Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачкою [PERSON] 16 червня 2021 року було укладено договір про споживчий кредит № 3436105. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 4 000 грн на умовах визначених зазначеним вище договором, а [PERSON] в свою чергу зобов`язалася повернути кредит, сплатити узгоджені сторонами проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. На підставі договору відступлення прав вимоги від 16 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право вимоги до відповідачки за кредитним договором, а останнє за договором від 10 січня 2023 року відступило право вимоги до відповідачки Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, за нею обліковується заборгованість у розмірі 31 312 грн 92 коп., яка складається з 3 764 грн заборгованості за основим зобов`язанням (тілом кредиту), 26 388 грн 92 коп. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Враховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 31 312 грн 92 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати, зокрема 2 422 грн 40 коп. - сплаченого судового збору та 13 000 грн - витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак спрямувала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що матеріали справи не містять доказів укладення договору, які б за формою відповідали вимогам цивільного законодавства; позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою. Тож вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що саме вона [PERSON] була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі; саме вона отримала логін та пароль в системі; що саме нею було подано заяву на отримання кредиту; що саме вона була ознайомлена з усіма істотними умовами договору. Крім того вказала, що позивачем не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме їй ( [PERSON] ), що свідчить про недоведеність належними та допустимими доказами отримання нею ( [PERSON] ) будь-яких коштів. Щодо відступлення права вимоги зазначила, що матеріали справи не містять будь-якої інформації, яка б свідчила про відступлення права вимоги саме до неї. Одночасно вказала, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону в частині нарахування відсотків. Щодо стягнення з неї на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн заперечувала з приводу їх не співмірності зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачеві. У відповіді на відзив позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та вказав, що кредитний договір відповідачкою підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як визначено в Законі України «Про електронну комерцію» та між первісним кредитором та відповідачкою було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину. Крім того, ідентифікацію відповідачки перед підписанням договору було здійснено у тому числі за допомогою BankID НБУ. Перерахування коштів відповідачці здійснювалося на ї картковий рахунок, зазначений у заяві-анкеті. Оскільки небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів, вважає твердження відповідачки про ненадання виписок з рахунку позичальника таким, що не заслуговує на увагу. Щодо нарахування відсотків відповідачці за користування кредитними коштами за договором зазначив, що нарахування відсотків здійснювалося у межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Право відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося згідно із чинним законодавством та ніким не оскаржено. Стосовно неспівмірності до стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу вказав, що відповідачкою не наведено обгрунтувань такої не співмірності та не надано доказів на підтвердження нею (відповідачкою) такої позиції. Просив справу розглядати без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року по справі витребувано докази. Станом на 10 грудня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація.Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд установив, що 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3436105, за умовами якого загальний розмір кредиту складає 4 000 грн, строком на 15 днів з 16 червня 2021 року (строк кредитування), терміном (дата повернення) кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування ним 1 липня 2021 року (підпункти 1.2 1.4 цього Договору). Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 4 000 грн. 16 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», у тому числі відносно відповідачки. Згідно форми Реєстру Боржників (Реєстр боржників до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН») відступило факторові (Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») право вимоги заборгованостей до боржників клієнта, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 714) на загальну суму 18 138 грн 92 коп. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги позивачеві відносно відповідачки. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 31 312 грн 92 коп. грн, із яких 3 764 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 26 388 грн 92 коп. сума заборгованості за нарахованими процентами. Суд установив, що кредитний договір підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором U71473, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , будучи обізнаною з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Частина першта статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 Цивільного кодексу України). Так, за приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статтей 1054, 1055 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно за статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» і відповідачка уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем U71473), направленим Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» на її телефонний номер. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» перерахувало грошові кошти в розмірі 4 000 грн на картковий рахунок [PERSON] , про що свідчить виписка за договором № б/н надана АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (за період з 16.06.2021 року по 16.07.2021 року) щодо зарахування на картковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) коштів у розмірі 4 000 грн, де в графі «Деталі операції» зазначено: «Переказ коштів. Коментар: Viplata zaina Miloan. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 1678446885». [PERSON] у порушення умов договору про споживчий кредит, не повернула кредитні кошти, не сплатила проценти в установлений кредитним договором строк, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» нарахувало заборгованість. Надалі Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Суд установив, що станом на 16 грудня 2021 року (відступлення права вимоги первісним кредитором факторові Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») заборгованість [PERSON] перед первісним кредитором становила 6 960 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн, заборгованість по процентам 1 800 грн та комісія 1 160 грн. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до відповідачки на суму 18 138 грн 92 коп. (Реєстр боржників до Договору факторингу № 29-11-102 від 29 листопада 2021 року, де Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги зокрема до боржника [PERSON] ). У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило позивачеві Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до [PERSON] на суму 31 312 грн 92 коп., яка складається з: суми заборгованості за основним зобов`язанням 3 764 грн, суми заборгованості за нарахованими процентами 26 388 грн 92 коп., комісії 1 160 грн (Реєстр боржників до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, порядковий № 42128). Із зазначеного вище вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» поза строками кредитування (15 днів) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» після відступлення права вимоги здійснювалися подальші нарахування процентів. Слід зазначити, що позивач не надав суду детальної виписки, яким чином та на яких підставах Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснювали подальші нарахування суми процентів за користування кредитом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку. Відтак, позов у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу підлягає задоволенню. Що стосується вимог в частині заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України вказує, що щомісячна виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Відповідно до умов Договору про споживчий кредит № 3436105 від 16 червня 2021 року та Паспорту споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору сума кредиту складає 4 000 грн; строк кредитування - 15 днів, тобто до 1 липня 2021 року. Відповідно до пунктів 1.5.1 та 1.5.2 комісія за надання кредиту становить 1 160 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово та проценти за користування кредитом складають 1 800 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Вимоги позивача про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відтак, за сумою позики та процентами підлягає стягненню сума у розмірі 6 960 грн. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення нею зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 Цивільного кодексу України Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 538 грн 39 коп. (6 960 х 2 422,40 / 31 312,92). Суд зазначає, що надані представником позивача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 2 889 грн 90 коп. (22,23 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial