Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. На адресу\~Ямпільського районного\~суду Сумської\~області,\~через систему\~«Електронний суд»,\~надійшла позовна\~заява Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія Фінтраст\~капітал»,\~яку подав\~представник позивача\~Столітній М.М.\~(діє\~на підставі\~ордеру серія\~АІ №1969468\~від 12.08.2025),\~до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 37099,99 грн. Також просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст капітал» cплачений судовий збір у розмірі 2422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №1551888 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору: сума кредиту складає 4000 грн.; строк кредиту 352 днів: з 12.04.2024 по 30.03.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 16 днів. У період з 12.04.2024 по 24.12.2024 [PERSON] здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1300,01 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1300,00 грн. 24.12.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі договору факторингу №24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до укладеного договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1551888 від 12.04.2024 року загальна сума заборгованості склала 29499,99 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 3999,99 грн., заборгованості за процентами 23500,00 грн., штрафні санкції 2000,00 грн. Станом на дату укладення договору факторингу №24122024 від 24.12.2024, строк дії договору №1551888 від 12.04.2024 не закінчився. А тому в межах строку дії договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.12.2024 по 30.03.2025 (96 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 9600,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІСТАЛ», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №1551888 від 12.04.2024 загальною сумою 39099,99 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 3999,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 23500,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 96 календарних днів 9600,00 грн., штрафні санкції 2000,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на їхню користь суму заборгованості у розмірі 37099,99 грн., з яких сума кредиту 3999,99 грн., сума процентів за користування кредитом 23500,00 грн., нараховані проценти за 96 календарних днів 9600,00 грн.; сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.; зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.09.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Ямпільського районного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 24.10.2025 вищевказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду; задоволено клопотання про витребуваня доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Крім того відповідач був вчасно повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення «судова повістка», однак відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, будь яких клопотань до суду не направив. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ст.247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №1551888 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору: сума кредиту складає 4000 грн.; строк кредиту 352 днів: з 12.04.2024 по 30.03.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 16 днів, стандартна процентна ставка 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Договір підписано з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами електронного копіювання, а відповідачем - електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Н904 (а.с.94-98). Згідно з п.2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Перерахування відповідачу [PERSON] 12.04.2024 кредитних коштів в сумі 4000,00 грн. підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» № 20250116-1034 від 16.01.2025 про успішність операції з переказу 4000,00 грн. на платіжну картку клієнта [NUMBER] від «СЛОН КРЕДИТ», код авторизації - 634067; Банк-еквайр - АТ «ПУМБ (а.с.104). Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» від 06.11.2025 №20.1.0.0.0/7-251103/113259-БТ, встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Повідомлено, що по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 4000,00 грн. від 12.04.2024. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за договором №1551888 про надання споживчого кредиту від 12.04.2024 станом на 15.07.2025 становить 29499,99 грн., з яких 3999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23500,00 грн. заборгованість за відсотками, 2000,00 грн. штраф/пеня (а.с.86-88). 24.12.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 24122024, за умовами якого до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1551888, за яким загальна сума заборгованості склала 29499,99 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 3999,99 грн., заборгованості за процентами 23500,00 грн., штрафні санкції 2000,00 грн.. Згідно розрахунку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за Договором №1551888 від 12.04.2024, заборгованість [PERSON] за відсотками у період з 25.12.2024 по 30.03.2025 (96 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 9600,00 грн.. До позовної заяви долучено копії свідоцтва про реєстрацію фінансових установ, розпорядження про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, статуту, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків якими підтверджується право юридичних осіб на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Таким чином,\~між сторонами\~виник спір\~щодо належного\~виконання умов\~кредитного зобов`язання,\~непогашення відповідачем\~заборгованості за\~ними,\~що є\~порушенням законних\~прав та\~інтересів позивача. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір №1551888 про надання споживчого кредиту від 12.04.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто є належними та допустимими доказами якими підтверджено укладання між сторонами правочину. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, що підтверджується письмовими доказами які містяться у справі, 12.04.2024 року на емітовану картку відповідачки № [NUMBER] перерахувало 4000,00 гривень. Розмір кредитної заборгованості та її складові відповідачка не спростувала, контррозрахунку боргу не надала. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором не заявлялось. Враховуючи норми чинного законодавства України, зазначені вище, встановивши до договір №1551888 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладений між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконані в повному обсязі, й те, що за договорами факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до [PERSON] , вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню у загальній сумі 37099,99 грн. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22, зазначає таке. Застосування ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків. Тобто, можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення. Отже, оскільки заявлені до стягнення позивачем з відповідача за ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, не були предметом судового розгляду і судом не ухвалювалось рішення про їх стягнення за період, що передував ухваленню рішення, а також те, що під час дії воєнного стану, який наразі триває, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовуються до позичальників, які прострочили виконання за кредитними договорами, підстав для стягнення відповідних платежів з відповідача відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦК України немає. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно копії платіжної інструкції №4700 від 12.08.2025 року (а.с.1) при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу в загальній сумі 10000,00 грн., та надано копію акту №9710 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.85-85зв). Адвокат зазначає суму 1640,00 грн за участь у судових засіданнях, складання та оформлення процесуальних документів (відповідь на відзив, письмові пояснення) в сумі 1640,00 грн, проте такі процесуальні дії адвокатом не вчинялись, а документи до суду не подавались, отже є не підтверджені. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Із наданих документів убачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та тим, що справа є малозначною і розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, а також той факт з приводу розгляду таких позовів в Україні вже склалася стала судова практика. Беручи до уваги зазначені вище обставини, за результатом оцінки доказів, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Outcome: approved