Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач ТОВ "ФК "Кредит-капітал" звернулося до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №6943665 від 02.12.2022 у розмірі 21008,40 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 грудня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №6943665, згідно якого відповідачці надано грошові кошти в сумі 5600 грн., які були перераховані на рахунок її платіжної картки. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму, однак вона зі свого боку умови кредитного договору не виконала. 27.04.2023 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, згідно якого відбулося відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до виписки з особового рахунка, сума заборгованості [PERSON] становить 21008,40 грн., з них: за кредитом - 5040 грн., за відсотками - 15408,40 грн., за комісією за видачу кредита - 560 грн. Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру №№2048191, 2048218 від 26.11.2025, за параметрами на особу - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , дані не знайдено. На запит суду з Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області 28.11.2025 надійшла відповідь про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає. З відповіді №28657074 від 01.12.2025 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС, за РНОКПП - [NUMBER] значиться [PERSON] . Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру №2070521 від 01.12.2025, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отримані судом дані на [PERSON] та [PERSON] в яких співпадають дата народження, РНОКПП та місце реєстрації вказують на те, що [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 02 грудня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6943665. Згідно умов договору, анкети-заяви на кредит, паспорта споживчого кредиту, відповідачка отримала кредит в розмірі 5600 грн, строком на 15 днів з 02.12.2022 (дана надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періода. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.12.2022 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 17.03.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.12.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше 17.03.2023 (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1820 грн. в грошовому виразі та 94,072 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) 16940 грн. в грошовому виразі та 1052 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7420 грн., за весь строк кредитування - 22540 грн. Комісія за надання кредиту 560 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1260 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 15120 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит № 6943665 від 02.12.2022, дата видачі кредиту/дата платежу - 02.12.2022, 17.03.2023, кількість днів у розрахунковому періоді - 105; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 5400,00/22540,00 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 5600 грн., проценти за користування кредитом - 16380,00 грн., комісія за надання кредиту - 560 грн., реальна річна процентна ставка - 1052 %, загальна вартість кредиту - 22540 грн. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "Мілоан", [PERSON] , [INFO] , з якою укладено договір про споживчий кредит №6943665 від 02.12.2022 ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальницею підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - V51301, який відправлено позичальниці 02.12.2022 о 8:41:37 на номер телефону [NUMBER] . З платіжного доручення 88243374 від 02.12.2022, вбачається, що ТОВ "Мілоан" згідно договору 6943665 перерахувало [PERSON] кошти в розмірі 5600 грн. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан", [PERSON] за кредитним договором №6943665, 02.12.2022 надано кредит в сумі 5600 грн., з 03.12.2022 по 17.12.2022 нараховані проценти згідно п.1.5.2 договору, з 18.12.2022 по 01.01.2023 нараховано проценти згідно п.п.1.5.2, 2.3.1.1 договору, з 02.01.2023 по 01.04.2023 нараховано проценти згідно п.п.1.6, 2.3.1.2 договору. 02.12.2022 нараховано комісію за оформленні кредиту в сумі 560,00 грн. 13.12.2022 сплата процентів по кредиту - 560 грн., сплата комісії за пролонгацію - 560 грн., сплата тіла кредиту - 560 грн., нарахування комісії за пролонгацію - 560 грн. 27.04.2023 між ТОВ "Мілоан" (кредитор) та ТОВ "ФК "Кредит - капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитро приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 27.04.2023 до договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, укладеного між ТОВ "Мілоан" (клієнт) та ТОВ "ФК "Кредит - капітал" (новий кредитор), кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 27.04.2024 кількістю 2188, загальна сума заборгованості (кредитного портфелю) - 29806267,37 грн. З витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, ТОВ "ФК "Кредит-капітал", вбачається, що боржник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 6943665 від 02.12.2022, в розмірі 21008,40 грн., з яких: 5040 грн. - залишок по тілу кредиту, 15408,40 грн. - залишок по відсоткам, 560 грн. - залишок по комісії. Відповідно до платіжної інструкції №71170 від 27.04.2023, ТОВ "ФК "Кредит-капітал" ТОВ "Мілоан" здійснило оплату згідно договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, в сумі 822012,02 грн. 26 серпня 2025 року між ТОВ "Мілоан" (кредитор) та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" (новий кредитор) укладено додаткову угоду № 1 до договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023. 04.11.2025 позивачем направлено [PERSON] претензію про те, що 27.04.2023 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" був укладений договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №6943665 від 02.12.2022, з терміном повернення кредиту до 01.04.2023. Відповідно до умов кредитного договору вона зобов"язана у встановлений строк повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Вимагають виконати зобов"язання протягом 3 днів та негайно погасити заборгованість в сумі 21008,4 грн. З виписки з особового рахунка за кредитним договором №6943665 від 02.12.2022, [PERSON] , наданої ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", вбачається, що 02.12.2022 [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору №6943665 від 02.12.2022. Заборгованість станом на 12.11.2025 складає 21008,40 грн.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5040 грн., за комісіями - 560 грн., за процентами - 15408,40 грн. Заборгованість не погашена. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У справі встановлено, що договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст. 11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем поданими доказами доведено виконання ТОВ "Мілоан" своїх зобов"язань за договором в повному обсязі, а саме - відповідачці було надано кредит в сумі 5600 грн., який перерахований на її банківську картку. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти повністю не повернула. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 21008,40 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 5040 грн., за відсотками - 15408,40 грн., за комісією - 560 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.3 договору, [PERSON] надано кредит строком на 105 днів з 02.12.2022 по 17.03.2023 (дата надання кредиту складається з пільгового та поточного періодів). Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. Згідно п.п.1.3.1, 1.3.2 договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.12.2022 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 17.03.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.п.1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1260 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 15120,00 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. У той же час, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 01 квітня 2023 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 105 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 17 березня 2023 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. Судом встановлено, що позивачем нараховано відповідачці відсотки за 120 днів, тоді як стягненню підлягають відсотки нараховані в період строку кредиту з 02.12.2022 по 17.03.2023 - 105 днів, розмір яких складає 13140,40 грн. (15408,40 грн.- 2268 грн.). Отже, за 15 днів з 18.03.2025 по 01.04.2023 не підлягають стягненню відсотки в розмірі 2268 грн., з розрахунку: 151,20 грн.х 15 днів = 2268 грн. 13.12.2023 відповідачкою сплачено грошові кошти в розмірі 560,00 грн., які зараховані на оплату комісії за пролонгацію, а оскільки доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять, та не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту, тому вказані сплачені кошти мають бути вирахувані з нарахованих відсотків. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки в розмірі 12580,40 грн. (15408,40 - 2268 - 560 = 12580,40). Отже, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в розмірі 18180,40 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 5040 грн., сума заборгованості за відсотками - 12580,40 грн., сума заборгованості за комісією - 560 грн., що становить 86,54 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 18180,40 грн., так як згідно укладеного договору позивач набув права вимоги до відповідачки. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №Д/7056 наданих послуг на суму 8000 грн. (перерахунок суми наданих послуг протягом року з моменту його підписання) та детальний опис наданих послуг до нього від 12.11.2025. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "ФК "Кредит-капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 8000х86,54% = 6923 грн. 20 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (18180,40/21008,40)х2422,40 = 2096 грн. 31 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial