Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Ляр Д.Ю. в інтересах позивача за допомогою системи «Електронний суд» 21.01.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20.07.2011 у сумі 89 134,93 гривень, яка наявна станом на 12.12.2024, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 74 611,74 гривень, за відсотками у сумі 14 523,19 гривень. За змістом позовної заяви, відповідачка [PERSON] (попереднє прізвище « [PERSON] ») 20.07.2011 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, ознайомилась з умовами кредитування, протягом строку користування послугами банку також підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківськи послуг із умовами кредитування. Вказану заяву позичальником підписано в системі самообслуговування «Приват24» за допомогою ОТР-пароля. Позивач також вказує, що Банк виконав свої зобов`язання щодо надання банківських послуг, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами, на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка користувалась кредитним лімітом, повертала заборгованість, сплачувала відсотки, проте припинила своєчасно вносити необхідні платежі. Сторонами узгоджено, що у разі порушення зобов`язань відповідачем, на 180-тий день порушення з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та інші платежі за договором, що в розумінні ст.212 ЦК України є відкладальною обставиною. Зазначене стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. Так, в порушення умов договору та ст.509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629 ЦК України відповідачка свої зобов`язання не виконала, не надавала своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом вимагати дострокового виконання заборгованості (ст. 1050, 1054 ЦК України). Станом на 12.12.2024, з урахуванням внесених коштів, за відповідачкою, яка не виконує своїх зобов`язань за договором, утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 74 611,74 гривень, за відсотками за користування кредитом у сумі 14 523,19 гривень, тобто, у загальній сумі 89 134,93 гривень. З вказаних підстав, оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання умов договору, укладеного між сторонами, який не розірваний, крім того, заходи досудового врегулювання спору не є обов`язковими у зазначених правовідносинах, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В. від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.04.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, замінено головуючого суддю Дмитрюк О.В. та 16.04.2025 матеріали цивільної справи передано визначеному головуючому судді Вайнраух Л.А. на підставі протокола повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025. Ухвалою судді Вайнраух Л.А. від 21.04.2025 постановлено прийняти цивільну справу до свого провадження, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визначиено дату, час і місце проведення судового засідання. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України роз?яснено, що у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Представник позивача Стулень С.Ю, в судове засідання не з`явився, позивач за змістом позову, а також зазначений представник позивача на підставі клопотання, вх.№ від 20.08.2025, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача не заперечує в разі виникнення обставин, викладених у ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, викликалася до суду засобами поштового зв`язку, за допомогою направлення судової повістки засобами мобільного зв?язку, що підтверджено матеріалами справи. На виконнаня свого процесуального обов?язку, визначеного абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України, надіслання копії позовної заяви із додатками здійснено стороною позивача при зверненні до суду, що підтверджено належними та допустимими доказами. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача не надано, про причини своєї неявки [PERSON] суд не повідомила, своїм правом на подання заяв по суті справи не скористалась. За приписами ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Відповідну ухвалу постановлено 24.11.2025, що видно з протокола судового засідання, після чого розпочато стадію з?ясування обставин справи та перевірки їх доказами, визначено порядок дослідження доказів, досліджено позовну заяву, оголошено перерву перед дослідженням письмових доказів до 19.12.2025. Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. За матеріалами справи, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Копія засвідченого витягу загальних положень статуту та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ Комерційний банк «Приватбанк» міститься у матеріалах справи. Судом встановлено, що 20.07.2011 відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Крім того, 22.12.2021 відповідачка скерувала оновлену заяву із погодженням із наступними умовами кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, максмиальний розмір якої перевищує суму заборгованості, заявленої до стягнення, визначений п.1.2 договору, тип картки «Універсальна Gold», строк кредитування 12 місяців, з пролонгацією, на споживчі цілі, спосіб надання кредиту безготівковий, без забезпечення, процентна ставка 40,8% річних, фіксована. При цьому, розмір обов`язкового мінімального платежу та пільгового періоду визначені п.2.1.1.2.9, 2.1.1.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, досліджених судом. Вказану заяву про приєднання позичальником підписано в системі самообслуговування «Приват24» за допомогою ОТР-пароля, який сторонами узгоджено як простий електронний підпис, що однозначно ідентифікує особу клієнта. Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів зазначені у п.1.4 заявки. Крім того, клієнт має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування», достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов?язаної з достроковим поверненням. Таким чином, між позивачем та споживачем банківських послуг (позичальником) [PERSON] відповідно до даної заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку підписано договір про надання банківських послуг, із можливістю кредитування. Розмір кредитного ліміту, який поступово збільшувався, підтведжений наявним розрахунком та випискою. Також судом визнається підтвердженим факт постійного користування відповідачем грошовими коштами в рахунок кредитного ліміту згідно з даними виписки за договором за період з 20.07.2011 по 22.12.2024, зокрема, у торгово-роздрібних мережах, для задоволення споживчих потреб позичальника, як і здійснення обов?язкових платежів, поповнення картки тощо. Відповідно до паспорта споживчого кредита (доданого до заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг), підписаного відповідачкою, умови кредитування відповідають вище наведеним положенням, із врахуванням типу картки. Відповідно до розрахунка, наданого позивачем, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.12.2024 дорівнює 89 134,93 гривень та складається з такого: заборгованість за тілом кредиту у сумі 74 611,74 гривень, за відсотками у сумі 14 523,19 гривень. Відсоткова ставка, відповідно до якої нараховані проценти за користування кредитними коштами, відповідає умовам договору, за підвищеною процентною ставкою нарахування не здійснювались. Зазначена сума заявлена до стягнення із урахуванням часткової сплати заборгованості, що видно з виписки, дослідженої судом, а також наведеного вище розрахунка. За змістом заявки-приєднання та п. 2.1.1.3.5 Умов у разі порушення зобов`язань відповідачем, на 180-тий день порушення з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та інші платежі за договором, зазначеною умови не дотримано відповідачем. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються АТ КБ «Приватбанк», як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. У вказаній справі цієї умови в повній мірі дотримано позивачем, тому на правовідносини між сторонами розповсюджуються положення ст.634 ЦК України. За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даній цивільній справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, тіла кредиту та відсотків, нарахованих на вказане тіло. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що АТ КБ "Приватбанк» виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором про надання банківських послуг, а саме, відкрив на ім`я відповідачки картковий рахунок, видав платіжні картки на підставі її заяви про приєднання, на виконання договору встановив ліміт кредиту, який використовувала [PERSON] протягом строку користування карткою (як видно з наявної виписки). Підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача чи заперечень проти списання платежів, які стягувались банком протягом строку користування кредитною карткою, дострокового повернення використаних коштів, на час розгляду справи у її матеріалах немає. Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 12.12.2024 відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконала, сума тіла кредиту та відсотків, нарахованих на існуючу заборгованість, що підтверджено розрахунком, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Як видно з розрахунку, фактично використані позичальником кошти в межах встановленого банком ліміту в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк відповідачем повернуті не були, строк дії договору не завершений, адже відповідно до умов договору пролонгується, що встановлено судом з урахуванням наведених вище доказів. Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у загальній сумі 89 134,93 гривень. Суд враховує правові висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, пр.№ 61-9618св19. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час розгляду справи), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, а також відсотками, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. Позовних вимог про стягнення відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України позивачем не заявлено, як і про стягнення комісій, інших обов?язкових платежів. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2\~422,40 гривень.

Outcome: approved