Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить визнати недійсним заповіт [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , посвідчений 22 травня 2017 року секретарем Виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області Черкас Марією Петрівною, зареєстрований в реєстрі за № 2. А також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 14 серпня 2018 року приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської області Рудою Світланою Василівною, зареєстроване в реєстрі за № 623, яке видане [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер його батько позивача [PERSON] . Після його смерті виявилось, що батько перед смертю склав заповіт в якому заповів все своє майно сестрі позивача. Позивач вважає, що заповіт померлого [PERSON] , посвідчений 22 травня 2017 року секретарем Виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області Черкас М.П., зареєстрований в реєстрі за № 2, є недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не відповідало його волі та не було вільним. Позивач зазначає, що з оспорюваного заповіту вбачається, що замість [PERSON] такий був підписаний [PERSON] , а його зміст зачитаний свідками [PERSON] та [PERSON] . У заповіті вказано, що такий не був підписаний заповідачем [PERSON] у зв?язку з тим, що він через поганий зір і хворобу не міг його підписати. Водночас, у заповіті не конкретизовано, через яку саме хворобу заповідач не міг самостійно підписати заповіт. Не зазначено у заповіті також те, яку гостроту зору мав [PERSON] . Позивач вважає, що записи в заповіті про те, що [PERSON] через поганий зір і хворобу не міг самостійно прочитати і підписати заповіт є недостовірними, оскільки він мав можливість самостійно прочитати і підписати заповіт. Позбавлення заповідача можливості складання, прочитання та самостійного підписання заповіту свідчить про відсутність його вільного волевиявлення на укладення заповіту. Ухвалою судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача- адвокат Кінаш Д.В. позовні вимоги підтримали. Позов просять задоволити. Відповідачка [PERSON] , та представник відповідача -адвокат Гайова Г.Б. в судовому засіданні позову не визнали, просила в такому відмовити. Представниця відповідачки вважала, що жодних доказів того, що заповіт складений особою, яка не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, суду не надано. Заслухавши покази сторін та свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Позивач [PERSON] дав суду такі покази. Він народився і до досягнення 30 років (до 2002 року) проживав з батьками. Після одруження проживає в с.Малі Ланки. До батьків регулярно приїжджав (по різному: міг 2 рази в день, міг 2 рази на тиждень). Сестра приїжджала на вихідних лише. Загалом в батька було троє дітей і позивач вважає, що всі троє мають право претендувати на батьківське майно. Його батьку було 75 років і він дійсно мав проблеми із здоров`ям, але це стосувалось ніг йому дійсно було складно пересуватись. З зором і руками ніяких проблем не мав. Свідок [PERSON] (дружина позивача) дала такі покази. Вона з чоловіком проживають в сусідньому селі. Стверджувала, що часто приїжджала та доглядала за тестем до самої його смерті. Її тесть дійсно погано пересувався (за допомогою ходуль), але проблем з зором і руками не мав, був адекватний і при розумі. При посвідченні заповіту її не було. Після смерті тестя, відповідачка повідомила, що заповіт складено на неї. Секретар сільської ради Черкас казала, що заповіт на чоловіка. Відповідачка [PERSON] дала суду такі покази. Позивач є ї молодшим братом, проживає в сусідньому селі і перед смертю батька до батьків рідко приїжджав. Батько дійсно пересувався в основному по хаті і за допомогою палочки. Проблем з руками не мав. Зір мав не дуже добрий, але сусідів ніби впізнавав. Під час складання заповіту її не було, а відповідно жодного тиску чи впливу на волю батька вона не могла чинити. На скільки вона знає, складанням заповіту займалась мати. Їй відомо, що під час складання заповіту були присутні сусіди. Це вже не перший позов, який її брат подає до суду і намагається скасувати заповіт. Свідок [PERSON] дала такі покази. Вона працювала секретарем сільської ради, коли до неї звернулась дружина спадкодавця [PERSON] і повідомила, що чоловік бажає скласти заповіт на доньку, а тому попросила її прийти до них додому для його посвідчення. Вона підготувала бланк заповіту і прийшла до них додому. [PERSON] чітко і не двозначно висловив свою волю заповісти майно доньці, яка його останнім часом доглядає. Розповів, що син останнім часом не приїжджає. Коли прийшов час підписувати заповіт, - то вона помітила, що в нього трясуться руки, буква на букву заходила і він не міг зробити запис в заповіті. Після чого вона звернулась до його дружини, щоб та знайшла ще трьох свідків. Повернувшись за деякий час новим бланком заповіту, свідок [PERSON] підписала заповіт від імені спадкодавця, а двоє інших свідків ( [PERSON] та [PERSON] ) це підтвердили. Щодо наявності до цього часу заповіту на позивача, - то про такий їй нічого не відомо і нею такий не складався. Свідок [PERSON] дала суду такі покази. Вона є сусідкою та знала [PERSON] з 2012 року. Він останнім часом дійсно мало пересувався і часто знаходився на ганку. Одного дня до неї прийшла дружина [PERSON] і просила прийти і засвідчити заповіт чи дарчу. Коли вона прийшла до них до дому, то [PERSON] був у свідомості, однак в нього тряслись руки. Чи це через вік чи якась хвороба вона не знає. На скільки вона пам`ятає, майно мало перейти на доньку, яка його доглядала і зараз доглядає матір [PERSON] . Наскільки свідок пам`ятає даний заповіт йому хтось зачитував і перепитували чи все вірно. Після цього вони всі його підписали ( [PERSON] і [PERSON] пам`ятає, і ще хтось був, але згадати не могла). Свідок [PERSON] дала практично такі ж покази. Її попросила прийти дружина [PERSON] . Пригадує, що там була секретар сільської ради [PERSON] , Поберезька та [PERSON] (покійний). Спадкодавець був при пам`яті та розумі. Не міг сам написати бо тряслись руки і рядка ніби не бачив добре. Пам`ятає, що її (як вчительку) вибрали з решти, що зробити якийсь запис в заповіті. Зі змісту заповіту [PERSON] все своє майно ніби доньці і свою волю підтвердив. З огляду на те, що пройшло багато часу не може пригадати чи він читав цей заповіт сам чи хтось йому читав. З долученої копії заповіту вбачається, що заповіт від імені [PERSON] було складено 22.05.207 року секретарем сільської ради Черкас та в присутності свідків Поберезька та [PERSON] , а підпис від імені спадкодавця було поставлено [PERSON] . Сам текст заповіту виготовлений ймовірно на комп`ютері і лише в графі «Свідки» та «Підпис» є записи зроблені від руки. З медичної картки [PERSON] вбачається, що будь-які записи, які підтверджували факт звернення до окуліста чи скарги хворого на зір чи роботу рук відсутні. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. Загальні вимоги до форми заповіту встановлено статтею 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України, згідно якої, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно із частиною третьою статті 45 Закону України «Про нотаріат» якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її та в нотаріуса присутності цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочину за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Як вбачається з обставин даної справи 22 травня 2017 року секретарем Виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області Черкас М.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2, померлий [PERSON] заповів все його майно дочці [PERSON] , яка 14.08.2018р. отримала свідоцтво про право на спадщину . У заповіті вказано: «У зв`язку з тим, що [PERSON] не може сам прочитати і підписати текс заповіту, через поганий зір та хворобу заповіт посвідчується у присутності двох свідків, які зачитують текст даного заповіту , а також, текст заповіту, згідно ст.207 ЦК України , підписано [PERSON] » «Заповіт посвідчено в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] ». Свідки письмово написали, що зачитали цей заповіт вголос заповідачу та підписала його. Вони не є спадкоємцями за заповітом, членом сім`ї та близьким родичем спадкоємця за заповітом». З показів свідків зазначених в заповіті вбачається, що [PERSON] не міг в цей момент здійснити відповідний запис в заповіті та його підписати, а його дійсна воля відповідає змісту оскаржуваного заповіту. Водночас покази позивача та його дружини (щодо існування та/чи складання заповіту на його користь) свідком [PERSON] не підтверджені. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт, що волевиявлення [PERSON] не було вільним суду не надано. Сам факт відсутності записів в медичній картці хворого, сам по собі не свідчить про неможливість з певної причини підписати заповіт в певний момент часу, а не згода позивача зі змістом такого заповіту не може бути підставою для визнання його недійсним. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстав визнавати заповіт недійсним немає. заявлений позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у позові відмовляється, судовий збір з відповідачки не стягується.

Outcome: dismissed