Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із позовом, згідно вимог якого просить трудові відносини з ТОВ «МАГНЕТІС» (код ЄДРПОУ: 35311857) припинити, у зв`язку зі його звільненням з посади директора, за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та зобов`язати реєстратора внести зміни в ЄДР для виключення з Єдиного державного реєстру запису про [PERSON] , як директора ТОВ "МАГНЕТІС". В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач обіймає посаду директора ТОВ «МАГНЕТІС», яким не виконуюються поставлені економічні завдання, засновник товариства, ним не опікується і жодної участі у ньому не бере, будь-яких інших найманих працівників не має. Позивач втратив зацікавленість у перебуванні на посаді директора ТОВ «МАГНЕТІС» і бажає змінити своє працевлаштування, проте належного зв`язку із засновником (учасником) Товариства немає, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю), що в сукупності і послугувало підставою для звернення до суду. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. II. Процесуальні дії та рішення суду. 11 вересня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 17 вересня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 18 вересня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи. 01 вересня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 18 грудня 2025 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання, про час, дату і місце призначення якого повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою, не з`явився, заяви по суті або з процесуальних питань до суду не надходили. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. [PERSON] перебуває на посаді директора ТОВ "МАГНЕТІС". Місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНЕТІС», 01103, Україна, місто Київ, вулиця Драгомирова, будинок, 10/10, код ЄДРПОУ: 35311857, дата державної реєстрації 10 серпня 2007 року, місце зберігання реєстраційної справи: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, засновник - [PERSON] , [ADDRESS] . 23 червня 2025 р. [PERSON] написав та направив заяву про звільнення та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів з винесеними на порядок денний питаннями звільнення директора Товариства з дотриманням строків до запланованої дати проведення та надіслав їх за юридичною адресою Товариства. Лист із заявою про звільнення станом на 9 липня 2025 р. Товариством отримано не було. 09 липня 2025 р. лист із заявою про звільнення було повернуто за зворотною адресою. 25 березня 2016 року [PERSON] , [INFO] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 25 березня 2016 року. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 58 Закону України «Про господарські товариства», Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Відповідно до статті 62 Закону України «Про господарські товариства», дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників, організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Тобто, загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства усунути особу від виконання обов`язків члена виконавчого органу в будь-який час і з будь-яких підстав. Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законів про працю України). Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 Кодексу законів про працю України й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст. 38 Кодексу законів про працю України та ст. 145 Цивільного кодексу України, ст. 58, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства» право директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007, та від 29 січня 2008 року № 2- рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «МАГНЕТІС» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася у невжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, ТОВ «МАГНЕТІС» були порушені трудові права [PERSON] , зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову [PERSON] , а відтак його задоволення. V. Розподіл судових витрат. За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved