Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 05.03.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 7855040. Кредитним договором, встановлена сума кредиту (загальний розмір) : 25000,00 грн., строк кредиту 360 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.50 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Сторони цього договору, також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника.03.05.2024 р. було укладено договір № 27.01/25-Ф відповідно до якого ТО «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7855040. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №7855040 від 03.05.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15900,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 15900,00 грн. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 7855040 від 03.05.2024 у розмірі 15900,00 грн., 2422,40 грн. судового збору, витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. позовній заяві представник позивача просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві до суду. Ухвалою суду від 08.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05.03.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено в електронній формі Договір № 7855040 про надання споживчого кредиту. Кредитним договором, встановлена сума кредиту (загальний розмір): 25000,00 грн.(п.1.3), строк кредиту 360 днів(1.4), періодичність сплати процентів кожні 18 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1,50 %(п.1.5.1) в день та застосовується у межах строку кредиту. Сторони цього договору, також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника. 08.05.2024 р. між сторонами було укладено додаткову угоду в електронному вигляді згідно якої було збільшено суму кредиту до 26500,00 грн. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання згідно укладеного договору. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджує довідками ТОВ «Пейтек» від 29.01.2025 р. Відповідач виконував зобов`язання по кредитному договору, сплачував відсотки за користування кредитом, частково повернув тіло кредиту. Заборгованість відповідача по кредитному складає 15900,00 грн. заборгованості по кредиту, що підтверджується карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості), складеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». 03.05.2024 р. було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф відповідно до якого ТО «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7855040, що підтверджується копією договору, копією реєстру боржників. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №7855040 від 03.05.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15900,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 15900,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку щодо доведеності тверджень позивача про укладеність вищевказаного договору про надання кредиту між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Договір № 7855040 про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «А1677». Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч.1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З наданих суду позивачем доказів видно, що 05.03.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено в електронній формі Договір № 7855040 про надання споживчого кредиту. Згідно зазначеного договору, який відповідачем не спростовано, банк надавав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався та не здійснив погашення заборгованості в повному обсязі. Позивач є належним кредитором відповідача. Згідно розрахунків позивача розмір заборгованості відповідача по кредитному договору складає 15900,00 грн. заборгованості за кредитом. Розмір заборгованості підтверджено належними доказами. Розмір заборгованості по кредиту відповідачем не спростовано, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду в розмірі 2422,20 грн. Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. Відповідно до договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2025 року, витягу з актц № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 р. розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката становить 9 000,00 грн. Відповідачем до суду клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не подано. На підставі викладеного,

Outcome: approved