Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 100714772 від 17 вересня 2021 року у розмірі 31 048,75 грн. та кредитним договором № 4950058 від 17 вересня 2021 року у розмірі 33 491,25 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №100714772 від 17 вересня 2021 року, на виконання умов якого, Товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки встановлені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти. 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір, відповідно до якого товариство відступило на користь позивача право вимоги за вищевказаним кредитним договором, стороною якого є [PERSON] . Крім того, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір, відповідно до якого товариство відступило на користь позивача право вимоги за вищевказаним кредитним договором, стороною якого є [PERSON] . Таким чином ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100714772 від 17 вересня 2021 року. Також, Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №4950058 від 17 вересня 2021 року, на виконання умов якого, Товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки встановлені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір, відповідно до якого товариство відступило на користь позивача право вимоги за вищевказаним кредитним договором, стороною якого є [PERSON] . Крім того, 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір, відповідно до якого товариство відступило на користь позивача право вимоги за вищевказаним кредитним договором, стороною якого є [PERSON] . Таким чином ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4950058 від 17 вересня 2021 року. Зазначає, що відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість: - за кредитним договором № 100714772 від 17 вересня 2021 року у розмірі 31 048,75 грн., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 4 750,00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 25 298,75 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 1 000,00 грн.; - за кредитним договором № 4950058 від 17 вересня 2021 року у розмірі 33 491,25 грн., яка складається з: яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 4 750,00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27 791,25 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 950,00 грн. Зазначені суми заборгованості та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 15 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року задоволено клопотання ТОВ "Коллект Центр" про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Судом установлено, що 17 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4950058, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати [PERSON] кредит строком на 30 днів (з 17.09.2021 по 17.10.2021) у сумі 5 000 грн. 00 коп., а [PERSON] зобов`язався повернути використану суму в строк до 17.10.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 3750 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також сплатити комісію в розмірі 950 грн., яка нараховується за ставкою 19.00% від суми кредиту одноразово. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 договору). Договором сторони погодили умови пролонгації, а саме, згідно з п.2.3.1.1 договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті товариства. Пунктом 2.3.1.2 договору, погодили, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Даний кредитний договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 договору). Сторони погодили, згідно п.7.1 договору, що цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. Крім того, 17 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100714772, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 5 000 грн. 00 коп. з 17.09.2021 строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 17.10.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2250 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також сплатити комісію в розмірі 1000 грн., яка нараховується за ставкою 20.00% від суми кредиту одноразово. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 договору). Договором сторони погодили умови пролонгації, а саме, згідно п.2.3.1.1 договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті товариства. Пунктом 2.3.1.2 договору, погодили, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Даний кредитний договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 договору). Сторони погодили, згідно п.7.1 договору, що цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. Зазначені обставини підтверджуються копією договору про споживчий кредит №4950058 від 17 вересня 2021 року, графіком платежів до споживчого кредиту №4950058 що є додатком №1 до Договору про споживчий кредит №4950058 від 17 вересня 2021 року, паспортом споживчого кредиту №4950058 що є додатком №2 до договору про споживчий кредит №4950058 від 17 вересня 2021 року, анкетою-заявою на кредит №4950058 від 17 вересня 2021 року, довідкою про ідентифікацію, квитанцією згідно якої вбачається, що 17 вересня 2021 року було перераховано кошти в розмірі 5 000,00 грн. на платіжну карту клієнта 516875*81, розрахунком ТОВ «Мілоан» заборгованості за період з 17 вересня 2021 року до 23 грудня 2021 року, копією договору про споживчий кредит №100714772 від 17 вересня 2021 року, графіком платежів до споживчого кредиту №100714772 що є додатком №1 до Договору про споживчий кредит №100714772 від 17 вересня 2021 року, паспортом споживчого кредиту №100714772 що є додатком №2 до договору про споживчий кредит №100714772 від 17 вересня 2021 року, анкетою-заявою на кредит №100714772 від 17 вересня 2021 року, довідкою про ідентифікацію, квитанцією згідно якої вбачається, що 17 вересня 2021 року було перераховано кошти в розмірі 5 000 грн. на платіжну карту клієнта 516875*81, розрахунком ТОВ «Мілоан» заборгованості за період з 17 вересня 2021 року до 23 грудня 2021 року. 13.01.2022 року було укладено договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4950058. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17 816,25 грн., з яких 5 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 750,00. заборгованість за процентами, 950,00 грн. заборгованість по комісії. 17 січня 2022 року було укладено договір факторингу №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №100714772. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №17-01/2022-54 від 17 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16 273,25 грн., з яких 5 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 750,00 грн. заборгованість за процентами, 1 000,00 грн. заборгованість по комісії. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100714772, що підтверджується копією реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 31 048,75 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 298,75 грн. заборгованість за процентами, 1 000,00 грн. заборгованість по комісії, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. 10 березня 2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4950058, що підтверджується копією реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10 березня 2023 року. Відповідно до реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10 березня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 33 491,25 грн., з яких5 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 27 791,25 грн.. заборгованість за процентами, 950,00 грн. заборгованість по комісії, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту, комісії та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов Кредитного договору. Станом на день звернення до суду строк повернення грошових коштів за Договорами настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Так, згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] підписав кредитні договори № 100714772 від 17 вересня 2021 року та № 4950058 від 17 вересня 2021 року електронним підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів. Відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредитів, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідачем не були надані докази того, що він повернув кредитні кошти позичальнику або його правонаступникам, а також не було надано відповідного контрозрахунку заборгованості. Щодо відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором слід зазначити наступне. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Отже, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеними кредитними договорами № 4950058 від 17 вересня 2021 року та № 100714772 від 17 вересня 2021 року, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь правонаступника первісного кредитора - ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором № 4950058 від 17 вересня 2021 року у розмірі 33 491,25 грн., яка складається з: яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 4 750,00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27 791,25 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 950,00 грн., та кредитним договором № 100714772 від 17 вересня 2021 року у розмірі 31 048,75 грн., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 4 750,00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 25 298,75 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 1 000,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. З ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved