Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє її представник [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить припинити спільну сумісну власність та встановити спільну часткову власність на квартиру [ADDRESS] , визначивши частки кожного із співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на квартиру по 1/3 частці за кожним; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , як спільна часткова власність. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач звернулася до нотаріальної контори з питання посвідчення договору купівлі-продажу частини квартири [ADDRESS] , житловою площею 49,9 кв.м, загальною площею 84,2 кв.м. Зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло , виданого 29.08.1995 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.06.2023 року. [PERSON] померла [INFO] , її 1/3 частка квартири була успадкована. У спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] залишилося 2/3 частки, договору про визначення часток майна у спільній частковій власності вони не укладали. [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась, згоду щодо розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності не надавала. У зв`язку із тим, що частка [PERSON] у спільному сумісному майні не визначена, посвідчити договір купівлі-продажу частки вищевказаної квартири не є можливим. Постановою нотаріуса Харченко Т.В. було відмовлено у посвідчені договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 01.07.2024 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.02.2025 року закрито підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Мезін В.В. не прибули. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, та шляхом оголошення на офіційному веб сайті Судової влади України, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 серпня 1995 року, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, довідки Харківського районного бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради від 08.05.2023 №657 та Витягу з Державного реєстру речових прав від 12.06.2023, індексний номер витягу 335268050, квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,2 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м,, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із довідки Центру надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Вільхівської сільської ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т.М., відмовлено [PERSON] у посвідчені договору купівлі-продажу частини квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що частка [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] у спільному сумісному майні не визначена, посвідчити договір купівлі-продажу частки вищевказаної квартири неможливо. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на те, що вона не може розпорядитися своєю часткою квартири (продати її), оскільки вона не виділена із спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Нормою ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню й відповідно право спільної сумісної власності на спірну квартиру підлягає припиненню із визначенням часток кожного із співвласників відповідно у розмірах по 1/3 частки. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Враховуючи те, що визначення часток кожного із співвласників квартири за адресою: [ADDRESS] позивачу необхідно для продажу своєї частки та у інший спосіб позивач не має змоги захистити своє право, а також відсутність підстав для відступлення від рівності частком співвласників, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги є таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved