Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . За позовом [PERSON] , Кременецьким районним судом Тернопільської області рішенням від 07.02.2020 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25.01.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач абсолютно не цікавиться дитиною та не займається її вихованням. Під час вагітності позивачки не надавав їй жодної допомоги, не цікавився її здоров`ям, а також не забрав її з пологового будинку. З часу народження доньки відповідач участі у її вихованні не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, а лише сплачує аліменти у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, що не задовольняє необхідних потреб. Тому позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . 23.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд за правилами загального провадження. 14.08.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позовної заяви. Вказав, що він постійно надає кошти на утримання дружини та дитини. Заборгованості по аліментах він не має. Крім цього, він надав кошти окремо для дитини та позивачки, так як думав, що відносини налагодяться. Він не має шкідливих звичок, має інтерес до дитини і має бажання приймати участь у її житті та вихованні. Також зазначив, що має сім`ю та на утриманні має дружину і двоє неповнолітніх дітей. Позивачка із дитиною більше трьох років перебувала за кордоном, у зв`язку із чим він не мав прямого контакту із дитиною. Визнає, що певний період він не міг повною мірою виконувати свої батьківські обов`язки через складні життєві обставини, особливо через стан здоров`я. Вважає, що позовна заява подана з метою маніпуляції або впливу на його стосунки із донькою, а не через його недбалість. 10.09.2025 представником позивачки подано відповідь на відзив, за змістом якого вказав, що відповідач ніколи не надавав кошти на утримання позивачки та дитини в добровільному порядку. Сама лише сплата аліментів не може свідчити про виконання батьківських обов`язків та повноцінну участь у житті дитини. Також вказав, що відповідач не зазначає, які заходи він вживав для відновлення контактів із дитиною. З лютого 2023 року позивачка із дитиною періодично перебуває за кордоном, але декілька разів на рік приїжджає додому. Незважаючи на це відповідач жодного разу не навідав доньку. Також відповідач не зазначив, які ж саме складні життєві обставини перешкоджали йому брати участь у вихованні доньки протягом майже шести років. 19.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Булава О.П. позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, що вказані у заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Галіяш В.О. в судовому засіданні заперечили проти позову. Просять відмовити у задоволенні вказаного позову з підстав, що вказані у відзиві на позов. Відповідач пояснив, що оскільки позивачка чинити перешкоди у його спілкуванні в дочкою тому Лопушненською сільською радою затверджено графік побачень із дочкою. Представник Служби у справах дітей Лопушненської сільської ради Демків Н.А. в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та підтримала наданий висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дитини. Дослідивши матеріали справи,заслухавши сторони та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.04.2018 року сторони перебували у шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.2019, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.02.2020 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1300,00 грн. щомісячно та на утримання дружини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.11.2019 року. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25.01.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно актів обстеження на факт проживання від 02.05.2025, виданої Лопушненською сільською радою, [PERSON] розлучена і одна виховує малолітню [PERSON] . На даний час перебуває за межами України разом із дитиною, куди вибула в січні 2023 року. Із довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Ст. Олексинець від 15.04.2025 видно, що дитина [PERSON] проходила періодичні медогляди і проведення профілактичних щеплень в присутності матері і бабусі. Батько у вихованні дитини участі не приймав. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] , заборгованість відсутня, переплата станом на 01.06.2025 становить 640,00 грн. Із характеристики № 311 від 11.08.2025, наданої сільським головою Лопушненської сільської ради слідує, що [PERSON] зареєстрований на проживає в [ADDRESS] , разом із сім`єю. За час проживання в селі Розтоки зарекомендував себе з позитивної сторони, доброзичливий, ввічливий, трудолюбивий. Шкідливих звичок не має, приймає активну участь в громадському житті села. Користується авторитетом серед товаришів. Скарг від сусідів на нього до сільської ради не поступало. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 08.11.2024 року. Із висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Лопушненської сільської ради, що затверджено рішенням виконавчого комітету Лопушненської сільської ради № 101 від 30.09.2025 року, слідує, що орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Лопушненської сільської ради вважає за не доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області № 120 від 31.10.2025 затверджено графік побачень батька [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хресна мама дитини. Знає зі слів матері дитини - позивача по справі, що батько дитини не приймав і не приймає участі у вихованні та матерільному забезпечені дитини. Батько не забирав з роддому доньку [PERSON] та не був на хрестинах, на святкуванні днів народжень дитини. Перебування за кордоном не перешкоджало відповідачу приїхати та перебувати поряд з дитиною у важливі дати. Однак він жодного разу в присутності свідка не бачився з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хресною мамою [PERSON] і точно знає, що відповідач, який є батьком дитини не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Вдома зустрічала позивачку з роддому. Допомагала дитячим одягом, коляскою, дитячим харчуванням та грошима. Бачила відповідача лише на весіллі. В їх будинку по місцю проживання відповідача свідок не перебувала. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. На підставі наведеного аналізу норм матеріального Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 23.12.2020 року у справі№ 522/21914/17 висловився про те, що при вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. У цій же постанові КЦС ВС вказав на те, що питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості батька та його поведінці. Факт заперечення батька проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем зустрічного позову, апеляційної та касаційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У зв`язку з цим суд бере до уваги, що під час розгляду цієї справи відповідач зайняв послідовну позицію та твердо заперечував проти позбавлення його батьківських прав, посилаючись на відсутності його вини в тому, що його спілкування з дитиною не відбувається. Тим самим відповідач проявив інтерес до дитини та заінтересованість у збереженні за ним батьківських прав. Суд враховує, що відповідач веде соціально позитивний спосіб життя, заборгованості зі сплати аліментів не має, шкідливими звичками не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно та, як вже було зазначено, бажає мати та реалізовувати батьківські права щодо своєї доньки. Надані сторонами докази не надають суду підстав для висновку, що в діях відповідач є ознаки саме ухилення від виконання батьківських обов`язків як винуватої поведінки, оскільки як письмові докази, так і пояснення сторін та показання свідків вказують скоріше на існування особистого конфлікту між позивачем та відповідачем, який є перешкодою для налагодження між ними нормального людського контакту взагалі, та з приводу участі відповідача у вихованні дитини зокрема. На наявність такого конфлікту вказує, зокрема, те, що навіть під час розгляду цієї справи сторони свої вимоги та заперечення обґрунтовували не стільки дотриманням інтересів дитини, скільки намаганням переконати суд у неналежному моральному обліку протилежної сторони. Однак сторони повинні враховувати, що моральна відповідальність за відсутність взаєморозуміння у цьому питанні покладається на обидві сторони. Суд констатує, що позивач не надала переконливих доказів на підтвердження того, що для кращого захисту інтересів дитини немає іншого виходу, ніж позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON] . Однак, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приймає аргументи позивача, оскільки з письмових доказів судом встановлено, що участь [PERSON] є недостатньо належною у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому його слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. За таких підстав, суд вважає, що за найменшого шансу, завжди слід надавати можливість зберегти родинні відносини батька та дитини, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення і про необхідність надання батьку можливості змінити ставлення до виховання дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим попередити [PERSON] , [INFO] , про необхідність цієї зміни і покласти на службу у справах дітей контроль за виконанням ним своїх батьківських обов`язків. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed