Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.08.2023 року ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] уклали кредитний договір (оферти) № 21.08.2023-100003314. Відповідач під час укладення кредитного договору № 21.08.2023-100003314 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 21.08.2024, строком на 70 днів. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 29.10.2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 18 540,01 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000,00 грн., по процентам в розмірі 8 190,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Перемишлянського районного суду у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв, про розгляд у справи у загальному провадженні від сторін не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Тимошик І.Я. подав клопотання про витребування доказів у АТ ПУМБ, інформацію кому належить платіжний рахунок [NUMBER] хх-хххх-6171 та допитати свідка [PERSON] , яка може підтвердити, що на момент заведення споживчого кредиту, від її імені, вона перебувала за межами України, а її телефонний пристрій перебував в [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України - учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Ч.1 ст.83 ЦПК України, передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Оскільки відповідач пропустила строк на подання клопотання про витребування доказів і не обґрунтувала неможливість його подання у встановлений строк, відповідно суд залишає його без задоволення. Щодо клопотання відповідача про допит свідка [PERSON] , то суд критично оцінює посилання відповідача, що свідок може підтвердити факт перебування телефону відповідача у неї, в той момент коли остання перебувала за кордоном, оскільки це по своїй суті шахрайство і доказом таких дій слугувала б заява до відділення поліції, щодо шахрайських дій відносно неї, на думку суду відповідач так лише хоче затягнути розгляд справи, розгляд якої проводиться в спрощеному судовому засіданні і відповідач не заявляв клопотань про перехід до загального провадження. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 р.). Судом встановлено, що 21.08.2023 року ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] уклали кредитний договір (оферти) № 21.08.2023-100003314. Відповідач під час укладення кредитного договору № 21.08.2023-100003314 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 21.08.2024, строком на 70 днів. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 29.10.2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 18 540,01 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000,00 грн. та по процентам у сумі 8190,01 грн. Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобов`язальне право, виконання зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, позивачем по справі, по укладеному договору, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена позивачем сума підлягає стягненню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 2422,00 грн.

Outcome: approved