Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] у вересні 2025 року звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 04.06.2005 вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з яким має спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені, спільного бюджету вони не мають, спільного господарства не ведуть. Син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально сина не підтримує, хоча працевлаштований, інших утриманців немає, у власності має нерухоме майно (квартиру). Син на даний час навчається на 3 курсі Сумського національного аграрного університету за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія», на денній формі навчання, за рахунок коштів державного (регіонального бюджету), термін навчання з 04.09.2023 по 30.06.2027. Витрати сина на навчання це: транспортні витрати, витрати на проживання у м. Суми під час здачі сесій, на продукти харчування, на засоби гігієни, ліки на придбання канцтоварів. Власних доходів син не має та перебуває на повному її утриманні. Син потребує матеріальної підтримки обох батьків. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи стягнення з дня подання позову до закінчення навчання, але не довше досягнення сином 23-х років. Ухвалою суду від 10.09.2025 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 07.11.2025 представниця позивачки [PERSON] подала додаткові пояснення у справі, у яких вказала, що приблизний розрахунок витрат позивачки на утримання сина становить: харчування (чек в середньому) 5000 грн (150 грн/день); побутові витрати на косметичні та побутові засоби 500 грн; транспорт та проїзд в університет у м. Суми -1000 грн; канцтовари, витратні матеріали (ручки, зошити) 300 грн; книжки, навчальні матеріали 1000 грн; витрати на одяг на сезон у середньому - 4000 грн; оплата гуртожитку при відвідуванні м. Суми 3000 грн, що в сукупності на місяць складає 14800 грн. Син позивачки не працевлаштований, не має можливості працювати через графік навчання та підготовку до екзаменів під час сесії, іншого доходу немає. Відповідач здатний забезпечити оплату аліментів на період навчання сина, офіційно працевлаштований та отримує дохід приблизно у місяць 30000 грн, має задовільний стан здоров`я, до цього аліменти ніколи не сплачував. Позивачка самостійно утримує сина, що є обтяжливим для неї, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати своїх дітей та забезпечувати їм гідні умови життя. Після звернення до суду із даним позовом, відповідач нібито перерахував кошти на рахунок сина у розмірі 3000 грн, однак потім попрохав повернути вказану суму коштів. У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися. Представниця позивачки подала заяву в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причину неявки і не подав відзив. Третя особа [PERSON] також не повідомив суд про причину неявки та не подав письмових пояснень по суті спору. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Позивачка проживає разом із сином по [ADDRESS] (а.с. 12, 13). Згідно довідки виданої Сумським національним аграрним університетом від 18.08.2025 за № 1280 [PERSON] є здобувачем ступеня вищої освіти бакалавр 3 курсу факультету будівництва та транспорту спеціальності 192- «Будівництво та цивільна інженерія», денної форми здобуття освіти. Фінансування за рахунок коштів державного (регіонального) бюджету. Термін навчання з 04.09.2023 по 30.06.2027 (а.с.11). Таким чином, судом установлено, що [PERSON] є повнолітнім сином позивачки та відповідача, продовжує навчання. У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] у зв`язку з навчанням не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги і таку допомогу крім позивачки має надавати також і відповідач, виходячи з рівного обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надав суду доказів, на підтвердження незадовільного стану його здоров`я та доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина. Таким чином, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 та 2 статті 199 СК України право на утримання повнолітні дочка, син, які продовжують навчання, мають до досягнення двадцяти трьох років і таке право припиняється у разі припинення навчання. Отже, аліменти з відповідача на утримання повнолітнього сина підлягають стягненню з 08.09.2025 і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved