Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувала на розгляді цивільна справа №946/6434/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. 18.12.2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості задоволені повністю, стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» заборгованість за Договором № 3320050324 від 08.03.2024 року в розмірі 17220,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 22.12.2025 року представником позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» адвокатом Андрущенко М.В. в системі «Електронний суд» сформована заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка зареєстровано судом 23.12.2025 року за Вх.№ 46295. Заява обґрунтована тим, що, оскільки в позовній заяві було зазначено, що позивач, на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення. Також зазначив, що витрати, які позивач поніс на правничу допомогу, складають 5000 грн., а тому просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження розміру понесених сторонами судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, 18.12.2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості задоволені повністю, стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» заборгованість за Договором № 3320050324 від 08.03.2024 року в розмірі 17220,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. У позовній заяві було зазначено, що позивач, на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення. 22.12.2025 року представником позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» адвокатом Андрущенко М.В. в системі «Електронний суд» сформована заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка зареєстровано судом 23.12.2025 року за Вх.№ 46295. Як було встановлено судом, за наслідками розгляду справи по суті, позовні вимоги судом задоволені в повному обсязі, а отже витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне. Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року, укладений між ТОВ «ІННОВА НОВА» та адвокатом Андрущенко М.В., заявку №3748706982 про надання послуг від 26.05.2025 року, акт від 22.12.2025 року №3748706982 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року, платіжну інструкцію №7 від 22.12.2025 року на суму 5000 грн., ордер серії АН №1685828 від 08.05.2025 року. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в контексті критеріїв співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved