Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 8 липня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» (далі - первісний кредитор, ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ») та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір N? 310103466(копія кредитного договору з додатками додається).20.03.2024 року між ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» та ТОВАРИСТВОМ з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС») було укладено договір факторингу N?20/0324-01 відповідно до якого клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. відповідно до реєстру боржників N?11 від 11.09.2024 до Договору факторингу N?20/0324.01 укладеного між ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором N? 310103466.27 лютого 2025 року між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «САПБ», позивач) укладено договір факторингу N?27/0225-01 (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «САПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»* приймає належні ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (копія витягу з договору факторингу додається). Згідно п. 2.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату наумовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до реєстру прав вимоги N? 2 від 27 лютого 2025р. до договору факторингу N? 27/0225-01 від 27 лютого 2025 (витяг з реєстру прав вимоги N?2 додається), ТОВ «ФК «САПЬ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 692,00 грн., з яких:??9 800,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; ??19 992,00 грн. - сума заборгованості по процентам;??4 900,00 грн. - неустойка. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 27 лютого 2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 310103466 в розмірі 34 692,00 грн., з яких:??9 800,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; ??19 992,00 грн. - сума заборгованості по процентам;??4 900,00 грн. - неустойка. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 310103466 в розмірі 34 692,00 грн., з яких:?? 9 800,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; ??19 992,00 грн. - сума заборгованості по процентам;??4 900,00 грн. - неустойка. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, представником [PERSON] на адресу суду було надано відзив на позовну заяву згідно якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на те, що на підтвердження перерахунку кредитних коштів первісним кредитором, позивач надав до суду платіжну інструкцію від 08.07.2024 року, відповідно до якої ТОВ «Оптимальні кредити», через АТ «Райффайзен Банк», переказало кошти, у сумі 9800 грн, згідно договору № 310103466 від 08.07.2024, [PERSON] , код 3064100586, для зарахування на платіжну картку № 4149-49XX-XXXX-4861. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Надане платіжне доручення не відповідає вимогам встановленим ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» оскільки не містить підпису і печатки представника АТ «Райффайзен Банк», відповідального за здійснення вище вказаної платіжної операції. З урахуванням викладеного позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника). 08.12.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20.03.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» був укладений договір факторингу № 20/0324-01 відповідно до якого ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» зобов`язується відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується прийняти належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 24-29). 27.02.2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 27/0225-01 відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» зобов`язується прийняти належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 30-31). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором на загальну суму 34 692,00 грн. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, отже, позивач має право на стягнення заборгованості в повному обсязі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved