Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

30.06.2025 представник позивача, адвокат Соболь Б.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначається, що позивач та відповідач тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, за цей час у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 02.01.2024 позивач та відповідач зареєстрували шлюб, проте [PERSON] покинула сім`ю, діти залишились проживати з батьком- [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради за №49/2 від 11.02.2025 за зверненням позивача визначено місце проживання дітей з батьком. [PERSON] самоусунулась від виховання доньок, не переймається їх долею, не цікавиться станом здоров`я не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, аліменти на утримання доньок не сплачує. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 28.07.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сквирського райнного суду Київської області від 11.11.2025 закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено судовий розгляд. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, пояснив, що з середини 2024 року [PERSON] покинула сім`ю, зазначивши, що вона уїхала в м.Київ, з того часу дітей не навідувала, їх долею та розвитком не ці5кавиться, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв чи клопотань до суду не подавала. Адвокат Левадний О.О., діючи в інтересах відповідача, подавав до суду заяви з проханням ознайомитись з матеріалами справи та проведення судового засідання в режимі відеоконфернцзв`язку, після чого надав повідомлення про припинення договірних відносин з [PERSON] . Відзиву на позов не подавав. Представник третьої особи за довіреністю Шеремет О.Б. в судовому засіданні позовні вимоги пітримала, просила їх задовольнити, зазначила, що відповідач не проявляє інтересу до дітей, зміни в її поведінці відсутні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, отримавши згоду позивача, враховуючи інтереси дітей, даючи оцінку діям відповідача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних віцдносинах. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , про що виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області зроблено актовий запис про народження №1 від 24.05.2019. (а.с.7) [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , про що Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) зроблено актовий запис про народження №90 від 13.07.2023. (а.с.9) Діти зареєстровані разом з батьками за адресою: [ADDRESS] .(а.с.4,6,8,10) Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 02.01.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №6.(а.с.6а) В судовому засіданні встановлено, що з літа 2024 року позивач та відповідач разом не проживають, остання покинула сім`ю та виїхала. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №49/2 від 11.02.2025 місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визначено з батьком за адресою: [ADDRESS] . (а.с.17-19) 12.05.2025 судовим наказом Сквирського районного суду Київської області у справі №376/1040/25, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх іджтей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх вуидів заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки-розархунку, виданої Сквирським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області від 05.08.2025 за №31764, станом на 01.08.2025 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 15999,55грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] як мешканців села, наодноразово була свідком того, як [PERSON] вживала алкогольні напої у великій кількості, в той час як з колясці поруч знаходилась маленька дитина, яка була голодна та брудна. Особисто мила та перевдягала дитину, оскільки [PERSON] здійснювала нанележний догляд за нею. Останній рік [PERSON] не бачила, дітьми опікується їх батько [PERSON] та його мати, діти доглянуті, здорові, мають значно кращий вигляд, ніж тоді коли вона бачила їх з матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що діти [PERSON] та [PERSON] останній рік повністю знаходяться на утриманні, вихованні їх батька. [PERSON] більше року тому покинула їх і більше не приїздила. Дітьми не цікавиться, допомоги не надає. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/9749/13 від 05.09.2013, [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.26-29) Згідно з висновком органу опіки та піклування Сквирської міської ради з №44/7 від 23.03.2025, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначено в висновку, [PERSON] була присутня на засіданні комісії та підтвердила, що жодного разу не приїздила, не спілкувалась з дітьми з того часу як покинула сім`ю, також повідомила, що не ма є коли приїхати до дітей та займатись їх вихованням.( а.с. 13-15) Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже встановлено, що [PERSON] не виконує свій конституційний обов`язок, передбачений ст. 51 Конституції України та ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України по утриманню та вихованню дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. 11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні доньок- [PERSON] та [PERSON] , проживає окремо, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечує, не спілкується з дітьми, не проявляє належної любові та турботи до дівчаток, не створює умов для отримання ними освіти. Вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування відповідачем виконанням батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» зазначив, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, пункти 57, 58). Сукупність досліджених доказів, які суд визнає належними та допустимими, свідчить про винну поведінку відповідачки, навмисне ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання та розвитку дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний розвиток, зайняття підготовкою до самостійного життя, підтримки їх матеріально. Будь-які об`єктивні причини ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню, утриманню дітей, відсутні, обставин які б перешкоджали відповідачці у спілкуванні та вихованні доньок не встановлено. Так само не встановлено обставин, які б вказували на можливі зміни у поведінці [PERSON] . При ухваленні рішення судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Враховуючи вищевикладене, аналізуючи та оцінюючі всі докази у справі, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її доньок - [PERSON] та [PERSON] . При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідача до своїх дітей, вона має право, в порядку ст.169 СК України, на поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення в користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved