Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

У червні 2023 року до суду звернувся прокурор Глобинської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків, завданих злочином. В обґрунтування позову прокурор зазначав, що ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22.02.2023 р. звільнено відповідача [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 4201817119000003 від 09.01.2018 року відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Позов прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Глобинської центральної лікарні до [PERSON] та ПП «Рембудплюс» про відшкодування збитків, завданих злочином, залишено без розгляду. У позовній заяві прокурор посилався на те, що під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що наказом засновника ПП «Рембудплюс» [PERSON] від 12.03.2013 року, [PERSON] було призначено директором підприємства. 07 червня 2017 року тендерним комітетом Глобинської центральної районної лікарні подано оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю робіт із реконструкції даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ, процедурі присвоєно номер UA-2017-06-07-002313-b. 21 червня 2017 року до порталу державних закупівель ПП «Рембудплюс» було подано пропозицію конкурсних торгів у складі якої подано довідки про наявність необхідного обладнання та матеріально-технічної бази, працівників відповідної кваліфікації, які були підписані директором ПП «Рембудплюс» [PERSON] . Проте, до довідки про наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід, від 09.06.2017 року [PERSON] було включено завідомо недостовірні відомості про працівників, які не перебували у трудових відносинах із ПП «Рембудплюс», а до довідки про наявність необхідного обладнання та матеріально-технічної бази від 09.06.2017 року за № 1213 були внесені завідомо недостовірні відомості про наявність у користуванні ПП «Рембудплюс» орендованого обладнання КГП «Союзрембуд». Рішенням тендерного комітету Глобинської ЦРЛ від 30.06.2017 року тендерну пропозицію ПП «Рембудплюс» визнано найбільш економічно вигідною та прийнято рішення про укладення із ПП «Рембудплюс» договору про виконання робіт. 11 липня 2017 року між Глобинською ЦРЛ в особі головного лікаря [PERSON] та ПП «Рембудплюс» в особі директора Корнієнка Ю.В. було укладено договір № 11/7 на виконання робіт «Реконструкція даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ». У подальшому, [PERSON] , будучи відповідальним за збереження об`єкта будівництва корпусу хірургічного відділення Глобинської ЦРЛ не вжив усіх можливих заходів до збереження майна, переданого ПП «Рембудплюс» замовником будівельних робіт Глобинською ЦРЛ, на підставі акту приймання-передачі майна до договору № 11/7 від 11.07.2017 року. Проведеним натурним обстеженням хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ встановлено, що внаслідок потрапляння атмосферних опадів в приміщеннях 3-го та 4-го поверху виникли пошкодження опорядження внутрішніх приміщень. Вартість відновлювального ремонту приміщень хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ в м. Глобине Полтавської області складає 173 590,00 грн. (з ПДВ). Отже, встановлено, що директор ПП «Рембудплюс» [PERSON] , будучи відповідальним за збереження об`єкта будівництва хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ, неналежно виконуючи свої службові обов`язки щодо збереження вищевказаного майна, через несумлінне ставлення до них, допустив дії, які призвели до пошкодження хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ внаслідок чого спричинив державі збитки на суму 173 590,00 грн., які прокурор просив стягнути на користь Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, складає 173 590,00 грн. з відповідача, як з директора підприємства, внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення у вигляді неналежного виконання ним посадових обов`язків. Ухвалою судді від 26 червня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено учасників справи, призначено розгляд справи. 16 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заявку за підписом представника відповідача [PERSON] [PERSON] , котрий вказав, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, адже пред`явлений до відповідача, який на той час виконував обов`язки директора підприємства, тому відповідачем у даній справі має бути лише приватне підприємство і такий позов має розглядатися в порядку господарського судочинства, на відсутність вини ПП «Рембудплюс» у спричиненні збитків, оскільки сам Замовник, на той час Глобинська ЦРЛ за договором з ремонту покрівлі лікарні не виконувала належним чином свої зобов`язання в частині оплати, внаслідок чого строки їх виконання постійно зсувалися. Звернув увагу на те, що в обґрунтування розміру збитків позивач посилається на висновок комплексної судової будівельно-технічної експертизи та економічної експертизи, а також додаткової експертизи. Однак, в жодному з цих висновків не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю [PERSON] та збитками, які нібито настали. Просив залишити позов без розгляду або відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог ПП «Рембудплюс». 15 вересня 2023 року до суду від Глобинської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив. Прокурор вказав на підставність звернення до суду із даним позовом, який був поданий прокуратурою в інтересах держави та того, що даний спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства. Щодо розміру збитків, то на думку прокурора, розрахунок суми вказаний у висновку додаткової судово економічної експертизи № 1455 від 19.09.2018 року та висновку комплексної судової будівельно- технічної економічної експертизи № 808/809 від 25.04.2018 року, які долучені до справи. Просив позов задовольнити. 19 жовтня 2023 року до суду надійшли письмові заперечення на позов представника відповідача [PERSON] [PERSON] 21 лютого 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. 03 червня 2024 року та 07 листопада 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли клопотання про залишення позову без розгляду. 16 січня 2025 року до суду від позивача - Глобинської міської ради надійшло клопотання по долучення до матеріалів справи письмових доказів. 20 березня 2025 року до суду від позивача - Глобинської міської ради надійшло клопотання про витребування у Глобинського районного суду Полтавської області матеріалів кримінального провадження та витребування від Кременчуцької районної ради письмових доказів. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог - Кременчуцьку районну раду Кременчуцького району Полтавської області. Витребувано від Глобинського районного суду Полтавської області та Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області матеріали кримінального провадження та відповідні письмові документи. 24 квітня 2025 року до суду від третьої особи - Кременчуцької районної ради надійшли письмові пояснення у справі. Вказали, що рішенням Кременчуцької районної ради від 17.12.2020 року було розпочато процедуру реорганізації Глобинської районної ради Полтавської області шляхом ї приєднання до Кременчуцької районної ради. Зазначили, що на даний момент позбавлені можливості надати інформацію про те, за рахунок якого бюджету здійснювалося фінансування Глобинської ЦРЛ для оплати послуг за договором № 11/7 від 11.07.2017 року. 12 червня 2025 року до суду від позивача Глобинської міської ради та третьої особи - Кременчуцької районної ради надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів та окремо від позивача Глобинської міської ради клопотання про допит свідка. 21 липня 2025 року до суду від третьої особи - Кременчуцької районної ради надійшли додаткові пояснення у справі. 29 вересня 2025 року до суду від третьої особи КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду (головуюча суддя Мельник Н.П.) від 09 грудня 2025 року було відмовлено представнику відповідача у задоволенні заяви про відвід судді головуючого у цивільній справі. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року було відмовлено відповідачу та його представнику у задоволенні клопотань про про залишення позову без розгляду. У судовому засіданні прокурори Глобинської окружної прокуратури Полтавської області Анюховська Я.Л. та Дяченко Ю.О. заявлений позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Представники Глобинської міської ради Недосіка О.С. та КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради - Коваленко Д.Ю. позов прокурора підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] , котрий є одночасно представником третьої особи ПП «Рембудплюс», а також представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , щодо задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Кременчуцької районної ради - Зайченко М.В. щодо суті позову конкретну позицію не висловив, пояснив, що Кременчуцька районна рада після ліквідації Глобинської районної ради передала повноваження щодо КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради саме Глобинській міській раді. Суд, вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, свідчення свідка, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22.02.2023 року, яка не була оскаржена прокурором та відповідачем, і яка набрала законної сили, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 4201817119000003 від 09.01.2018 року відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Цивільний позов прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Нечипоренка В.В. в інтересах держави в особі Відділу освіти виконавчого комітету Глобинської міської ради до [PERSON] та приватного підприємства «Рембудплюс» про відшкодування збитків, завданих злочином було залишено без розгляду. Цивільний позов прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Нечипоренка В.В. в інтересах держави в особі Глобинської ЦРЛ до [PERSON] , приватного підприємства «Рембудплюс» про відшкодування збитків, завданих злочином залишено без розгляду. Суд констатує, що під час розгляду Глобинським районним судом Полтавської області кримінального провадження, відповідач [PERSON] надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття у зв`язку з цим кримінального провадження відносно нього. Звідси суд звертає увагу учасників справи на те, що під звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в судовій практиці розуміється відмова держави в особі компетентних органів від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав це застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок. Положеннями КПК України не передбачено обов`язку суду під час закриття провадження встановлювати вину особи, проте це випливає із самої суті інституту звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки з огляду на положення кримінального та кримінального процесуального закону звільнити від кримінальної відповідності у зв`язку із закінченням строків давності можливо лише ту особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, однак з огляду на певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Як постає з вказаної ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 22.02.2023 року [PERSON] , відповідно до наказу засновника приватного підприємства «Рембудплюс» (далі ПП «Рембудплюс») [PERSON] від 12.03.2013 року, було призначено директором підприємства, на котрого відповідно до Статуту підприємства покладалися обов`язки щодо здійснення керівництва поточною діяльністю товариства. Під час виконання зазначених повноважень директор мав право розпоряджатися майном та коштами підприємства, укладати угоди, приймати на роботу та звільняти працівників підприємства, застосовувати до працівників заходи заохочення та дисциплінарні стягнення, в межах компетенції видавати накази та розпорядження, а також здійснював інші повноваження, визначені Статутом товариства. Директор ПП «Рембудплюс» Корнієнко Ю.В., будучи службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, вніс до офіційних документів ПП «Рембудплюс» завідомо неправдиві відомості, а також видав завідомо неправдиві офіційні документів, а саме довідки про наявність необхідного обладнання та матеріально-технічної бази від 09.06.2017 року за № 1213 та довідки про наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід від 09.06.2017 року за № 1214. Тож, рішенням тендерного комітету Глобинської ЦРЛ від 30.06.2017 року тендерну пропозицію ПП «Рембудплюс» визнано найбільш економічно вигідною та прийнято рішення про укладення з останнім договору про виконання робіт. У подальшому [PERSON] , будучи відповідальним зі сторони Підрядника за збереження об`єкта будівництва корпусу хірургічного відділення Глобинської ЦРЛ, не вжив усіх можливих заходів до збереження майна, переданого ПП «Рембудплюс» замовником будівельних робіт Глобинською ЦРЛ, на підставі акту приймання-передачі майна до договору № 11/7 від 11.07.2017 року. Проведеним натурним обстеженням хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ встановлено, що внаслідок потрапляння атмосферних опадів в приміщеннях 3-го та 4-го поверху виникли пошкодження опорядження внутрішніх приміщень. Суд в ухвалі від 22.02.2023 р. констатував, що своїми діями, які виразилися у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам, а саме: неналежне вжиття заходів до збереження хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ, директор ПП «Рембудплюс» [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 367 КК України, тобто службову недбалість. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Під час розгляду цивільної справи судом встановлено, що постає з досліджених матеріалів цивільної справи та кримінального провадження, наступне. Відповідно до п. 1.4 Статуту Глобинської ЦРЛ (далі лікарня), затвердженого рішенням 12 сесії 7 скликання Глобинської районної ради від 23.12.2016 року, засновником лікарні є Глобинська районна рада. Глобинська ЦРЛ підпорядкована Глобинській районній раді, Глобинській районній державній адміністрації (надалі - Орган управління), відповідно до чинного законодавства та цього Статуту, в межах делегованих повноважень відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної держадміністрації (Орган галузевого управління) з питань реалізації державної політики в галузі охорони здоров`я. У п. 5.4 Статуту установлено, що у межах своєї статутної діяльності та положень даного Статуту лікарня має право укладати від свого імені угоди, набувати майнові та особисті немайнові права та нести обов`язки, виступати позивачем та відповідачем у судах, господарських та третейських судах. Рішенням комітету з конкурсних торгів Глобинської ЦРЛ від 06.06.2017 року було затверджено документацію з конкурсних торгів на закупівлю ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 код ДК 021:2015: 45220000-5 Інженерні та будівельні роботи (Реконструкція даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ). 07 червня 2017 року тендерним комітетом Глобинської ЦРЛ було подано оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю робіт із Реконструкції даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ, процедурі присвоєно номер UA-2017-06-07-002313-b. Для участі у процедурі закупівлі, учасником ПП «Рембудплюс» до комітету конкурсних торгів Глобинської ЦРЛ було подано пропозицію конкурсних торгів від 21.06.2017 року. Протоколом визначення переможця конкурсних торгів від 30.06.2017 р. за результатом проведення процедури закупівлі найбільш економічно вигідною пропозицією конкурсних торгів на закупівлю ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 код ДК 021:2015: 45220000-5 Інженерні та будівельні роботи (Реконструкція даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ) визнано пропозицію ПП «Рембудплюс» та визнано останнього переможцем конкурсних торгів. 11 липня 2017 року між ПП «Рембудплюс» та Глобинською ЦРЛ було укладено Договір підряду № 11/17 на виконання робіт ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 код ДК 021:2015: 45220000-5 Інженерні та будівельні роботи (Реконструкція даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ). З цього договору постає, що підрядник зобов`язувався у 2017 році якісно виконати на свій ризик власними та залученими силами та засобами, передбачені даним Договором будівельні роботи за робочим проектом: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 код ДК 021:2015: 45220000-5 Інженерні та будівельні роботи (Реконструкція даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ), відповідно до проектно-кошторисної документації, договірної ціни та в межах фактичного обсягу видатків; з придбанням і встановленням обладнання, що монтується; здати в обумовлені строки роботи Замовнику, усунути недоліки; а Замовник - прийняти і оплатити виконані роботи згідно з умовами даного Договору та забезпечити підписання декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Предмет Договору (найменування об`єкта): ДСТУ Б.Д.1.1 -1:2013 код ДК 021:2015: 45220000-5 Інженерні та будівельні роботи (Реконструкція даху хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ) (п. 1.1 та п. 1.2 Договору). Комісією Глобинської ЦРБ, у зв`язку із виявленням протікання, було обстежено приміщення хірургічного корпусу 3-го та 4-го поверхів та складено Акт обстеження від 06.04.2018 року. Згідно з висновком експертів Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за № 808/809 від 25.04.2018 року, складеного за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи, експертами встановлено, що проведенням натурним обстеженням хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ встановлено, що внаслідок потрапляння атмосферних опадів в приміщеннях 3-го та 4-го поверху виникли пошкодження опорядження внутрішніх приміщень. Дослідженням встановлено, що на підставі договору підряду № 11.07.2017 року були складені акти приймання виконаних робіт № 1 та № 2 на загальну суму 497 163,73 грн. Дані акти підписані та скріплені печаткою ПП «Рембудплюс», підпис та печатка представника Глобинської ЦРЛ відсутня. Пунктом 2.10. договору підряду № 11/7 від 11.07.2017 року передбачено, що підрядник контролює якість, кількість виконаних робіт і комплектність матеріальних ресурсів та обладнання, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати і пошкодження до моменту приймання об`єкта Замовником. За п. 7.12. договору, підрядник несе відповідальність за збереження виконаних робіт до підписання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та до виконання зобов`язань сторонами за цим договором. У пункті 7.13. договору вказано, що після підписання декларації про готовність об`єкта відповідальність за збереження його приймає на себе Замовник або експлуатуюча організація. Експертами визначено, що вартість відновлювального ремонту приміщень хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ в м. Глобине Полтавської області складає 173 590,00 грн. (з ПДВ). За умови проведення відновлювального ремонту приміщень хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ в м. Глобине коштом Глобинської ЦРЛ, збитки останньої будуть складати 173 590,00 грн. Згідно з висновком експертів Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 1455 від 19.09.2018 року, складеного за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи, розмір завданих збитків відділенням хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ в м. Глобине в сумі 173 590,00 грн., встановлений висновком акту службового розслідування по факту пошкодження будівлі хірургічного відділення Глобинської ЦРЛ від 01.07.2018 року, підтверджується та відображений на позабалансовому рахунку Глобинської ЦРЛ 073 «Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей розпорядників бюджетних коштів» та обчислюється в сумі 173 590,00 грн. Розмір збитків ПП «Рембудплюс» обчислюється в сумі 173 590,00 грн. Таким чином, розмір спричиненої державі в особі позивача, як органу місцевого самоврядування, шкоди становить 173 590,00 грн., що було перевірено та встановлено Глобинським районним судом Полтавської області у ході розгляду кримінального провадження № 4201817119000003 від 09.01.2018 року та відображено в ухвалі цього суду від 22.02.2023 року, що не потребує повторному встановленню та дослідженню відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] , відповідно до наказу засновника приватного підприємства «Рембудплюс» (далі ПП «Рембудплюс») [PERSON] від 12.03.2013 року, був призначений директором цього підприємства, котрий відповідно до Статуту підприємства здійснював керівництво його поточною діяльністю. Під час виконання зазначених повноважень директор мав право розпоряджатися майном та коштами підприємства, укладати угоди, приймати на роботу та звільняти працівників підприємства, застосовувати до працівників заходи заохочення та дисциплінарні стягнення, в межах компетенції видавати накази та розпорядження, а також здійснював інші повноваження, визначені Статутом. Директор ПП «Рембудплюс» Корнієнко Ю.В., будучи службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, та відповідальним за збереження об`єкта будівництва хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ, неналежно виконуючи свої службові обов`язки щодо збереження вищевказаного майна, через несумлінне ставлення до них, допустив пошкодження хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ внаслідок чого спричинив державі в особі Глобинської ЦРЛ збитки на суму 173 590,00 грн Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За таких обставин пред`явлення цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення вищевказаного кримінального правопорушення можливе в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 і 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Конституційний суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 року за № 3-рп/99 зазначив, що для вирішення справи суттєвим вбачається з`ясування поняття «інтереси держави». У процесі дослідження встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього, або ж звертається в інтересах громадян, які за віком, станом здоров`я чи соціально-правовим статусом самі не спроможні захистити свої права. Таке обґрунтування повинно ґрунтуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист. Однією з умов виникнення у прокурора права на звернення до суду в інтересах держави є наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18 наведено правовий висновок, за змістом якого відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області, на виконання приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області було направлено 07.06.2023 року лист щодо вжиття заходів до відшкодування [PERSON] збитків, завданих злочином. Глобинська міська рада своїм листом за № 02-28/1835 від 09.06.2023 року повідомила Глобинську окружну прокуратуру про невжиття ними заходів до відшкодування [PERSON] збитків, завданих злочином та про прохання вжити такі заходи Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області. При цьому суд звертає увагу також на те, що на виконання відповідних роз`яснень суду позивачем було надано ряд документів, а саме копію рішення Глобинської міської ради № 304 від 05.02.2021 року «Про прийняття прав засновника КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради Полтавської області, за яким, Глобинською міською радою прийнято права засновника юридичної особи публічного права КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради Полтавської області, змінено найменування особи, внесено зміни та затверджено Статут КНМП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, прийнято у комунальну власність Глобинської міської територіальної громади в особі Глобинської міської ради майно, яке перебуває на балансі КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради Полтавської області. Із листа КНП «Глобинська міська лікарня» № 26 від 06.01.2025 року суд вбачає, що, фінансування за договором № 11/7 від 11.07.2017 року здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету, а саме коштів реорганізованої (ліквідованої) Глобинської районної ради (т. 2 а.с. 166). Рішенням другої позачергової сесії восьмого скликання Кременчуцької районної ради Полтавської області від 17.12.2020 року розпочато реорганізацію Глобинської районної ради Полтавської області шляхом її приєднання до Кременчуцької районної ради Полтавської області. Учасники справи не заперечували факт правонаступництва Кременчуцькою районною радою Полтавської області ліквідованої Глобинської районної ради Полтавської області. На виконання та відповідно до рішенням четвертої сесії восьмого скликання Кременчуцької районної ради Полтавської області від 27.01.2021 року на підставі клопотання та рішення Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області надано згоду на передачу та передані права засновника КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинській міській раді Кременчуцького району Полтавської області, що учасники справи також не заперечували. Частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Згідно зі статтею 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Як визначено у ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Із ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 22.02.2023 року суд вбачає, що збитки завдані державі в особі Глобинської міської ради. Невжиття органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо стягнення збитків, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. На виконання положень статті 56 ЦПК та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне здійснення всіх належних дій по захисту інтересів держави Глобинської міської ради. Судом встановлено, що в даному випадку наявне порушення інтересів держави, яке полягає у невжитті [PERSON] , відповідальним за збереження об`єкта будівництва - хірургічного корпусу Глобинської ЦРЛ, заходів до збереження цього майна, що і як наслідок, спричинення збитків на суму 173 590,00 грн. За загальним правилом, яке встановлено у частині першій статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 740/967/16-ц (провадження № 61-40363св18). Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. При розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що прокурор довів, що саме внаслідок неправомірних та незаконних, злочинних дій відповідача [PERSON] у ході виконання службових обов`язків директора ПП «Рембудплюс» було спричинено матеріальну шкоду інтересам держави в особі органу місцевого самоврядування - Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області на загальну суму 173 590,00 грн. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що дана справа, де сторонами договору підряду № 11/7 від 11.07.2017 року є ПП «Рембудплюс» та Глобинська центральна районна лікарня, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Суд звертає увагу, що позов пред`явлено про стягнення збитків, завданих злочином, в даному випадку збитки завдано саме внаслідок зловживання відповідачем [PERSON] своїми службовими обов`язками як директора ПП «Рембудплюс», вчинення ним неправомірних, незаконних та злочинних дій, які призвели до заподіяння шкоди, та які перебували у прямому причинному зв`язку з наслідками таких дій, а тому саме відповідач повинен відшкодувати збитки і дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Доводи відповідача та його представника на подвійність стягнення збитків з посиланням на наявність рішення господарського суду Полтавської області від 05 червня 2018 року у справі за № 917/194/18 не заслуговують уваги, оскільки станом на день розгляду цивільної справи вказане рішення господарського суду залишилося невиконаним, виданий оригінал та дублікат судового наказу, які були видані господарським судом на виконання рішення цього суду були повернуті стягувачу без виконання, виконавче провадження на примусове виконання рішення в органах ДВС відсутнє. Твердження представника відповідача щодо наявності у висновках судової будівельно-технічної експертизи застереження про наявність шкоди за настання лише певних умов (при проведенні дій по ліквідації наслідків неякісних будівельних робіт) є хибним сприйняттям та уявою, що мають характер припущень самого представника відповідача, оскільки за таких умов та тверджень мало б місце постановлення не ухвали про закриття кримінального провадження, а звільнення відповідача від кримінальної відповідальності шляхом ухвалення виправдувального вироку, на чому у відповідному кримінальному провадженні відповідач та його захисник не наполягали. Крім того суд звертає увагу учасників справи також на наступне. Стаття 7 Бюджетного Кодексу України визначає принципи бюджетної системи України, серед яких наявний принцип збалансованості - повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період. У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. При цьому практикою ЄСПЛ розроблено концепцію «легітимних (обґрунтованих) очікувань» у світлі статті 1 Протоколу (колишнього Першого протоколу), (п. 43 Рішення у справі «Пономарьов проти України»). Доктринально характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Тобто, кредитори і ліквідатор мають легітимні очікування на отримання від боржника підтвердженої судом заборгованості, що вимагає безпосереднього застосування статті 1 цього Протоколу незалежно від того, що діючим законодавством України: Цивільний кодекс України, Закон України «Про місцеве самоврядування» не встановлено відповідного, зокрема окремого індивідуального (ст. 1172 ЦК України) та/або іншого субсидіарного порядку відповідальності засновника, замовника, кредитора, у тому числі держави в особі її органів управління та органів місцевого самоврядування, їх виконавчих органів за боргами комунального підприємства. До того ж, за своїми наслідками безпосереднє застосування до спірних правовідносин статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з метою безпосереднього захисту лише інтересів саме відповідача може призвести до ймовірності подальшого приведення вже держави в особі органів управління та органів місцевого врядування, а за даних обставин позивача як виконавчого органу місцевого самоврядування до стану погіршення фінансування, фактичної неплатоспроможності, що матиме суттєві негативні наслідки для потенційно ймовірного великого кола відповідних інтересів держави, органів місцевого самоврядування, їх виконавчих органів. При цьому виключність проблеми полягає у тому, що всі кредитори (держава, її органи управління, органи місцевого самоврядування, їх виконавчі органи) такого боржника (відповідача) мають також легітимні очікування щодо погашення боржником наявних збитків, боргів у силу статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд також враховує ту обставину, що підприємство, яке очолює відповідач, яке, хоча і не є припиненим як юридична особа, однак фактично та юридично не здійснює фінансового-господарську діяльність взагалі. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідач та його представник не подали до суду жодні належні і допустимі, безспірні та достовірні докази на спростування позову, встановлених судом обставин. Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов до повного переконання, що збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 173 590,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем, неправомірними діями якого їх було заподіяно, факт вчинення яких встановлено ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22.02.2023 року, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому прокурор та позивач при поданні даного позову судовий збір не сплачували. У п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлені ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: - юридичною особою в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; - фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Звідси, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі, що складає 1735,90 грн. як 1% від 173590,00 грн., що підлягають стягненню у відшкодування шкоди. Учасники справи не заявляли про понесення ними будь-яких судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved