Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.07.2021 між Акціонерним товариством «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард») та відповідачем укладено кредитний договір №200352621, відповідно до якого відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит у сумі 30458,97 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги, у тому числі і за укладеним між АТ «Банк Форвард» та відповідачем кредитним договором №200352621 від 02.07.2021. Станом на дату відступлення вимоги, заборгованість відповідача становить 37920,77 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 28233,58 грн. та заборгованості по відсоткам - 9687,19 грн. Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та судовий збір. 30.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 01.07.2021 між АТ «Банк Форвард» та відповідачем укладено кредитний договір №200352621, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 30458,97 грн., строком на 1461 дня з 02.07.2021 по 02.07.2025, зі сплатою процентів на строкову частину основного боргу у розмірі 35% річних. Також умовами зазначеного договору встановлено, що плата за пропущення платежів: першого пропуску - 0 грн., другого (підряд) пропуску - 350 грн., третього (підряд) пропуску - 400 грн., четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд) - 400 грн. Згідно з виписками по банківському рахунку відповідача 02.07.2021 їй був виданий кредит в сумі 30458,97 грн. 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № GL1N426202/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит - капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Банк Форвард», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №200352621 від 01.07.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № GL1N426202/1 від 25.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит - капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №200352621 від 01.07.2021 у розмірі 37920,77 грн., з яких заборгованість по кредиту - 28233,58 грн., залишок по процентам - 9687,19 грн. Згідно розрахунку відповідач має заборгованість у розмірі 37920,77 грн., з яких заборгованість по кредиту - 28233,58 грн., залишок по процентам - 9687,19 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Підписання паспорту споживчого кредиту не означає укладення між сторонами договору про споживчий кредит, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети - заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Банк Форвард» від 01.07.2021 та паспорт споживчого кредиту від 01.07.2021, а також розрахунок заборгованості. Разом з тим, вказані письмові докази не свідчать про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту, домовленість між сторонами про розмір та порядок нарахування процентів за кредитним договором. Суд зазначає, що підписання паспорту споживчого кредиту та сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору не означає укладення між сторонами договору про споживчий кредит та не може бути підставою для стягнення коштів та процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договору від 02.07.2021 №200352621, укладений з відповідачем, становить ту суму, що зазначена у розрахунку заборгованості та витязі з реєстру договорів, право вимоги, за яким було відступлено АТ «Банк Форвард» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Матеріали цивільної справи містять анкету - заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Банк Форвард» від 01.07.2021, відповідно до умов якої відповідачу надано кредит у розмірі 30458,97 грн., строком на 1461 дня з 02.07.2021 по 02.07.2025, зі сплатою процентів на строкову частину основного боргу у розмірі 35 % річних. Проте, ні доказів акцептування даної анкети - заяви позивачем, ні самої угоди про надання споживчого кредиту від 01.07.2021 №200352621, позивач не надав. Зазначене дає підстави для висновку, що договір не є укладеним, оскільки відсутні докази того, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості у вигляді відсотків, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Однак, з наданих позивачем виписок про рух коштів по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 19.05.2012 по 10.06.2023 та з 11.06.2023 по 24.07.2024 вбачається, що відповідач використав на власний розсуд грошові кошти в розмірі 28233,58 грн. Оскільки відповідач грошові кошти банку повернув не в повному обсязі, то це є порушенням прав позивача та за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України надає йому право вимагати виконання боржником свого обов`язку щодо повернення суми коштів в розмірі 28233,58 грн. Аналізуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 28233,58 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (74,45%) по оплаті судового збору в сумі 1803,48 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5211,50 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 7014,98 грн. (5211,50 грн. + 1803,48 грн. = 7014,98 грн.).

Outcome: partial