Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору оренди, в якій позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором оренди житлового приміщення № 22/235 від 22 листопада 2022 року у розмірі 12 035 грн. Позовна заява мотивована тим, що 22.11.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 22/235, за умовами якого відповідач прийняв у тимчасове платне користування житлову кімнату [ADDRESS] , вартість щомісячної оренди визначено у 2500 грн. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 13 035грн., яка складається із 7500 грн. заборгованості із орендної плати за період з 22.02.2023 по 22.05.2023, 877, 19 грн. плати за спожиті комунальні послуги за травень 2023 року з розрахунку за 22 календарні дні оренди, 1802, 58 грн. плати за спожиті комунальні послуги за квітень 2023 року, 2 856, 13 грн. плати за спожиті комунальні послуги за березень 2023 року. За вирахуванням гарантійного платежу у сумі 1 000 грн., загальний розмір заборгованості відповідача становить 12 035 грн. В добровільному порядку відповідач відшкодовувати суму орендної плати відмовився та покинув орендоване житлове приміщення без попередження. 07.02.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Зуєвич Л.Л. 06.03.2025 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання. Примірник позовної заяви з додатками було скеровано за відомим місцем проживання відповідача. 30.05.2025 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Застрожнікової К.С. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Тому, суд розглянув справу за наявними доказами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне. 22.11.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди житлового приміщення 22/235, за умовами якого орендодавець [PERSON] передав у тимчасове користування відповідачеві [PERSON] житлову кімнату [ADDRESS] . Згідно з п. п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.3.4., 4.3.5. Договору оплата за орендоване приміщення складає 2500 грн. в місяць, та вноситься наперед не пізніше 22 числа кожного місяця. Орендар додатково сплачує: телефонні перемовини, електроенергію, холодну воду, гарячу воду, газ, комунальні послуги сплачує орендар. Згідно з п. 4.3.6 Договору при підписанні договору Орендар вносить гарантійну суму у розмірі 1 000 грн., котра повертається по закінченню договору оренди, при умові дотримання всіх умов договору. Відповідно до п. 5.1. Договору даний договір вступає в силу з 22.11.2022 і діє до 22.05.2023 року. Із поданих до суду квитанцій вбачається, що позивачем сплачено комунальні платежі за вказаною адресою на загальну суму 5 535, 90 грн. за березень, квітень, травень 2023 року, що підтверджується доданими до позову квитанціями. Доказів, на підтвердження обставин сплати на користь позивача суми орендної плати за період з 22.02.2023 по 22.05.2023, тобто за три місяці, відповідач до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частина 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши зазначений договір оренди, на умовах, викладених у ньому, Відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 ст. 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, з підстав невиконання відповідачем зобов`язань за Договором оренди, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в загальному розмірі 7 500 грн., за три місяці користування житловою кімнатою, тобто за період з 22.02.2023 по 22.05.2023, а також витрати, пов`язані із оплатою житлово-комунальних послуг, обов`язок із сплати яких було покладено на відповідача, та які були сплачені позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди, у загальному розмірі 5 535, 90 грн., що за вирахуванням авансового внеску у розмірі 1 000 грн., становить 12 035 грн. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Положеннями ст.89ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявниху справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а такождостатність івзаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі,мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1200 грн.

Outcome: approved