Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

1. Описова частина. 1.1. Позиція позивача. 28 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі позивач, ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 січня 2024 року між відповідачем та ТОВ «Іннова Фінанс» був укладений договір надання грошових коштів у позику № 2786420124, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. на строк 15 днів та сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,99% на день (дисконтна ставка), або 2,5% на день (базова ставка). Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь 33 020 грн. 00 коп., з яких 4 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 29 020,00 гривень заборгованість за процентами. 1.2. Позиція відповідача. Відповідач був належним чином повідомлений про надходження позову та відкриття провадження у справі, однак відзиву на позов не подав. 1.3. Щодо заочного розгляду справи. Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд, але не подав відзиву на позов, та повторно не прибув у судове засідання, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 22 січня 2024 року між відповідачем та ТОВ «Іннова Фінанс» був укладений договір надання грошових коштів у позику № 2786420124, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. на строк 15 днів та сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,99% на день (дисконтна ставка), або 2,5% на день (базова ставка). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на день подання позову заборгованості становить 33 020 грн. 00 коп., з яких 4 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 29 020,00 гривень заборгованість за процентами. 2.2. Норми права, що регулюють спірні правовідносини. Оскільки спірні правовідносини виникли стосовно повернення кредитну, вони врегульовані відповідними положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). 2.3. Позиція суду. 2.3.1. Щодо вимог про стягнення тіла кредиту. Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушив приписи частини першої статті 526 ЦК України. Оскільки судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем умов договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 4 000,00 грн. 2.3.2. Щодо заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що договірні відсотки у розмірі 29 020,00 грн. були нараховані позивачем поза межами строку кредитування, що не відповідає правильному застосуванню положень ст.ст.625, 1048 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, тобто, у розмірі 1 500,00 грн. (4 000 х 0,025 х 15). Слід зазначити, що самий таким розмір відсотків за кредитом зазначений у п.1.4.2.1 договору. Отже, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує договір відсотки за договорами у загальному розмірі 1 500 грн., а у задоволенні решти позовних вимог відмовляє за безпідставністю. 2.4. Щодо розподілу судових витрат Оскільки суд задовольнив позов частково, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 403,33 грн. (2 422,40 х (5 500,00 / 33 020,00)). На підставі наведеного та

Outcome: partial