Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Короткий зміст заявлених вимог Позов мотивований тим, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики, однак відповідач заборгованість не повернув. За таких обставин позивач, з посиланням на ст.ст. 625, 1050 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 201313,28 грн, а також 3% річних у розмірі 18502,06 грн, судові витрати. Рух справи та процесуальні дії Ухвалою суду від 08.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позиція учасників справи Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, заявляв про відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом Рішенням суду від 07.08.2015 у цивільній справі № 149/1822/15-ц, що набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики від 29.10.2013 у розмірі 2000 доларів США, у національній валюті в розмірі 52356,04 грн, з яких: 42356,04 грн - борг; 10000 грн - моральна шкода; 523,56 грн - судовий збір. 26.08.2015 судом видано виконавчий лист. 27.04.2017 виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) (а.с. 6). Згідно проведених позивачем розрахунків (а.с. 1-2) індекс інфляції за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, за період з 01.12.2013 до 30.06.2025, становить 201313,28 грн, а 3% річних - 18502,06 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо інфляційних втрат За договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц. Оцінюючи заявлені вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України індексація боргу застосовується виключно до грошових зобов`язань, визначених у національній валюті - гривні. Натомість грошове зобов`язання за договором позики від 29.10.2013 визначено в іноземній валюті - доларах США, що виключає можливість проведення індексації. З огляду на викладене позов у цій частині не підлягає задоволенню. Щодо 3 % річних Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Подібні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц. В обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем було здійснено розрахунок заборгованості, згідно з яким сума 3% річних, за період з 01.12.2013 до 30.07.2025, становить 18502,06 грн. Однак суд не погоджується з даним розрахунком, оскільки при його проведенні до суми боргу позивачем помилково включено 10000 грн моральної шкоди, а також розмір судового збору - 523,56 грн, а тому вірний та обґрунтований розмір 3% річних становить 14830,42 грн (42356,04 грн ? 0.03 ? 4260 днів / 365 днів\~=\~14830,42 грн). З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а 3% річних від простроченої суми становить 14830,42 грн, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 14830,42 грн - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 148,30 (2198,15 грн (сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви)/219815,34 грн (ціна позову) х 14830,42 грн (розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial