Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , а саме, на житлову кімнату 1-4 площею 14.70 кв.м. житлового будинку та сарай під літерою "Б". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2013 року визначено порядок користування даним житловим будинком шляхом виділення відповідачці житлової кімнати 1-4 площею 14.70 кв.м. та сараю під літерою «Б». Спільне володіння та користування сторонами житловим будинком є неможливим. Між сторонами склалися стійкі неприязні відносини з цього приводу. Наявність спору між сторонами з приводу користування спільним нерухомим майном підтверджується тим, що відповідачка не здійснює ремонти в своїх приміщеннях, що привело до того, що сарай знаходиться в аварійному стані та в кімнаті, яка виділена відповідачці тріснула стіна. Позивач вказує, що неодноразово звертався з цього питання до Кодимської міської ради. Комісією неодноразово складались акти, але відповідачка ігнорує приписи, жодних дій для здійснення ремонту не вчиняє та не приймає участі в утриманні будинку. В своїй частині будинку та в кімнатах загального користування позивач робить ремонти, замінив вікна та вхідні двері. Іншого житла позивач не має. З урахуванням особливостей планування, характеристик будинку, інженерних комунікацій, провести його поділ в натурі згідно з ідеальними частками кожного із співвласників технічно не можливо. Враховуючи викладене, просить припинити право власності відповідачки на частку у спільному майні, оскільки частка відповідачки є незначною, виділ такої частки в натурі неможливий, а припинення права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди правам та інтересам відповідачки, оскільки у неї є інше житло. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи була повідомлена відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідачки. Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 22 січня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] (далі продавці) та [PERSON] (далі покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Вказаний договір був нотаріально посвідчений 22 січня 2008 року та зареєстрований у реєстрі за №239. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2013 року вказаний будинок визнано спільною сумісною власністю сторін та проведено його поділ, шляхом визначення порядку користування, зокрема, відповідачці виділено житлову кімнату 1-4 площею 14.70 кв.м. та сарай під літерою «Б». Згідно положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідачка не користується належною їй часткою у спільному майні, не здійснює ремонту своєї частки та не приймає участі в утриманні будинку. В зв`язку з цим позивач не може вільно володіти та користуватись належним йому майном. Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виділення відповідачці в натурі належної їй частини спірного домоволодіння є неможливим, що встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2013 року на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 16-2013 від 22 червня 2013 року. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №13-2025 від 19 жовтня 2025 року ринкова вартість нерухомого майна, що пропоновано [PERSON] по [ADDRESS] у відповідності до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2013 року, складатиме 55007 грн. Під час розгляду справи позивачем внесено на депозитний рахунок Кодимського районного суду Одеської області вартість належної відповідачці частки нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] , у розмірі 55007 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від 27 листопада 2025 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про намір набути у власність належну відповідачці частину у праві власності на неподільну річ. Отже, метою поданого позову у справі є набуття права власності на частку у нерухомому майні, яка є неподільною та належить іншому співвласнику. Стаття 365 ЦК України регулює правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Водночас реалізація співвласником свого суб`єктивного права, передбаченого зазначеною статтею (подання відповідного позову з доведенням обставин, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, внесення вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду), спрямована не лише на припинення правовідношення спільної власності (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України), а саме на набуття відповідного права за рахунок припинення права власності іншого співвласника, що передбачене п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України (визнання права). Набуття права власності позивачем на припинену частку відповідача у спільному майні в порядку ст. 365 ЦПК України відповідає визначеній ч. 5 ст. 11 ЦК України підставі виникнення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що спільне користування співвласниками спірним майном є неможливим; річ є неподільною; припинення права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди відповідачці, відповідачка спірним майном не користується, тривалий час не цікавився спірним майном та не утримує його; тягар утримання спірного майна несе позивач; докази, які б свідчили, що припинення права власності відповідачки на частку у спірному майні може завдати істотної шкоди її інтересам, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду будь-яких заперечень по суті позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що судом ухвалено рішення про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи. Крім того, позивачем були понесені витрати у зв`язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи №13-2025 від 19 жовтня 2025 року в розмірі 8481 грн 60 коп., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved