Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати дійсним договір дарування від 16.05.2002 за №214110 житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений на Українській товарній біржі між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 16.05.2002 року між [PERSON] та [PERSON] (представником гр. [PERSON] - мати, від імені своєї неповнолітньої дочки) був укладений договір дарування нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрований: Біржа нерухомості та основних фондів «Україна» зареєстрованого за реєстровим N? 10-1066 від 07.09.1998 р. в м. Харків, майдан Конституції, буд. 1. Договір був укладений на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». Місце розташування: [ADDRESS] . Жилий будинок позивач отримала в дар, вартість житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, на момент укладення договору дарування, становила 23 200 грн. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем були звільнені всі приміщення, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями протягом 13 ти років для постійного проживання, зареєстрована за вказаною адресою, регулярно оплачую комунальні платежі та утримую квартиру в належному санітарно-технічному стані. На час укладення договору сторони не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Учасники справи повідомлялись своєчасно і належним чином, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримав та просив задовольнити, відповідач позов визнав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.05.2002 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» між [PERSON] та [PERSON] , законним представником якої була [PERSON] , укладений договір дарування нерухомого майна №214110, а саме житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Вартість житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, на момент укладення договору дарування, становила 23 200 грн. Вказаний договір №214110 від 16.05.2002 нотаріально посвідчений не був. В подальшому [PERSON] проживала та використовувала домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними актами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Оскільки відносини між сторонами склалися в момент укладення спірного договору, а саме 16 травня 2002 р., суд застосовує під час розгляду позовної вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним Цивільний кодекс Української РСР (1963 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вимог ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Кодексу). Відповідно до вимог ст. 228 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. За змістом ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 154 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Договір дарування № 214110 від 16 травня 2002 року фактично був виконаний його сторонами, що відповідала вимогам Закону України «Про товарну біржу», але сторонами не було здійснено його нотаріального посвідчення. Отже, судом встановлено, що вищевказана угода укладена відповідно до вимог законодавства, діючого на момент укладення такої угоди, угода зареєстрована на біржі, однак не посвідчена нотаріально, оскільки на час її укладення посвідчення такої угоди на законодавчому рівні не передбачалося, сторони даного договору дарування повністю виконали умови договору. Відповідно до вимог ст.47 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, суд вважає договір дарування дійсним. Сторони повністю виконали умови укладеного договору, який не було нотаріально засвідчено з посиланням на положення ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", наявні правові підстави для визнання дійсним договору дарування від 16.05.2002 за №214110. Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved