Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

До Царичанського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю із Дніпровського районного суду м.Кам`янського надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14.09.2020 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №2924006. За умовами укладеного договору, позичальник отримав кредит у розмірі 7 000.00 грн. на строк 25 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису шляхом введення одноразового ідентифікатора. 21.04.2021 р. між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККАУ-21042021, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" права вимоги за кредитним договором №2924006 від 14.09.2020 р. Заборгованість відповідача становить 22 045.00 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15045 грн. - заборгованість за відсотками. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 22 045.00 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000.00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.97-98). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року поновлено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву по справі та прийняти відзив по справі (а.с.147). Від представника відповідача адвоката Сустав Н.В. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просила зменшити розмір відсотків до 3 325.00 грн. У відзиві на позов зазначила, що тіло кредиту становить 7000.00 грн., строк кредитування 25 днів, стандартна процентна ставка -1.90% в день. Вважає, що заборгованість за відсотками в межах строку кредитування /25 днів/ становить 3 325.00 грн., оскільки строк кредитування не продовжувався, пролонгація не відбувалась. При цьому позивачем відповідно до картки обліку Договору здійснено нарахування відсотків за період з 14.09.2020 р. по 07.01.2021 р., що є більшим строком аніж строк кредитування - 25 днів. Витрати на правничу допомогу просила зменшити до 1000 грн., оскільки вони є неспівмірними зі складністю справи (а.с.135-143). У судове засідання представник позивача адвокат Усенко М.І. не з`явився, подав через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги позивач підтримує (а.с.152-153). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сустав Н.В. у судове засідання не з`явились, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.151, 158). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.09.2020 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2924006 (а.с.29-35). Сума кредиту складає 7 000.00 грн., строк кредиту - 25 днів (п.1.3-1.4 Договору); знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості (п.1.5.1. Договору); стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 Договору (п.1.5.2. Договору). Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. Договору). Строк кредитування може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2-4.5 Договору (п.4.1. Договору). Споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 Договору (п.4.2 Договору). Згідно п.4.3 Договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором "С463795", що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.37). До кредитного договору № 2924006 від 14.09.2020 р. додано графік платежів, згідно якого дата повернення кредиту та сплата процентів 09.10.2020 р., тіло кредиту 7000.00 грн., сума нарахованих відсотків 17.50 грн. (а.с.36). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, згідно листа ТОВ "ФК «Вей Фор Пей" вих.№ 5732-ВП від 18.07.2025 р. перераховано кошти на платіжну картку відповідача № [NUMBER] 14.09.2020 р. в розмірі 7 000.00 грн., номер транзакції 10706194 (а.с.38). Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" від 24.10.2025 р. № 20.1.0.0.0/7-251021/40176 на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 14.09.2020 р. здійснено переказ коштів на суму 7000.00 грн. (а.с.115). Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) до договору №2924006 від 14.09.2020 р., заборгованість відповідача становить 22 045.00 грн., з яких 7 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 15 045 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.40-49). 21.04.2021 р. між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги за кредитним договором № 2924006 від 14.09.2020 р. (а.с.50-58). Відповідно до п.6.2.2 Договору для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредиторові, кредитний договір щодо кожного боржника, докази перерахування коштів (надання кредиту) за кредитним договором та іншу наявну документацію в порядку, передбаченому цим Договором. Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21.04.2021 р. кредитор передав а новий кредитор прийняв реєстр боржників (а.с.60). Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21.04.2021 р. ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 045.00 грн. (а.с.59). Згідно картки обліку договору (розрахунку заборгованості) до договору № 2924006 від 14.09.2020 р. вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 045.00 грн., з яких 7 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 15 045.00 грн. сума заборгованості за відсотками(а.с.40-49). Розрахунок заборгованості здійснено із 14.09.2020 р. по 20.04.2021 р., що є більшим аніж строк кредитування 25 днів. Строк кредиту становить 25 днів, дата повернення кредиту 09.10.2020 р., що передбачено п.1.4 Договору № 2924006 від 14.09.2020 р. та графіком платежів (а.с.29-36). Отже, строк дії кредитного договору становить по 09.10.2020 р. Згідно п.4.3 Договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (а.с.29-35). В період з 14.09.2020 р. по 09.10.2020 р. відповідачем суми на погашення заборгованості за кредитним договором № 2924006 від 14.09.2020 р. не вносились, тим самим строк дії кредитного договору продовжено не було, що передбачено п.4.3 Договору. Тому сума заборгованості за договором становить 10 325.00грн., що складається із тіла кредиту в розмірі 7 000.00 грн. та відсотків в розмірі 3 325.00 грн., нарахованих за 25 днів за стандартною процентною ставкою 1.90% в день від суми кредиту за період з 14.09.2020 р. по 09.10.2020 р. Позивач просить стягнути проценти за кредитним договором у розмірі 15 045.00грн., які нараховані за період з 14.09.2020 р. по 20.04.2021 р. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося 09.10.2020 р., тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Отже, у даному випадку за умовами кредитного договору після 09.10.2020 р. банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір№ 2924006 від 14.09.2020 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків, то суд вважає в цій частині позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на суму 3 325.00 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання згідно договору не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7000.00 грн. та відсотків в розмірі 3 325.00 грн. то суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 325.00грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч.3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.62-63) підтверджує, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за кредитним договором№ 2924006 від 14.09.2020 р., перейшло до ТОВ «ФК «Кредит- Капітал». Всупереч умовам кредитного договору№ 2924006 від 14.09.2020 р. відповідач не виконав свого зобов`язання. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір№ 2924006 від 14.09.2020 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту, відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 325.00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000.00 грн. надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (а.с.66), акт №945 наданих послуг від 05.08.2025 р. (а.с.67); детальний опис наданих послуг до акту №945 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 р. (а.с.68); копія ордера на надання правової допомоги серії №1381377 від 02.07.2025 р. (а.с.69). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник відповідача стверджує, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000.00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та просила у відзиві на позов зменшити розмір правничої допомоги до 1 000.00 грн. (а.с.135-143). Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, зазначивши у поданій до суду заяві про розгляд справи у його відсутність (а. с. 152-153), тому заявлена сума у 8 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №18147 від 19.08.2025 р. про сплату судового збору загальною сумою 2 422.40 грн. (а.с. 83). Враховуючи те, що задоволено 46.84 % позовних вимог (10 325 грн. від 22 045 грн. складає 46.84 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 1 134.65 грн. (2 422.40 грн. х 46.84 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial