Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.10.2025 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання, стягнення додаткових витрат. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, але навчається, потребує матеріальної допомоги. Також позивач вказувала, що ще до досягнення [PERSON] , 2007 року народження, повноліття, понесла витрати на його навчання, половину вартості яких вважає, має понести відповідач. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , 2007 року народження, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно на час навчання. Також просила стягнути з відповідача 1/2 частину вартості освітньої послуги в розмірі 13852,50 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.10.2025 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнавав. Пояснив, що на виконання судових рішень сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина та в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина. Зазначав, що окрім того, утримує членів своєї сім`ї, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові [PERSON] , 2007 року народження. Також вважає, що син [PERSON] , 2007 мав можливість навчатися в іншому навчальному закладі за державним замовленням, а не на платній основі. В задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Представник відповідача просила відмовити з задоволенні позовних вимог з мотивів, зазначених відповідачем в судовому засіданні. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, але навчається, є студентом 1 курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, період навчання 01.09.2025 - 30.06.2029. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Повнолітній [PERSON] , 2007 року народження, який є сином відповідача, навчається, не досяг 23 років і потребує матеріальної допомоги. Наявність у [PERSON] , 2007 року народження, потреби в матеріальній допомозі підтверджено дослідженими в справі доказами. Відповідач є працездатним, має стабільний заробіток. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на підставі судового наказу, виданого Октябрським районним судом м. Полтави від 22.12.2017 в справі № 554/9730/17. Також рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.09.2024 в справі № 552/4559/24, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, починаючи з 17 липня 2023 року. Жодні докази на спростування позовних вимог відповідач до суду не надав. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку повнолітньому синові, який продовжує навчання. Суд приходить до висновку про існування в сукупності всіх юридичних фактів, які надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України. Враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, їх сімейний стан, наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, спосіб захисту, який обрала позивач, суд приходить до висновку про визначення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають задоволенню. Визначення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача не позбавить його можливості здійснення витрат на утримання членів своєї сім`ї. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Свої позовні вимоги про стягнення додаткових витрат позивач обґрунтовує понесенням нею 01.08.2025 витрат на навчання на той час неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, в сумі 27705 грн (а.с. 17-18). Оскільки позивач понесла додаткові витрати на утирання дитини в загальному розмірі 27705 грн, половину таких витрат має відшкодувати відповідач. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових втрат, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Той факт, що відповідач [PERSON] категорично не погоджується з тим начальним закладом, у якому вирішив навчатися син [PERSON] , [INFO] , не може бути оцінено судом як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо освіти дитини, але права дитини завжди переважають над інтересами дорослих, кожна дитина має право на освіту незалежно від волевиявлення батьків та спорів між ними. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі від 07.12.2006 та від 27.02.1992 зазначається, що між інтересами (правами) дитини повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю повинні переважати над інтересами батьків. Здобувачі освіти (і неповнолітні, і дорослі) мають право обирати заклад освіти, освітню програму, вид та форму здобуття освіти (очна, дистанційна, екстернат, сімейна тощо). Це право реалізується через можливість обирати темп навчання, дисципліни та методи навчання, що відповідають їхнім потребам. В даній справі [PERSON] , 2007 року народження, є студентом 1 курсу денної форми навчання першого Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, обрав зазначений начальний заклад, вид та форму здобуття освіти зі згоди матері, з якою проживає постійно. Незгода батька, який мешкає окремо ввід дитини, з обраним дитиною навчальним закладом не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати за розгляд справи судом суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Outcome: approved