Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

24 квітня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила визнати [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказану заяву обґрунтовує тим, що вона проживала разом з відповідачем [PERSON] з травня 2019 року по липень 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Від цих стосунків [INFO] народилась дитина [PERSON] . [PERSON] радів народженню сина та на словах визнавав батьківство. Незважаючи на визнання батьківства відповідачем, він не написав спільну заяву або заяву батька про батьківство в органах РАЦС, тому в свідоцтві про народження дитини батько зазначений відповідно статті 135 Сімейного кодексу України, а саме: «при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На теперішній час відповідач також не відмовляється від батьківства, але ніяких дій щодо реєстрації батьківства в органах РАЦС не вчиняє, матеріально дитину не утримує, з огляду на що позивачка була змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ухвали судді від 25 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, до судового розгляду. Позивачка та її представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та, крім їх задоволення, просили також внести зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судові засідання 02 червня, 27 жовтня, 02 та 16 грудня 2025 року не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи належно повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 27, 42-43, 61-64, 74-76, 84-85). Представник третьої особи Відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просила провести судове засідання без її участі, при розгляді даної справи поклалась на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини (а.с. 93). Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що відповідач [PERSON] ніколи не заперечував свого батьківства щодо дитини [PERSON] , [INFO] , однак був проти офіційного визнання батьківства. Оскільки сторони на момент народження дитини не перебували у шлюбі, відомості про батька були внесені в актовий запис про народження дитини зі слів матері. Ухвалою від 24 грудня 2025 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних обставин. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положеннями статей 125, 126, 135 СК України врегульовано питання про визначення походження дитини, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України). Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вели сімейне життя без реєстрації шлюбу, проживали разом із травня 2019 по липень 2020 за адресою: [ADDRESS] , як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Від цих стосунків [INFO] народилась дитина [PERSON] . Батьками [PERSON] у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10 на звороті). Відповідно до актового запису про народження № 03 від 30 березня 2020 року на [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, підставою запису відомостей про батька була заява матері про державну реєстрацію народження, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 89). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що Сімейний кодекс України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved