Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» в особі директора Саркісяна Н.А., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 у розмірі 19 940,00 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 24.01.2022 між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 336175, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 500,00 грн із зобов`язанням повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Ізі Кредит» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у сумі 14 500,00 грн, однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 19 940,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 326,20 грн, заборгованість за процентами 5 613,80 грн. 26.03.2025 між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № Ф-25/2, відповідно до якого ТОВ «Ізі Кредит» відступило ТОВ «Омега Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022. Оскільки всупереч умовам кредитного договору взяті на себе зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості та відсотків відповідач не виконав, тому позивач просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропонований судом строк відзив на позовну заяву ТОВ «Омега Фінанс» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором не подав. Ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21.10.2025 двічі скеровувалась відповідачу [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання та була вручена відповідачу 15.12.2025, що згідно з п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є належним врученням судового рішення. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви (клопотання) учасників справи. Будь-яких заяв та/чи клопотань від учасників справи, зокрема клопотань про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін або про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 41/ На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності відповідача [PERSON] , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 42/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Омега Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України /а.с. 43/. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24.01.2022 року між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 336175, який підписано відповідачем власноручно, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язаний надати позичальнику кредит в готівковій формі в розмірі 14 500,00 грн строком на 15 тижнів до 09.05.2022, а позичальник зобов`язаний повернути кредит у вказаний строк та сплатити проценти за його користування у встановленому договором порядку. Згідно з п. 5.4., 5.7. вказаного кредитного договору сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та оплати процентів визначається графіком платежів: з урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 543,93 % річних від суми кредиту з 1 по 6 платіж та 2,14% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з графіком платежів, у розрахунку з потижневою сплатою 10,46 % з 1 по 6 платіж та 0,04 % за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору 63,12%. Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 23 535,00 грн. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 23 535.00 гривень, що складає 14 500,00 грн суми кредиту та 9 035,00 грн процентів за користування кредитом /зворотна сторона а.с. 13-16/. Зазначена вище інформація підтверджується відомостями, які зазначені у графіку платежів, розрахунку загальної вартості фінансового кредиту та в паспорті споживчого кредиту від 24.01.2022, які підписані відповідачем [PERSON] власноручно /зворотна а.с. 16-20/. Первісний кредитор ТОВ «Ізі Кредит» виконав зобов`язання за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 та надав кредит відповідачу [PERSON] в готівковій формі в розмірі 14 500,00 грн, що підтверджується копією видаткового касового ордера від 24.01.2022 за підписом касира [PERSON] та позичальника [PERSON] /зворотна сторона а.с. 20/. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16.05.2025 загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 становить 19 940,00 грн /зворотна сторона а.с. 24/. Згідно з договором факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 ТОВ «Омега Фінанс» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Ізі Кредит», а ТОВ «Ізі Кредит» відступає позивачеві ТОВ «Омега Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами /зворотна сторона а.с. 32-36/. Згідно з п. 1.4. вказаного договору факторингу права вимоги переходять до фактора з дати оплати фактором клієнту суми-фінансування (ціни продажу), що передбачена цим договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно з платіжної інструкції № 25 від 01.04.2025 судом встановлено, що ТОВ «Омега Фінанс» здійснило плату на користь ТОВ «Ізі Кредит» в розмірі 270 318,01 грн, призначення платежу: оплата згідно договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025, реєстр боржників № 1 від 26.03.2025 /а.с. 38/. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 26.03.2025 до договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 ТОВ «Омега Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 в розмірі 19 940,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 326,20 грн; заборгованість за процентами 5 613,80 грн /а.с. 37/. Розмір спірної заборгованості за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 відповідачем [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків відповідач суду не надав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі відповідачем не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У частинах 1,3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши зміст кредитного договору № 336175 від 24.01.2022, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 336175 від 24.01.2022 укладений між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] в письмовій формі та відповідає вимогам ЦК України. Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував сам факт укладення такого договору. Судом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в розмірі 14 500,00 грн., однак [PERSON] допустив порушення умов кредитного договору № 336175 від 24.01.2022, не виконуючи свої зобов`язання, в результаті чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 19 940,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 326,20 грн; заборгованість за процентами 5 613,80 грн. Жодних доказів на спростування вказаного розміру заборгованості, як і доказів сплати такого боргу, відповідачем до суду не надано. Таким чином, суд вважає доведеним вказаний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 в розмірі 19 940,00 грн. Матеріалами справи також підтверджується, що 26.03.2025 між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «Омега Фінанс» було укладено договір факторингу № Ф-25/2, згідно умов якого ТОВ «Омега Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022. Враховуючи наведене, встановивши вказані вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Омега Фінанс» підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 336175 від 24.01.2022 в розмірі 19 940,00 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на те що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved