Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у липні 2025 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним односторонній правочин АТ «ПроКредит Банк» щодо розірвання договірних відносин з позивачем, стягнути судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач, шляхом приєднання до генерального договору про надання банківських послуг фізичним особам АТ «ПроКредит Банк» від 19.07.2017, став клієнтом банку та отримував банківські послуги. У подальшому, 07.07.2025 від відповідача надійшов запит щодо надання пояснень та документів. 09.07.2025 позивач надав відповідь, 13.07.2025 [PERSON] надав відповідачу додаткову відповідь та документи. За результатами отриманих відповідей, листом від 14.07.2025 банк повідомив про відмову від підтримання ділових відносин у зв`язку із встановленням неприйнятно високого рівня ризику із посиланням на абз. 3 п. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Позивач вважає прийняте рішення протиправним, таким, що підлягає скасуванню, а односторонній правочин підлягає визнанню недійсним. Зазначає, що вчинення відповідачем оспорюваного правочину є наслідком розірвання договірних правовідносин достроково, що спричинює припинення відповідних прав та обов`язків сторін, чим порушуються права позивача. Крім того, одностороння відмова від договору, укладеного з позивачем є незаконною, оскільки підстави для встановлення відповідного ризику відповідачем є незрозумілим, а тому відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним. 05.08.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що у зв`язку зі здійсненням банком, як суб`єктом фінансового моніторингу, заходів належної перевірки, з метою встановлення (розуміння) мети та характеру проведення фінансової операції та отримання відомостей про походження коштів, що використовуються для здійснення фінансових операцій, позивачу надіслано запит щодо надання пояснень та документів. 07.07.2025 позивачем надано банку лист, у якому надано неповні відповіді та пояснення. У результаті аналізу отриманих документів та пояснень виявлено наступне: безготівкові транзитні платежі з ознаками дроблення круглими або допороговими сумами за різноманітні товари, значний обсяг платежів по наданню/отриманню фінансової допомоги, ознаки компаній-оболонок та їх контрагентів, невідповідність проведених операцій ризик-профілю, участь у кримінальних провадженнях. Відповідачем направлено до відповідних товариств запити щодо надання опису господарської діяльності, проведених операцій, фінансової звітності, тощо. Проте, вказані запити залишились без відповіді, або надано документи не в повному обсязі. Оскільки отримані банком документи не є достатніми для спростування банком того, що потенційний клієнт є компанією - оболонкою, банк встановлює таким потенційним діловим відносинам з клієнтом неприйнятно високий ризик та діє відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а саме, банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. 14.07.2025 банком прийнято рішення про встановлення неприйнятно високого рівня ризику позивачу та підконтрольним йому компаніям та про відмову від підтримання ділових відносин та закриття рахунків. 05.08.2023, 06.08.2025 позивач подав заяву та пояснення щодо залишення відзиву без розгляду у зв`язку з пропуском строку, встановленого судом (а.с. 74-75, 80). 06.08.2025, 08.08.2025 відповідач подав заперечення щодо залишення відзиву без розгляду, зазначив, що останній день подачі відзиву припадав на вихідний день - суботу 02.08.2025, а тому відзив на позовну заяву подано у перший робочий день 04.08.2025, що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 124 ЦПК України. Таким чином відзив на позовну заяву подано у встановлений судом строк (а.с. 76-77, 81-82). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 справу розподілено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 38-39). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 40-41). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 19.07.2017 АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] уклали додаткову угоду до генерального договору від 19.07.2017 щодо надання базового набору послуг, відповідно до змісту якого банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня України для обліку операцій з використанням банківських платіжних карток та здійснює його розрахунково-касове обслуговування (а.с. 8). Також, 19.07.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до генерального договору від 19.07.2017, а також до вже діючих та тих, що будуть укладені в майбутньому договорів (додаткових угод) банківського вкладу та банківського рахунку щодо ознайомлення з умовами гарантування вкладів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує відшкодування коштів, які залучені банком на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті (а.с. 8). 07.07.2025 відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив, що з метою здійснення аналізу діяльності та джерел походження коштів на рахунках компанії АТ «ПроКредит Банк» необхідно надати документи та пояснення щодо джерел доходу, розкрити пов`язаність із ТОВ «АПК «Альянс», надати документальне підтвердження проведених з даним контрагентом операцій у 2023 р. - 2025 р., зазначити мету залучення фінансової допомоги від даного контрагента, суму заборгованості, за рахунок яких коштів буде здійснено погашення фінансової допомоги, документальне підтвердження видаткової операції 28.06.2024 на [PERSON] , яка мета допомоги та цільове використання коштів, пояснити економічну доцільність, транзитних операцій по отриманню та наданню фінансової допомоги; виписки усіх власних рахунків в інших банках за останній рік; інформацію щодо юридичних осіб, які перебувають у власності, частковому володінні, в яких виконуються функції керівника; надати документальне підтвердження наявності освіти та досвіду ведення діяльності за відповідними КВЕД компаніями (а.с. 10). 09.07.2025 позивач підготував та направив на адресу банку лист, в якому надав запитувану відповідь та документи (диплом про освіту, договір від 24.02.2022 на підтвердження проведених операцій з ТОВ «АПК «Альянс», декларацію про майновий стан та доходи за 2023 р., 2024 р., довідка за формою ОК-7 від 09.07.2025, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виписка з АТ «Універсал Банк» (а.с. 11-32). 13.07.2025 [PERSON] надіслав відповідачу додаткову інформацію з долученням додаткових документів: договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25.01.2025 на підтвердження джерела повернення фінансової допомоги згідно договору від 24.02.2022 (а.с. 33-34). 14.07.2025 банк письмово повідомив позивача, що за результатами здійснених заходів належної перевірки [PERSON] , АТ «ПроКредит Банк» дійшло висновку щодо встановлення неприйнятно високого рівня ризику та неможливості підтримання ділових відносин, з 14.-7.2025 банком було прийнято рішення про розірвання ділових відносин з позивачем та закриття рахунків (а.с. 35). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду за змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 т. 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частини 1, 2 ст. 1068 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Як передбачено ч. 4 ст. 1075 ЦК України, банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон про ПВК/ФТ). Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту. Закон про ПВК/ФТ спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Суб`єктами первинного фінансового моніторингу, зокрема, є банки (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону про ПВК/ФТ). Питання відмови від встановлення (підтримання) ділових відносин, проведення фінансової операції врегульовано статтею 15 Закону про ПВК/ФТ. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції в тому числі у разі: якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою. У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено. Відповідно до п. 1 Додатку 12 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою НБУ №65 від 19.05.2020 (надалі - Положення НБУ №65), Банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною першою статті 15 Закону про ПВК/ФТ. Відповідно до п. 11 Додатку 1 до Положення №65 Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення. Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає посилені заходи належної перевірки (ПЗНП) у разі присвоєння високого рівня ризику (п. 12 Додатку 1 до Положення №65). Згідно з п. 5 Додатку 6 до Положення №65 Банк самостійно визначає види необхідних до вжиття банком заходів та обсяг необхідної додаткової інформації для здійснення ПЗНП. Банк повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин із клієнтом з метою визначення, чи є фінансові операції або дії клієнта підозрілими, у разі виявлення фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: 1) є складними фінансовими операціями; 2) є незвично великими фінансовими операціями; 3) проведені в незвичний спосіб; 4) не мають очевидної економічної чи законної мети; 5) не відповідають інформації щодо запланованої клієнтом діяльності з використанням послуг банку, отриманої банком від клієнта під час установлення мети та характеру ділових відносин із ним (п. 6 Додатку 6 до Положення №65). За змістом ч. 6 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною. Банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ, а також щодо: 1) клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів; 2) клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підстави вважати, що вони є компаніями-оболонками (п. 61 розділу IV Положення №65). У пп. 8 п. 26 Положення №65 порядок дій стосовно відмови банку від встановлення (підтримання) ділових відносин/відкриття рахунку (обслуговування), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку/відмови від проведення фінансової операції у випадках, передбачених Законом про ПВК/ФТ встановлюється банком самостійно у внутрішніх документах із запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Як визначено в п. 39 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ, неприйнятно високий ризик - це максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу. Отже, з урахуванням приписів спеціального законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів, банк зобов`язаний в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів. Аналіз норм Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з нормами спеціального Закону та підзаконного акту про фінансовий моніторинг, дає підстави для висновку, що банки наділені прямим обов`язком встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин стосовно клієнтів у разі, зокрема, неможливості виконувати визначені Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом, а також щодо клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій відмивання коштів та фінансування тероризму, інших злочинів. Верховний Суд у постановах у справах №910/18504/20, №757/57487/20-ц, №910/10855/21, №922/1253/23 неодноразово зазначав, що банк наділений правом відмовитися від подальших ділових відносин з клієнтом та розірвати відповідний договір в односторонньому порядку у випадку встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки. Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору не є необмеженим, судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику. З наведених обставин справи вбачається, що сторони перебували у договірних відносинах, а саме позивач, шляхом приєднання до генерального договору про надання банківських послуг АТ «ПроКредитБанк», став клієнтом банку та отримував банківські послуги. Відповідачем в односторонньому порядку прийнято рішення про розірвання ділових відносин з позивачем та закриття рахунків у зв`язку із встановленням неприйнятно високого рівня ризику та неможливості підтримання ділових відносин з позивачем. Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що на вимогу банку надати документи та пояснення щодо джерел доходу, розкриття пов`язаності з ТОВ «АПК «Альянс», документального підтвердження проведених з даним контрагентом операцій у 2023 р. - 2025 р., зазначення мети залучення фінансової допомоги від даного контрагента, суму заборгованості, походження коштів, за рахунок яких буде здійснено погашення фінансової допомоги, надання підтвердження видаткової операції 28.06.2024 на [PERSON] , розкриття мети допомоги та цільове використання коштів, пояснення економічної доцільності транзитних операцій по отриманню та наданню фінансової допомоги, виписки усіх власних рахунків в інших банках за останній рік, надання інформації щодо юридичних осіб, які перебувають у власності, частковому володінні, в яких виконуються функції керівника, надання документального підтвердження наявності освіти та досвіду ведення діяльності за відповідними КВЕД компаніями, позивач дані вимоги в повному обсязі не виконав, обґрунтовані пояснення та належні докази банку не надав. Зокрема, договір фінансової допомоги від 24.02.2022 укладений між позивачем та ТОВ «АПК «Альянс» містить інформацію, що метою отримання коштів є поліпшення житлових умов (проведення ремонту будинку). Проте, умови даного договору не регламентують механізму надання фінансової допомоги. Надання коштів відбувається періодично, які в подальшому витрачаються на перекази на власний рахунок в іншому банку та різним фізичним особам, на утримання дитини, надання позик та фінансової допомоги третім особам, сплату судових зборів, проте, операції, що відповідали б меті отримання фінансової допомоги, відсутні. Документальне підтвердження видаткової операції 28.06.2024 на [PERSON] надано не в повному обсязі, договір від 28.06.2024 не надано. Джерелом походження залучених коштів для надання такої допомоги, є отримана фінансова допомога від ТОВ «АПК «Альянс», проте відсутні пояснення доцільності транзитних операцій по отриманню та наданню фінансової допомоги. Не надано виписки з АТ «ОТП Банк», не описано механізму ведення бізнесу у компаніях з різними напрямками діяльності. [PERSON] , його мати є керівником кількох компаній (ТОВ «АПК Альянс», ТОВ «Агростандарт-1», АО «Стандарт Груп», ТОВ «Моноліт-ЮА»), проведені банківські платежі по яким мають ознаки дроблення та транзиту, платежі, що свідчать про виконання будівельних/ремонтних робіт, ведення господарської діяльності, відсутні. З відкритих джерел за 2023 р. слідує, що дохід ТОВ «АПК Альянс» складає 223000 грн 00 коп., чистий прибуток 61000 грн 00 коп., водночас згідно виписки за 2023 р.- надійшло 104000000 грн 00 коп., дохід ТОВ «Агростандарт-1» за 2024 р. складає 24300 грн 00 коп., збиток - 685000 грн 00 коп., зобов`язання - 89000000 грн 00 коп., водночас згідно виписки надійшло 14000000 грн 00 коп. Штатна чисельність вказаних компаній становить 1-2 особи. ТОВ «Агростандарт-1» є фігурантом кримінального провадження №32016130580000022 від 21.11.2016 за ч. 3 ст. 212 КК України. За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний односторонній правочин АТ «ПроКредитБанк» про відмову від підтримання ділових відносин з позивачем відповідає приписам статті 15 Закону про ПВК/ФТ, Положенню №65 та внутрішнім документам банку щодо фінансового моніторингу, що наділяють банк обов`язком відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів. Судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо неврахування позицій відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, оскільки АТ «ПроКредит Банк» своєчасно скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву та подав даний документ у визначений судом строк. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилався як підставу своїх вимог, зокрема, позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів неправомірної поведінки відповідача щодо прийняття рішення про розірвання ділових відносин. V. Розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного

Outcome: dismissed