 24 днів = 12996,00 грн Внаслідок фінансового результату, після 29.06.2021 року нарахування відсотків здійснювалось за зниженою відсотковою ставкою, а саме 1,00% від тіла кредиту у період 30.06.2021-03.08.2021 року. Відповідно: 1,00% від 10830,00 = 108,30 грн 108,30 грн * 35 днів = 3790.50 грн Таким чином: 12000,00 + 3600,00 600,00 720,00 + 798,00 + 570,00 570,00 849,00 + 758,10 + 12996,00 + 3790,50 = 31773,60 (грн) - загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит №102508862 від 21.04.2021 року. Дані умови чітко прописані у кредитному договорі №102508862 від 21.04.2021 року, що є підтвердженням того, що позичальник надає свою згоду на укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною договору. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували би розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутність заборгованості. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №102508862 від 21.04.2021 року у розмірі 31773,60 (з урахуванням процентів за користування кредитом в повному обсязі та комісії) є обґрунтованими. Щодо строків позовної давності представник позивача вказав, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який набув чинності 02.04.2020, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який послідовно продовжувався до 31.06.2023 року постановами КМУ: від 11.03.2020 року № 211 з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року; від 20.05.2020 № 392- з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року; від 22.07.2020 № 641- з 1 серпня 2020 року до 19 грудня 2020 року; від 09.12.2020 № 1236 з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року. До того ж відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (дата набрання чинності цього пункту 17.03.2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] за Кредитним договором №102508862 від 21.04.2021 року не було пропущено. Позовну заяву про стягнення заборгованості ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал" до [PERSON] просив задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2025 року клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] 21.04.2021 укладено Договір про споживчий кредит №102508862, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1.). Відповідно до п. 1.2.-1.4. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 12000 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 21.04.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 21.05.2021. Згідно п. 1.5, 1.5.2.-1.7 договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3600.00 грн. в грошовому виразі та 60 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 15600 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Проценти за користування кредитом: 3600 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2,.2.3 цього Договору. У п. 2.3. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. Так, за п. 2.3.1 продовження вказаного у п. 1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах кредитування. Відповідно до п. 2.3.1.1, пролонгація на пільгових умовах: Позивачльник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови що Кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на його веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування у днях - максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту у відсотках поточного залишку кредиту, відповідно 3 дні - 3 %, 7 днів - 5 %, 15 днів - 10 %. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, визначеною у п. 1.5.2 Договору. Відповідно до п. 2.3.1.2 договору, пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до п. 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.5. договору). Згідно з довідки ТОВ "Мілоан" від 12.06.2025 №б/н вбачається, що відповідач [PERSON] , з якою укладено договір про споживчий кредит №102508862 від 21.04.2021, ідентифікована ТОВ "Мілоан", оскільки акцептувала його підписавши 21.04.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S73278, направленого первісним кредитором на телефон відповідача [NUMBER] , вказаного в Анкеті-заяві. Час відправки: 21.04.2021, 08:27 год. Аналогічні відомості містяться й у довідці по заяві на кредит №102508862, яка містить крім іншого й хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №102508862 від 21.04.2021. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Тобто, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. У ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Положеннями статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Це означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки не буде доведено протилежне. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не оспорювала правочини та не надала суду доказів, які б спростовували факт їх укладення. Відповідач не надала доказів того, що у зв`язку з можливим використанням її електронного (цифрового) підпису сторонніми особами без її згоди вона зверталася із відповідними заявами до правоохоронних органів, що за цими заявами була проведена перевірка, встановлено винних осіб, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Також, відповідач не зверталася до суду з позовом про визнання договорору неукладеним. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що договір про споживчий кредит був підписаний позичальницею за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Такий спосіб підтвердження є належним і допустимим доказом укладення спірних правочинів між сторонами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля особистого кабінету укладання кредитного договору було б технічно неможливим. Матеріали справи не містять доказів протилежного, а відповідач таких доказів не надала, що відповідно до статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України є її процесуальним обов`язком. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) та від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Судова практика у цій категорії справ є сталою. Таким чином, [PERSON] , укладаючи кредитний договір, повністю усвідомлювала його умови та своїм електронним підписом підтвердила, що діяла свідомо, добровільно і вільно обирала контрагента та умови договору. Як встановлено судом, свій обов`язок згідно кредитного договору №102508862 від 21.04.2021 ТОВ "Мілоан" виконало у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів [PERSON] в розмірі 12000 грн за реквізитами платіжної картки відповідача №414949*04, що підтверджується платіжним дорученням від 21.04.2021 №26948725. Заперечення відповідача щодо відсутності доказів отримання нею кредитних коштів спростовується наявними у справі доказами. Так, з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк`від 02.12.2025 №20.1.0.0.0/7-251127/51237-БТ вбачається, що банківську картку № [NUMBER] , на яку 21.04.2021 було здійснено зарахування грошових коштів на суму 12000 грн, емітовано в банку на ім`я [PERSON] . При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка зверталася до АТ КБ "Приватбанк" із заявою про помилковий переказ коштів на її картковий рахунок 21.04.2021. Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не доведено факту отримання останньою грошових коштів за кредитним договором №102508862 від 21.04.2021. Окрім, того як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан», наданого позивачем, [PERSON] здійснювала оплату тіла кредиту, процентів по кредиту та комісію за пролонгацію кредитного договору №102508862 від 21.04.2021, що підтверджує фактичне отримання та використання кредитних коштів відповідачем. Таким чином, ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором. Водночас відповідач неналежно виконує свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 31773 грн 60 коп. 19 серпня 2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №102508862 від 21.04.2021, що укладеним між ТОВ "Мілоан" і відповідачем [PERSON] . На виконання вимог пункту 8.3 Договору відступлення прав вимоги ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 19 серпня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т від 19 серпня 2021. Також до матеріалів справи надано копію платіжної інструкції №38034 від 19.08.2021 про оплату компенсації за придбання (відступлення) Прав вимоги згідно п. 7.1 Договору відступлення права вимоги № 75-МЛ/Т від 19 серпня 2021. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 75-МЛ/Т від 19 серпня 2021до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором №102508862 від 21.04.2021у сумі 31773 грн 60 коп., що складається із: заборгованості по тілу кредиту 10 830 грн; заборгованості по відсотках 20943 грн 60 коп. До матеріалів позову позивачем додано претезнію "ФК "Кредит-Капітал" від 13.06.2025 за вих.№21030198/1677 щодо повідомлення відповідача у справі про відступлення права вимоги за Договором №102508862 від 21.04.2021 до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" і про необхідність сплатити заборгованість у розмірі 31773 грн 60 коп. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). Зі змісту статей 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Із встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Зі змісту кредитного договору №102508862 від 21.04.2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та умови пролонгації такого строку, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т. ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; умови догвору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділі "Документи" про відомості (інформацію) вказані в ч. ч. 1, 2ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Позичальник [PERSON] погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджено виконання ТОВ «Мілоан» належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Доказів протилежного стороною відповідача не надано. Відповідач у запереченнях проти задоволення позову висловила незгоду з розміром нарахованих за кредитним договором процентів за користування кредитом, посилаючись на те, що відсотки за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №102508862 від 21.04.2021 року в розмірі 31773 грн 60 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 830 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 20943 грн 60 коп. Разом з тим, із розрахунку зоборгованості, виконаного первісним кредитором ТОВ "Мілоан", вбачається, що 21.04.2021 року [PERSON] отримала в кредит грошові кошти 12000 грн. Відповідно до положень п. 1.5.2 Договору кредиту про встановлення пільгових процентів за користування кредитом за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування у визначений в п. 1.3 Договору строк кредитування 30 днів, в період з 21.04.2021 року по 21.05.2021 року включно нараховувались щоденно відсотки за користування кредитом. 21.05.2021 року відповідачем було здійснено пролонгацію на 7 днів відповідно умов Кредитного договору №102508862 від 21.04.2021 року у разі продовження строку кредитування на 7 днів, ставка комісії складає 5.00 %. 21.05.2021 року відповідачем відбулась сплата процентів по кредиту 720 грн, сплата комісії за пролонгацію 600 грн, сплата тіла кредиту 600 грн. З 22.05.2021 по 28.05.2021 (включно) відбулось нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 1,00 % від тіла кредиту згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1. Кредитного договору Кредитного договору №102508862 від 21.04.2021, суми прострочених процентів були нараховані менші, оскільки відбулось списання сплаченої частини тіла кредиту та прострочених процентів. 29.05.2021 року Відповідачем було здійснено пролонгацію на 7 днів відповідно умов Кредитного договору №102508862 від 21.04.2021 року у разі продовження строку кредитування на 7 днів, ставка комісії складає 5.00 %. 29.05.2021 року Відповідачем відбулась сплата процентів по кредиту 849 грн., сплата комісії за пролонгацію 570 грн., сплата тіла кредиту 570 грн. Також 29.05.2021 була нарахована комісія за пролонгацію. З 30.05.2021 року по 05.06.2021 (включно) відбулось нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 1,00 % від тіла кредиту згідно п. п. 1.5.2, 2.3.1.1. Кредитного договору Кредитного договору №102508862 від 21.04.2021, суми прострочених процентів були нараховані менші, оскільки відбулось списання сплаченої частини тіла кредиту та прострочених процентів. З 06.06.2025 по 03.08.2021 (включно) відбулось нарахування за пролонгований період, за який щодня нараховується процент 5,00 % від залишку тіла кредиту (п. 2.3.1.2. та п. 1.6. кредитного договору). Відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №102508862 від 21.04.2021 містять інформацію про сплату: - 21.05.2021 року Відповідач сплатила 1800 грн. з яких: 600 грн сплачено проценти по кредиту; 600 грн сплачено тіло кредиту; 600 грн сплачено комісію за пролонгацію згідно умов Договору; - 29.05.2021 року Відповідач сплатила 1989 грн. з яких: 849 грн сплачено проценти по кредиту; 570 грн сплачено тіло кредиту; 570 грн сплачено комісію за пролонгацію згідно умов Договору. Таким чином з вказаним Договором кредиту первісний кредитор ТОВ "Мілоан" нарахував [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10830 грн. та забогованість за процентами за користування кредитом в розмірі 20943 грн 60 коп. в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгацій. Стороною відповідача не подано контррозрахунку в обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позову, а також не доведено, що відповідачем виконано зобов`язання за договором кредиту у більшому обсязі, ніж зазначено у розрахунках заборгованості. Таким чином, з урахуванням презумпції правомірності правочину, позовні вимоги нового кредитора ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Договором про споживчий кредит №102508862 від 21.04.2021 року у розмірі 31773 грн 60 коп., знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи та є обґрунтованими. Щодо пропущення позивачем позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно дост. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини 1 та 2 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі N 663/2070/15-ц). Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц. З умов договору позики вбачається, що перебіг трирічного строку давності розпочався з 21.04.2021 року та мав закінчитися 21.04.2024 року. Згідно наданих до позовної заяви відомостей про щоденні нарахування та погашення заборгованості по кредитному договору № 102508862 вбачається, що відповідач 21.05.2021 та 29.05.2021 року здійснила часткову оплату заборгованості у розмірі, що свідчить про переривання строку позовної давності. Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої корона вірусом SАRS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК Українидоповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження N 61-5238св22). Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30.06.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженогоЗаконом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану " в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022,розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК Українидоповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Таким чином, з огляду на те, що з 02.04.2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023 року, а з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, а також на встановлені судом обставини, а саме звернення позивача з даним позовом 29.07.2025 року, переривання строку позовної давності, тому трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено. Враховуючи викладене та те, що відповідач належним чином не виконала обов`язку за договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме на користь позивача стягненню підлягає заборгованості у розмірі 31773 грн 60 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 830 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 20 943 грн 60 коп. При зверненні з позовом ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" у заяві зазначило про наявність судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved