Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент - Банк» (надалі - АТ «А-Банк») звернулося в суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 01.01.2025 року, будучи клієнтом АТ «А-Банк», відповідач уклав з банком кредитний договір АВН0СТ1551017735742146821, який складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту, щодо надання останньому кредит в розмірі 100000,00 грн. строком на 59 місяців (тобто до 31.12.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав відповідачу кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (заяви клієнта), ліміт цього договору: 100000,00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 31.12.2029 року, терміном на 59 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75,00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0,00 грн. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно, станом на 06.10.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним Договором складала суму у розмірі 124369,36 грн., яка складається з: 97729,4 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25735,00 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 904,42 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ1551017735742146821 від 01.01.2025 року у розмірі 124369,36 грн. станом на 06.10.2025 року, яка складається з: 97729,4 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25735,00 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 904,42 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Крім цього, просив стягнути з відповідача на користь АТ «А-Банк» судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. Представник позивача Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, однак направив до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному об`ємі та просить розглянути справу без участі представника позивача, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився та не повідомив суду про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 27.09.2021 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (надалі Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 01.01.2025 року відповідач уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір, шляхом підписання електронним підписом Заяви про надання послуг «Швидка готівка» № АВН0СТ1551017735742146821 від 2025-01-01 року та отримав строковий кредит на споживчі потреби у розмірі 100000 грн. на платіжну картку [NUMBER] . Строк кредиту 60 місяців з 2025-01-01 р. по 2029-12-31 р. включно. Процентна ставка (фіксована) 75 % на рік. Розмір щомісячного платежу 6489,89 грн. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісії становить (загальна вартість кредиту) 389395,15 грн. В заяві-анкеті, наявні особисті дані відповідача, а також зазначено, що [PERSON] підтвердив, що дана анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» між ним та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім того, відповідач [PERSON] підписавши електронним підписом у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг 27.09.2021 року заяву та 01.01.2025 року паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані йому виходячи з обраних ним умов кредитування. Згідно меморіального ордеру №TR.43272740.224865.65455 від 01.01.2025 р., АТ «А-Банк» 01.01.2025 року було перераховано грошові кошти в сумі 100000, 00 грн. на рахунок [PERSON] . Згідно виписки по кредиту, виданої 06.10.2025 року АТ «А-Банк» за №20.00.0002200018 встановлено, що [PERSON] в період з 01.01.2025 року по 05.10.2025 року користувався відкритим йому позивачем рахунком. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що «припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору, розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданим до суду розрахунком, який не спростований відповідачем, як і не спростовано відсутність його волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Так, згідно розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ1551017735742146821 від 01.01.2025 року, наданої позивачем, заборгованість відповідача за кредитним зобов`язанням перед АТ «Акцент-Банк» станом на 06.10.2025 року становить 124369,36 грн., яка складається із: 97729,94 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25735,00 грн. загальний залишок заборгованості за процентами, 904,42 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В Законі України «Про електронний цифровий підпис» зазначено, що електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року №223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Проте, відповідач умови кредитного договору № АВН0СТ1551017735742146821 від 01.01.2025 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у вказаному кредитному договорі в розмірі 904,42 грн, суд зазначає таке. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , тобто станом на 01.01.2025 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику)банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у частині стягнення пені за договором №АВН0СТ1551017735742146821 від 01.01.2025 року в розмірі 750 грн, слід відмовити. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, а також з огляду на визнання відповідачкою факту виникнення зобов`язальних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ1551017735742146821 від 01.01.2025року у розмірі 123464,94 грн., яка складається з: 97729,94 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25735,00 грн. загальний залишок заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6005315513544 від 06.10.2025 року. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 2404,78 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial