Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У жовтні 2025 року через канцелярію суду представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -ТОВ «ФК «ЄАПБ») Ясницька Н.О. звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані наступним. Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі - ТОВ «Маніфою») та [PERSON] 29 червня 2023 року уклали договір позики № 5779619 відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» надало кредитні кошти в сумі 7000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Маніфою» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 19940,20 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту - 7000 грн та заборгованості за відсотками 12940,20 грн. Згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5779619 від 29 червня 2023 року у розмірі 19940,20 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту - 7000,00 грн та заборгованості за відсотками 12940,20 грн. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 жовтня 2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Банах-Кокус О.В. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 9 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та роз`яснено сторонам процесуальні права. В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено ,що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних усправі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явивсяв судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] 29 червня 2023 року укладено Договір позики № 5779619. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Відповідно до п. 2.3.3 договору сума позики - 7000,00 грн. Згідно з п. 2.3.5 договору дата надання позики 29 червня 2023 року. Відповідно до п. 2.3.4, п. 2.3.6 договору дата повернення позики та загальний строк до 17 вересня 2023 року (80 днів). Відповідно до п. 2.4.1 договору акційна процентна ставка складає 2.490000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційний пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього договору. Відповідно до п. 2.4.2 договору базова процентна ставка складає 2.490000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної додаткової угоди, укладеної сторонами договору. Відповідно до п. 2.4.3 договору основна процентна ставка - фіксована 3,00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено розділом 3 цього договору. Відповідно до п. 2.5 договору позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником в особистому кабінеті. Договір підписаний [PERSON] за допомогою направлення одноразового ідентифікатора - f02504, на контактний номер телефону позичальника (п. 9 договору). Отримання [PERSON] від ТОВ «Маніфою» грошових коштів в сумі 7000,00 грн на його картковий рахунок № [NUMBER] , який зазначено ним у кредитному договорі підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_250617142709 від 17 червня 2025 року, де зазначено, що суму 7000,00 грн через платіжну систему iPay.ua номер транзакції 257213628, перераховано на картку [NUMBER] з призначенням платежу «зачислення 7000,00 грн на карту [NUMBER] ». 28 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики № 5779619 від 29 червня 2023 року (далі - Додаткова угода №1). Відповідно до умов додаткової угоди сторони продовжили строк позики до 16 жовтня 2023 року, строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком. Процентні ставки, що застосовуютьося в межах строку позики: базова процентна ставка, фіксована 2,49000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду, основна процентна ставка, фіксована: 3,00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Також сторони підписали Додаток №1 до Додаткової угоди № 1 - Розрахунок за Додатковою угодою № 1. 28 серпня 2023 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] уклали Додаткову угоду № 2 до договору позики № 5779619 від 29 червня 2023 року (далі - Додаткова угода №2). Відповідно до умов додаткової угоди сторони продовжили строк позики до 31 жовтня 2023 року, строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком. Процентні ставки, що застосовуютьося в межах строку позики: базова процентна ставка, фіксована 2,49000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду, основна процентна ставка, фіксована: 3,00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Також сторони підписали Додаток №1 до Додаткової угоди № 2 - Розрахунок за Додатковою угодою №2. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики станом на 11 січня 2024 року, відповідач частково здійснював оплати на погашення заборгованості, в сумі 5212,65 грн - 28 липня 2023 року, 5229,00 грн та 210,00 грн - 28 серпня 2023 року. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Маніфою» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 19940,20 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту - 7000,00 грн та заборгованості за відсотками 12940,20 грн. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за Договором позики та його припинення відповідач суду не надав та не спростував доказів, наданих позивачем. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно достатті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 7, 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. В силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно статтей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідою фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами відступлення прав вимоги. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у розмірі 19940,20 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту - 7000,00 грн та заборгованості за відсотками 12940,20 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат У силу приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved