Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Короткий опис справи та позиція позивача. [PERSON] (далі Позивач) звернувся із позовною заявою до [PERSON] в обґрунтування якої зазначив, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві спільної сумісної власності та його дружині [PERSON] . Після смерті дружини [PERSON] відкрилася спадщина на частки зазначеної квартири. 12 квітня 2005 року державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] набув право власності на частки квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] 20.11.2018 року, свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру видано його дружині [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 07.12.2021 року свідоцтво про право на спадщину, видане Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою визнано частково недійсним , а саме у частині права власності квартири [ADDRESS] . Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом Батовою Л.Г. від 21.05.2019 на квартири [ADDRESS] . Для оформлення права власності на частки квартири [ADDRESS] Позивач звернувся до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування на обов1язкову частки квартири [ADDRESS] . Прохав: -Встановити факт належності [PERSON] спадкового майна у розмірі обов`язкової частки після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] на квартиру [ADDRESS] . -Визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] на частки квартири [ADDRESS] . Позиції сторін Представник Позивача адвокат Грищенко І.В. підтримала позовні вимоги, прохала задовольнити. Відповідач заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Батова Л.Г. разом із копією спадкової справи, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа державний нотаріус Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України Черниш Є.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Сьому Дніпровську державну нотаріальну контору та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батову Л.Г., та прохав суд: встановити факт належності [PERSON] спадкового майна у розмірі обов`язкової частки після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] на квартиру [ADDRESS] . Визнати за Позивачем право власності у порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] на частки квартири [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2021 (набрало законної сили та не оскаржувалося) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Л.Г. про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину задоволені. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 12.04.2005 року зареєстроване в реєстрі за № 1-4883, а саме, в частині права власності на частину квартири [ADDRESS] та визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. 21.05.2019 року зареєстроване в реєстрі за № 1643, а саме, в частині права власності на частину квартири [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені вищевказаним судовим рішенням, а саме факт прийняття спадщини Позивачем, і саме обов`язкової частки після смерті дружини [PERSON] , не потребують додаткового доказування. Спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до спадкоємців. Здійснюється воно за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Про це повідомляє пресцентр Урядовий портал. Згідно зі статтею 1235 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Він може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. Проте заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус при посвідченні заповіту зобов`язаний роз`яснити заповідачу зміст статті 1241 Кодексу про право на обов`язкову частку у спадщині. А при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині (стаття 69 Закону України «Про нотаріат»). Перелік таких осіб визначено статтею 1241 Кодексу. Так, відповідно до частини першої вказаної статті малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова) зазначено, що «при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , 03.12.1960 року уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 16.10.2019 року, копією паспорта позивача. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно із довідкою № 17787 від 04.11.2019 року, позивач, як співвласник житла, з 07.09.1976 року зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . З 22 липня 1997 року позивачу призначена пенсія за віком, що підтверджується копією його пенсійного посвідчення, що міститься у матеріалах справи. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 15.11.1994 року, у порядку приватизації державного житлового фонду [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . 30 жовтня 2019 року завідуючою Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину покійної дружини з тих підстав, що право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2019 року, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Батовою Л.Г. 21.05.2019 року за реєстровим № 1643, є власницею частки квартири [ADDRESS] . Власником іншої частки нерухомого майна є позивач. Ще раніше, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4883 від 12.04.2005 року, власником частки квартири був [PERSON] . З оглянутої судом копії спадкової справи № 127/2005, що заведена Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] , встановлено те, що 11.02.2004 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини покійної [PERSON] , яка залишила на його ім`я заповіт. Так, 12.06.2004 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1086, відповідно до якого усе своє майно заповіла [PERSON] . У матеріалах нотаріальної справи міститься довідка ВАТ «ДАРЗ-2» про те, що [PERSON] була зареєстрована і проживала у квартирі [ADDRESS] . 12.04.2005 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 1-4883, відповідно якого [PERSON] набув право власності на частку квартири [ADDRESS] . З наданої приватним нотаріусом Батовою Л.Г. копії спадкової справи № 10/2019 до майна померлого [PERSON] встановлено те, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті свідоцтво про право на спадщину у вигляді частки квартири [ADDRESS] видано 01.05.2019 року за реєстровим № 1643 на ім`я відповідачки. Отже, судом встановлено, що Позивач станом на день відкриття спадщини був непрацездатним, а тому йому, незалежно від змісту заповіту, належить половина частки, як обов`язкова частка, спадкового майна після смерті дружини [PERSON] на спірну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2021 року (набрало законної сили 18.01.2022 року) встановлено, що дослівно: «Позивач на момент смерті його дружини [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини, вже досяг пенсійного віку і набув статусу непрацездатної особи, а тому мав право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Позивач спадщину прийняв, оскільки постійно та безперервно проживав з 1979 року у приватизованій пізніше квартирі разом із спадкодавцем [PERSON] . Позивач від спадщини своєї дружини не відмовлявся. Видача нотаріусами свідоцтв про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] , до складу якої увійшла обов`язкова частка у спадщині, належна непрацездатному позивачу, призвела до порушення його права власності на спадщину, яке виникає з моменту відкриття спадщини», зважаючи, що державним нотаріусом Сьомої Дніпровської нотаріальної контори Черновською Л.Г., відмовлено 24.12.2021 року у проведенні нотаріальних дій через відсутність у тексті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2021 року визнання, зміни чи припинення речових прав на частини квартири [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що Позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права та пред`явлено позовні вимоги до належного Відповідача, тому суд, дійшов висновку про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, понесені Позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню за рахунок Відповідачки.

Outcome: approved