Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Височанської селищної територіальної громади, третя особа: депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович, про відшкодування моральної шкоди, в якій просить суд: стягнути з Височанської селищної територіальної громади на користь позивача відшкодування завданої йому шкоди депутатом Височанської селищної ради [PERSON] , у розмірі 660 000, 00 грн за порушення його інтересів на своєчасний розгляд судової справи № 520/13053/21. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за його позовом, щодо порушення його прав депутатом О.С. Мірошніковим, 16.11.2021 року, було відкрито провадження в адміністративній справі № 520/13053/21. При відкритті провадження суд зобов`язав [PERSON] у строк не більше 15 днів, з дати одержання ухвали про відкриття провадження, подати до суду, разом з направленням позивачу: відзив на позов, усі докази на підтвердження висловлених аргументів, та на висвітлення обставин спору, письмові пояснення та докази з приводу поважних причин ненадання відзиву на позов, про неможливість подання доказів повідомити суд протягом 5 днів з дня вручення ухвали. Ст.6, ст. 55, п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України визначено суд як окрему гілку влади, що захищає права і інтереси осіб, шляхом винесення рішень, які обов`язкові всім до виконання, у тому числі і депутатами місцевих рад. Ст.2, п.1,п.3 ч.1 ст. 8, ч.3 ЗУ "Про статус депутатів місцевих рад" визначено, що депутат місцевої ради керується інтересами виборців свого округу, зобов`язаний захищати їх інтереси, керуватись загальними принципами порядності, чесності і гідності. Так як вибори в Височанській селищній територіальній громаді відбулись на підставі виборів депутатів у багатомандатному виборчому окрузі, на яких обрано О.С. Мірошнікова депутатом, а в цьому окрузі, позивач є виборцем, так як є мешканцем Височанської селищної територіальної громади, то депутат О.С. Мірошніков повинен керуватись його інтересами, та їх захищати. [PERSON] , в своїй депутатській діяльності порушив права позивача, тому за для їх відновлення звернувся до суду, де мав особистий інтерес своєчасного, на підставі діючого законодавства, неупередженого розгляду судової справи. Суд відкрив провадження за його позовом, і зобов`язав [PERSON] надати відзив по справі, докази і пояснення. Але [PERSON] цинічно проігнорував вимоги суду, норми Конституції і Законів України, які зобов`язують його виконувати судове рішення. Таким чином, [PERSON] порушив його інтерес і право на своєчасний, неупереджений розгляд справи у суді, на підставі змагальності сторін. Вся процедура розгляду справи була порушена цинічними діями [PERSON] , що не надало можливості надання відповіді на Відзив, з викладанням своєї позиції і обґрунтувань, по порушенню і відновленню своїх прав. Враховуючи все вище наведене, змусило позивача звернутись до суду в порядку цивільного судочинства, з відшкодуванням моральної шкоди на загальних засадах. Рух справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Височанської селищної територіальної громади, третя особа: депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович про відшкодування моральної шкоди було направлено до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю. Відповідно до статті 14 ЦПК України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого суддю Карасаву І.О. та передано цивільну справу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Височанської територіальної громади, третя особа: депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович про відшкодування моральної шкоди було прийнято в провадження судді Карасави І.О., призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2024 року заяву про самовідвід судді Карасави І.О. у цивільній справі № 635/1175/22, Провадження № 2/635/1489/2024 задоволено. Справу за позовом [PERSON] до Височанської селищної територіальної громади, третя особа: депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович про відшкодування моральної шкоди передано до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Харківського районного суду Харківської області в порядку, передбаченому частиною 3 статті 14, частиною 1 статті 33 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2024 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Омельник М.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року цивільну справу прийнято в провадження судді Омельник М.М. 29 листопада 2024 року від позивача [PERSON] , до суду надійшла заява про розгляд підготовчого засідання за його відсутності з урахуванням наданих прояснень, обґрунтувань стосовно залучення до розгляду справи належного відповідача та про вирішення питань у підготовчому судовому засіданні, зокрема про залучення до розгляду справи належного відповідача, який має статус юридичної особи і має законне право розпоряджатись майном Височанської територіальної громади Харківської області або здійснити припинення розгляду справи за неможливості притягнути до розгляду справи належного відповідача. 04 листопада 2025 року відповідач [PERSON] надав заяву, в якій прохав ухвалити рішення по цивільній справі №635/1175/24 за позовом [PERSON] до Височанської селищної територіальної громади, третя особа - депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович про відшкодування моральної шкоди, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів, підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи по суті за його відсутності на підставі його позовних вимог та отриманих судом доказів. Представник Височанської селищної територіальної громади в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце підготовчого судового засідання, матеріали справи містять заяву голови Височанської селищної ради Мороза О.В., в якій останній прохав відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Третя особа: депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце підготовчого судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Так, згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. За ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно із п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Аналізуючи норми статей 11 та 23 ЦК України, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як роз`яснено в п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах , тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Судом встановлено, що 16 листопада 2021 року Харківським окружним адміністративним судом прийнято позов [PERSON] до [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради , [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради, [PERSON] , депутата Височанської селищної ради про: 1) визнання дій протиправними щодо голосування 16.02.2021 "за" якими покладено на позивача обов?язок пред?являти водієві талон, виданий Височанською селищною радою, що підтверджує право на безкоштовне перевезення одному напрямку, як додаток до пенсійного посвідчення, депутата Височанської селищної ради Благовестова Миколи Олександровича, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 2) зобов`язання в подальшому утриматись від обмеження будь яким чином прав позивача на пільгове перевезення в автобусних маршрутах приміського сполучення депутатів Височанської селищної ради Благовестова Миколи Олександровича, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 3) встановлення відсутності компетенції вводити позивачу будь які обмеження щодо користуванням правом пільгового перевезення на автобусних маршрутах приміського сполучення у депутатів Височанської селищної ради Благовестова Миколи Олександровича, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, справа № 520/13053/21. 31 січня 2022 року за вих № 05-29/6431/22 Харківський окружний адміністративний суд за результатами розгляду інформаційного запиту від 25 січня 2022 року щодо отримання відповідачами ухвали суду від 16 листопада 2021 року та надходження до суду документів по справі № 520/13053/21 направив повідомлення [PERSON] з якого вбачається, що відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення по справі № 520/13053/21 відповідачами, депутатами Височанської селищної ради: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримано копії ухвали від 16 листопада 2021 року 26 листопада 2021 року, за довіреністю. Відповідно до журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду по справі № 520/13053/21 не зареєстровано надходження документів від вищевказаних осіб. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19). Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Також, суд зазначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу ст. 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Вказана позовна заява [PERSON] пред`явлена до відповідача, а саме до Височанської територіальної громади. Згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи. Це положення жодним чином не заважає використанню зборів громадян, референдумів чи будь-якої іншої форми прямої участі громадян, якщо це дозволяється законом. Конституцією України визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Основного Закону), яке здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, районні та обласні ради (частини третя, четверта статті 140 Конституції України). При цьому, територіальною громадою визнаються жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр (стаття 1 Закону України Закону України від 21.05.97 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", далі - Закон № 280/97-ВР). Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції (частина перша статті 143 Конституції України). Цивільна правоздатність територіальних громад в цивільному обороні визнається Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦК України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Таким чином, територіальна громада є суб`єктом цивільних правовідносин, який бере участь у цих правовідносинах нарівні з фізичними особами, юридичними особами та державою. При цьому визнання за територіальної громадою правоздатності в силу прямої норми ЦК України виключає необхідність одержання такого статусу через державну реєстрацію у якості юридичної особи публічного права. Територіальна громада не є юридичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. До органів місцевого самоврядування належать: - представницькі органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські, районні та обласні ради); - виконавчі органи ради (виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи). Статтею 16 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування визнаються юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Зважаючи на викладене, можна дійти висновку, що територіальні громади реалізують цивільну дієздатність через утворені ними органи місцевого самоврядування, які за законом набувають статусу юридичних осіб та діють від імені та в інтересах територіальних громад. Згідно із частинами 3 та 4 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. Юридична особа сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися. Суд зазначає, що з огляду положення ст.1174 ЦК України належним відповідачем у даній справі, є Височанська селищна рада як орган місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи зазначеного органу. Клопотань про заміну неналежного відповідача або про залучення Височанської селищної ради до участі у справі як співвідповідача [PERSON] не подавав. Як наслідок у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з підстав їх пред`явлення до неналежного відповідача. Разом з тим, позивач не позбавлений права пред`явити позов про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю та діями посадових осіб органу місцевого самоврядування, до належного відповідача, а саме Височанської селищної ради. Згідно п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а тому судові витрати по розгляду цієї справи слід віднести на рахунок державного бюджету. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed