Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 21.06.2023 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за № 151. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки, тому вона просить розірвати шлюб. Згідно ухвали судді Обухівського районного суду Київської області від 08.09.2025 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - передано до Трускавецького міського суду Львівської області за підсудністю. 24.11.2025 справа надійшла до Трускавецького міського суду Львівської області. Ухвалою судді Трускавецького міського суду Львівської області від 24.11.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 23.12.2025 року на 10.00 год. Позивачка у позовній заяві зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не надав, відсутні і його заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше та відповідачем не подано відзиву у встановлений судом строк. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 21.06.2023 сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за № 151, що стверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією витягу із акту про народження №G748/2024, яка знаходиться в матеріалах справи. Сімейне життя у сторін не склалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні життєві цінності та погляди на життя. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, що після розірвання шлюбу вона бажає залишитися на прізвищі [PERSON] є законним та обґрунтованим. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак в позовній заяві позивачка просить не розподіляти судові витрати, тому такі не підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved