Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та в зв`язку з переходом права власності на житловий будинок. В обґрунтування позову зазначає, що її батькові [PERSON] , на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 11 березня 2001 року державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Лимар О.А., зареєстрованого в реєстрі № 2-740 належав житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] . Дарителем по даному договору був батьковий батько, а позивача, відповідно, дід [PERSON] . В договорі дарування було зазначено, що об`єктом дарунку є житловий будинок, дерев`яно-мазаний, обкладений цеглою, загальною житловою площею 49,09 кв.м., має надвірні будівлі, що до нього прилягають: літня кухня Б, сарай-майстерня Г, вбиральня Е, погріба Д,д, сарай И, саж-сарай З, гараж Ж, водяна колонка +, огорожа №№1, замощення к, зливна яма К, розташований на земельній ділянці площею 589,5 кв.м. 23 листопада 2004 року Другою кіровоградською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 2-1855 був посвідчений заповіт відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті заповів їй, [PERSON] . [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після смерті батька, позивач, як спадкоємець за заповітом і водночас як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину. Спадкова справа була заведена в Другій кіровоградській державній нотаріальній конторі. Інші спадкоємці спадщину не приймали. 14 квітня 2009 року [PERSON] , державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-1467. В свідоцтві про право на спадщину було вказано: Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (сім). Також в свідоцтві про право на спадщину була зазначена технічна характеристика житлового будинку та його складових і вказано, що він розташований на земельній ділянці площею 589,5 кв. м. Після отримання свідоцтва про право на спадщину позивач здійснювала заходи по приватизації земельної ділянки, але в процесі їй стало відомо, що земельна ділянка була передана у приватну власність її дідові, [PERSON] . Дана обставина підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії КР № 00010142 виданим 16 лютого 2000 року Кіровоградською міською радою. Згідно державного акту [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 589,5 кв.м., що розташована на території [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На замовлення позивача була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і даній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер: 3510100000:34:226:0092, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1200205132022 сформованого 28 січня 2022 року. В липні 2010 року позивач звернулася до Другої кіровоградської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за цією ж адресою, що розташований житловий будинок. Державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Шполянською А.О. позивачу було видане письмове роз`яснення в якому було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може бути видане, оскільки на ім`я спадкодавця [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. При цьому, нотаріус роз`яснила, що за діючим законодавством на час виникнення правовідносин при посвідченні договору дарування житлового будинку переходило і право власності на якій він розташований у разі якщо земля знаходилася у власності [PERSON] . Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 16 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 22 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Звіздун А.М. подав заяву про розгляд справи без їх участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку приходить до висновку щодо задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено,що згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 11 березня 2001 року державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Лимар О.А., зареєстрованого в реєстрі № 2-740, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 589,5кв.м. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 00010142 виданого 16 лютого 2000 року Кіровоградською міською радою [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 589,5 кв.м., що розташована на території [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 23 листопада 2004 року Другою кіровоградською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 2-1855 був посвідчений заповіт відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданим 28 березня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 945. Після смерті [PERSON] прийняла спадщину [PERSON] , як спадкоємець за заповітом і водночас як спадкоємець першої черги за законом. Спадкова справа була заведена в Другій кіровоградській державній нотаріальній конторі. Інші спадкоємці спадщину не приймали. 14 квітня 2009 року [PERSON] , державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори, Мащенко О.С. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2- 1467 на житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 589,5кв.м. [PERSON] являється батьком [PERSON] свідоцтво про народження [NUMBER] видане 11 січня 1961 року Кіровоградським міськбюро ЗАГС. [PERSON] являється дочкою [PERSON] - свідоцтво про народження [NUMBER] видане повторно 14 січня 2003 року відділом РАЦС Кіровського районного управління юстиції міста Кіровограда. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого 17 липня 1999 року Кіровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м Кіровограда [PERSON] 17 липня 1999 року уклала шлюб з [PERSON] і її прізвище змінилося на [PERSON] . Частиною 1 ст. 30 ЗК України (1990 року, в редакції, що діяла на момент укладання договору дарування житлового будинку було було передбачено: при переході права власності на будівлю і споруду разом з цим об`єктом переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Статтею 67 цього кодексу визначено, що в межах міста земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) надається в розмірі 0.1 гектара. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В підпункті «г» пункту 18 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено: «При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження». Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позивачем доведено об`єктивні, істотні труднощі на вчинення дій щодо оформлення спадщини, які не дали можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, а тому вимоги слід задовольнити. На підставі статей 30, 67 ЗК України в редакції 1990 року, статей 15, 1216, 1218,1222-1223, 1261, 1268, з урахуванням положень постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та

Outcome: approved