Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «Споживчий центр» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №10.03.2025-100002096, згідно якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 1500 грн, строком на 168 днів. У подальшому між сторонами укладалися додаткові договори до вказаного кредитного договору, за якими збільшувалася сума кредиту шляхом надання чергових траншів, а саме: 11.03.2025 року укладено додатковий договір, за яким відповідачу надано другий транш у розмірі 1000 грн; 21.03.2025 року укладено додатковий договір, за яким надано третій транш у розмірі 1000 грн; 22.03.2025 року укладено додатковий договір, за яким надано четвертий транш у розмірі 1000 грн. Загальна сума наданого відповідачу кредиту з урахуванням усіх траншів становила 4500 грн. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими договорами належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованістьяка, за розрахунком позивача, становить 13440 грн. Так, позивач просить стягнути з відповідача 13440 грн заборгованості по кредиту, 6000 грн витрат на правничу допомогу, та 2422, 40 грн витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходив із наступного. Так, 10.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10.03.2025-100002096 за яким позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 1500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, строком на 168 днів. Процентна ставка становить 0,92% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.Дані обставини знайшли своє підтвердження пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) (а.с.20-21), заявкою кредитного договору №10.03.2025-100002096 (кредитної лінії) (а.с.21-22), відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №10.03.2025-100002096 (кредитної лінії) (а.с.22), інформаційним повідомленням позичальника [PERSON] (а.с.23). Згідно п. 3.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-9469. Згідно п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. У подальшому між сторонами укладалися додаткові договори до вказаного кредитного договору, за якими збільшувалася сума кредиту шляхом надання чергових траншів, а саме: 11.03.2025 року укладено додатковий договір, за яким відповідачу надано другий транш у розмірі 1000 грн; 21.03.2025 року укладено додатковий договір, за яким надано третій транш у розмірі 1000 грн; 22.03.2025 року укладено додатковий договір, за яким надано четвертий транш у розмірі 1000 грн. Дані обставини підтверджуються примірними пропозиціями про укладення додаткового договору (оферти) до кредитного договору (кредитної лінії) від 11.03.2025 року, 21.03.2025 року 22.03.2025 року (а.с.23-24, 24-25, 26), примірними відповідями кредитодавця про прийняття пропозиції про укладення додаткового договору (кредитної лінії) (а.с.24, 25, 26-27). Відповідачем 10.03.2025 року, 11.03.2025 року, 21.03.2025 року 22.03.2025 року електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, примірні пропозиції про укладення додаткового договору (оферти) до кредитного договору (кредитної лінії), примірні відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції про укладення додаткового договору (кредитної лінії), чим підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок коштів у загальному розмірі 4500,00 грн, а отже акцептовано умови договору. Відповідно до інформації наданої ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» №1-1911 від 19.11.2025 року, через систему «іPAY» 22.03.2025 року було перераховано 1000 грн на платіжну карту номер [NUMBER] , номер транзакції в системі іPAY.ua 688290630, призначення платежу: видача за договором кредиту №10.03.2025-100002096 (а.с.14). Також дані обставини підтверджуються квитанціями про зарахування №676386572 від 10.03.2025 року, №677413215 від 11.03.2025 року та №68724397 від 21.03.2025 року (а.с.15, 16, 33), договором про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024 року (а.с.28-30). ТОВ «Споживчий центр» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в загальному розмірі 4500 грн. В свою чергу відповідач (позичальник) порушив виконання умов вищевказаного кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 13440 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500,00 грн, процентів в розмірі 5745,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 315,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 630 грн, неустойки - 2250,00 грн. Дана обставина знайшла своє підтвердження довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №10.03.2025-100002096 від 10.03.2024 року за період з 10.03.2025 року по 24.08.2025 року (а.с.17). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання щодо умов вищевказаного кредитного договору №10.03.2025-100002096 від 10.03.2024 року, а тому слід стягнути з нього в користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 10245 гривень заборгованості за кредитним договором №10.03.2025-100002096 від 10.03.2024 року, в тому числі: 4500 грн заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 5745 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2250 грн, комісії пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 315 грн, та додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 630 грн, суд вважає, що в даній частині позову слід відмовити, виходячи із наступного. Так, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, наведені норми стверджують право кредитодавця встановлювати в договорі і вимагати сплати від позичальника комісій за додаткові та супутні послуги, пов`язані, зокрема, з наданням кредиту. Однак ні в договорі, ні в інших документах, наявних в матеріалах справи, не зазначається про надання кредитодавцем відповідачу будь-яких додаткових чи супутніх послуг, пов`язаних з наданням кредиту чи обслуговуванням кредитної заборгованості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку кредитодавця надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Тобто надання кредитних коштів позичальнику є виконанням кредитодавцем зобов`язання, яке він взяв на себе, уклавши кредитний договір, і яке і складає зміст договору кредиту. Таким чином, умова про встановлення комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а позовна вимога про стягнення комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягає. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 09.12.2019 по справі № 524/5152/15-ц: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику». Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором (офертою) №10.03.2025-100002096 від 10.03.2024 року за період з 10.03.2025 року по 24.08.2025 рокув розмірі 2250 грн, комісію, пов`язану з наданням кредиту №10.03.2025-100002096 від 10.03.2024 року в розмірі 315 грн, та додаткову комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 630 грн, однак зогляду на зазначене, суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягується судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1846,54 грн (10245 грн х 2422,40 грн : 13440 = 1846,54 грн). Позивачем не представлено доказів на підтвердження понесених судових витрат пов`язаних професійною правничою допомогою у розмірі 6000 грн, тому в частині стягнення вказаних витрат суд вважає за необхідне відмовити позивачу. На підставі наведеного та

Outcome: partial