Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визначення частки в спільному майні подружжя. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року у справі № 760/26538/24 позов [PERSON] до [PERSON] , про визначення частки в спільному майні подружжя, - задоволено частково; здійснено поділ майна [PERSON] та [PERSON] , а саме квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34097017, житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 47,0 кв.м., що належить їм на праві спільної сумісної власності; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/ 3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34097017, житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 47,0 кв.м.; у задоволенні позову в іншій частині, - відмовлено. 04 грудня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка обгрунтована наступним. 28 листопада 2025 року відбулось останнє засідання у справі, у зв`язку з цим сторона позивача подає заяву про розподіл судових витрат. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надані наступні доказі: 1. Договір про надання правничої допомоги № 10 від 02.07.2024 р., укладений між позивачем - [PERSON] та Адвокатом Трегубенко С.В. Предметом цього договору є надання правничої допомоги в цивільній справі № 760/26538/24 за позовом [PERSON] та [PERSON] про визначення частки в спільному майні подружжя, представлення інтересів [PERSON] в судових засіданнях (п. 2.2 договору). Загальну суму гонорару Адвоката Трегубенко С.В. складає загальна вартість робіт, виконаних Адвокатом під час виконання доручень Клієнта по цьому Договору (п. 5.1 договору № 2 від 07.06.2022 р.). 2 Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4230 від 26.10.2010 р., посвідчення адвоката, ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1467030 від 17.09.2024. Ці документи підтверджують, що правнича допомога надана саме Адвокатом. Окрім вказаних вище документів, разом з цією заявою сторона позивача подає: - Акт виконаних робіт № 1 від 01.12.2025, яким підтверджено факт надання правничої допомоги; - Квитанція до прибуткового касового ордеру № 9 від 02.12.2025, якою підтверджується оплата правничої допомоги в сумі 24 300,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивач у позові вказав, що поніс витрати по сплаті судового збору і очікує понести витрати на правничу допомогу. 02.12.2025 позивач [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу, сплативши Адвокату Трегубенко С.В. гонорар у розмірі 24 300,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Звертає увагу суду, що судовий збір сплачений у розмірі 11 174,16 грн., у тому числі: - 1 211,20 грн., сплачений квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 16 від 18.10.2024; - 9 962,96 грн., сплачений квитанцією ID: 6971-7254-5015-2343 від 10.08.2025. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи викладене, просить у разі задоволення позовних вимог [PERSON] - ухвалити додаткове рішення у цивільній справі 760/26538/24 за позовом [PERSON] та [PERSON] про визначення частки в спільному майні подружжя, яким: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - [PERSON] , судові витрати на правничу допомогу у сумі 24 300,00 грн. - стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 174,16 грн. 05 грудня 2025 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали заяви передані судді Тесленко І.О. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. 19 грудня 2025 року від відповідача до суду надійшли заперечення, які обґрунтовані наступним. Вважає зазначені вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, а у разі їх оцінки судом - такими, що підлягають істотному зменшенню, з огляду на наступне. 1. Часткове задоволення позову виключає покладення всіх судових витрат на відповідача. Рішенням суду у даній справі позовні вимоги були задоволені лише частково. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, покладення на неї усіх заявлених судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу та повної суми судового збору, суперечить вимогам закону. 2. Неспівмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи. Справу розглянуто в межах стандартного цивільного процесу щодо визначення частки у спільному майні подружжя. Вона не містила складних правових питань, не потребувала проведення експертиз, значного обсягу доказів чи виконання значної кількості процесуальних дій. Заявлена сума 24 300,00 грн є явно неспівмірною: - зі складністю справи; - з обсягом фактично виконаних процесуальних дій; - з результатом розгляду справи (часткове задоволення позову). 3. Відсутність доказів необхідності саме такого обсягу правничої допомоги. Надані позивачем договір, акт та платіжні документи не підтверджують: - необхідність залучення професійної правничої допомоги саме в такому обсязі; - фактичний час, витрачений адвокатом на кожну процесуальну дію; - співмірність вартості правничої допомоги зі складністю та тривалістю справи. Сам по собі факт укладення договору з адвокатом та оплати його послуг не є безумовною підставою для покладення таких витрат на іншу сторону. 4. Фактичне користування позивачем спільним майном та відсутність добросовісності. Позивач [PERSON] з 2018 року постійно проживає у спірній квартирі, яка весь цей час перебувала виключно у його користуванні, без виплати їй будь - якої компенсації за користування спільним майном. При цьому позивач ініціював судовий спір без жодних спроб мирного врегулювання, свідомо створивши судові витрати, які тепер намагається повністю перекласти на неї. 5. Нерівність фінансового становища сторін. Вона самостійно утримує двох неповнолітніх дітей та проживає з ними за кордоном. Позивач аліменти не сплачує та фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Водночас позивач має фінансову можливість залучати професійну правничу допомогу, тоді як вона була вимушена захищати свої права в суді самостійно, без адвоката, втрачаючи робочий час та зазнаючи фінансових втрат. 6. Свідоме приховування від суду її фактичного місця перебування та зловживання процесуальними правами. Відповідно до ст. 13 та ст. 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати їх зловживання. Позивач, звертаючись до суду, достеменно знав, що вони фактично проживає за межами України разом з неповнолітніми дітьми, однак свідомо: - не повідомив суд про її фактичне місце перебування за кордоном; - не вжив жодних заходів для належного повідомлення її про подання позову та розгляд справи; - ініціював судовий спір, розраховуючи на її відсутність та обмежену можливість реалізувати право на захист. Такі дії свідчать про недобросовісну процесуальну поведінку позивача та мають ознаки зловживання процесуальними правами з метою отримання процесуальної переваги. Покладення на неї судових витрат за таких обставин фактично заохочує недобросовісну поведінку сторони у цивільному процесі. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу у разі їх неспівмірності, а обов`язок доведення співмірності таких витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідну вимогу. Позивач не довів співмірності заявлених сум. З врахуванням наведеного просила відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з неї: - витрат на правничу допомогу у сумі 24 300,00 грн; - судового збору у сумі 11 174,16 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Оскільки позов було задоволено частково, однак, судом не вирішено питання про судові витрати (зокрема витрати на професійну правничу допомогу), суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного процесуального законодавства. Судом встановлено, що 08 грудня 2025 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено рішення яким позов [PERSON] до [PERSON] , про визначення частки в спільному майні подружжя, - задоволено частково; здійснено поділ майна [PERSON] та [PERSON] , а саме квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34097017, житловою площею 29,7 кв. м., загальною площею 47,0 кв. м., що належить їм на праві спільної сумісної власності; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/ 3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34097017, житловою площею 29,7 кв. м., загальною площею 47,0 кв.м.; у задоволенні позову в іншій частині, - відмовлено. Також, ухвалено стягнути [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір у розмірі 7 325,33 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частини 1- 3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з позовної заяви з якою представник позивача звернувся до суду, в позовній заяві було вказано очікувані витрати на правову допомогу. Таким чином, при зверненні до суду представником позивача було дотримано вимоги ч. ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. За змістом статей 137, 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Тобто, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 158/203/20. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Так, позивачем на підтвердження понесених витрат, надано: - Договір про надання правничої допомоги №10 від 02 липня 2024 року, відповідно до п.1.1. кого адвокат зобов`язався надати клієнту (Кутало В.В.) правничу допомогу з питань захисту та представництва інтересів клієнта у справі з приводу визначення частки у спільному майні подружжя, визначення частки у спільній квартирі подружжя за адресою: [ADDRESS] . В п.5.1. вказаного договору погоджено вартість робіт, а саме: визначено суми за кожну окрему послугу (а.с. 18 - 19); - Акт виконаних робіт від 01 грудня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №10 від 02 липня 2024 року на суму 24 300,00 грн.; - квитанцію до прибуткового касового ордера №9 від 02 грудня 2025 року на суму 24 300,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Трегубенко С.В. укладено Договір про надання правничої допомоги №10 від 02 липня 2024 року, погоджено його суттєві умови. Як вбачається з наданих документів, вони підтверджують реальність понесених витрат, взаємопов`язаність їх з цивільною справою, яка перебувала на розгляді суду. З врахуванням складності справи, суд вважає суму понесених витрат співмірною з виконаною адвокатом роботою, позовними вимогами. Суд критично сприймає твердження відповідача щодо неспівмірності понесених витрат зі складністю справи, оскільки справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, перебувала на розгляді в суді понад рік, у справі було шість судових засідань (підготовче засідання та судовий розгляд), саме за клопотанням відповідача судом неоднаразово було відкладено розгляд справи. Суд також зважає на те, що проживання відповідачки з дітьми та перебування дітей на її утриманні було враховано судом при винесенні рішення по справі. Таким чином, матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, їх реальності. З врахуванням чого, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу. З врахуванням того, що позов було задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 200,00 грн., що розраховано наступним чином: 733 200,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог в розмірі 1/3 вартості майна) х 24300 грн., (сума сплаченого судового збору) / 1 099 800,00 грн., (розмір заявлених позовних вимог в розмірі 1 / 2 вартості майна). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial