Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 12.12.2014 з [PERSON] , мотивуючи тим, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, а тому збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам. Враховуючи викладене позивач просила в судовому порядку шлюб розірвати. Належним чином повідомлена позивач в судове засідання не з`явилася. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Враховуючи положення статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 22.12.2025. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2014 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Радицької сільської ради Володарсько - Волинського району Житомирської області, актовий запис №6). Сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.07.2015, актовий запис №45), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.06.2020, актовий запис №11). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). З метою збереження сім`ї суд вправі вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (частина перша статті 111 СК України). З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем відповідно до заявленого нею клопотання.

Outcome: approved