Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №956984490. Відповідно до Реєстру боржників № 136 від 01.06.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 956984490. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20452,75 грн., з яких: 5750 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 14702,75 грн. - заборгованість за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Заочним рішенням суду від 19.09.2023 року, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 956984490 від 31.03.2021 року в розмірі 20452,75 грн. та судові витрати в розмірі 2684 гривень. 31.10.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій вказав, що про наявність кредиту дізнався з листа від 19.07.2021 року №2021/10_350 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за яким сума заборгованості становить 5750 грн шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , дійсну до 12/2030, власником якої формально являється. Посилається на те, що не оформляв договір на отримання кредиту, в період оформлення даного договору перебував в Республіці Польща. В період перебування в Польщі зазначає, що кабінет у Приватбанку було зламано, про що дізнався коли почали приходити повідомлення про списання та отримання грошових коштів. За фактом вчинення шахрайських дій було відкрито кримінальне провадження. Також вказує, що жодна з фінансових компаній, що перераховані в позові, та які відступили борг позивачу, йому невідомі (т.1, а.с. 83-90). 23.11.2025 року від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про перегляд заочного рішення (т.1, а.с. 120-130). Ухвалою суду від 28.11.2023 року заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19.09.2023 року справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою суду від 02.05.2024 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку (т.2, а.с 90,91), в судове засідання не з`явився, прохав розгляд справи проводити без його участі (т.2, а.с. 80, 99). Відповідач [PERSON] та його представник Власенко Н.О. в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку (т.2, а.с.90-зворот, 95,96). 22.12.2025 року від представника відповідача Власенко Н.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі відповідача (т.2, а.с. 101). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Як встановлено судом, 31.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредит договір №956384490 (т.1, а.с. 7-9). Підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні договору. Так, на кредитному договорі № 956984490 від 31березня 2021 р. міститься відображення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позичальник: [PERSON] , ІН: [NUMBER] , тел.: [NUMBER] , укладено договір: 956984490 від 31.03.2021, який підписано одноразовим ідентифікатором: MNV85AN9, відправлено 31.03.2021 7:08:39, введено 31.03.2021 7:09:44 (т.1, а.с. 9-зворот). Відповідно до умов кредитного договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5750 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику(п.1.1договору). Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником («Дисконтний період») (п.1.2 договору). Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що сторони погодили, що встановлений в п.1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно з п.1.4 кредитного договору, за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.4.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.4.3. У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Згідно п.1.7 договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. На підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 5750 грн, надано платіжне доручення від 31.03.2021 року про перерахування суми кредиту 5750 грн на картку № 5169-36ХХ-ХХХХ-7710, що також підтверджується випискою за договором (т.1, а.с. 131, т.2, а.с. 48-зворот). Із повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 27.05.2025 року, від 28.07.2025 року на ім`я відповідача [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку в день укладення кредитного договору 31.03.2021 перераховано кредит в розмірі 5750 грн. (т.2, а.с. 48, 78). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118/01. 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. У даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції (т.1, а.с.166-169). Відповідно до п.4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №136 від 01.06.2021 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 12914,50 грн (т.1, а.с.170). 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (т.1, а.с. 172-181). Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20452,75 грн., з яких: 5750 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 14702,75 грн. - заборгованість за відсотками (т.1, а.с. 182-184). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість за кредитним договором №956984490 від 31.03.2021року у розмірі 20452,75 грн., з яких: 5750 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 14702,75 грн. - заборгованість за відсотками(т.1, а.с.132-134). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, протягом 30 днів з часу надання кредиту (тобто Дисконтного періоду), а саме з 31.03.2021 року по 30.04.2021 року, відповідачу нараховано проценти згідно п.1.4.1. кредитного договору (0,01% за день=0,58 грн.) в розмірі 17,40 грн. Вказана сума також була погоджена в Графіку розрахунків до Договору №956984490 від 31.03.2021року (т.1, а.с. 9-зворот). У подальшому, оскільки відповідач борг не погасив, відбулось перерахування заборгованості відповідно до п.1.4.3 договору, в результаті чого заборгованість збільшилась на 2915,10 грн (97,75 грн (базова процентна ставка за один день) * 30 днів (31.03.2021 року по 30.04.2021 року), що становить 2932,50 грн 17,40 грн (нараховані відсотки за період з 31.03.2021 року по 30.04.2021 року за дисконтною процентною ставкою) = 2915,10 грн). Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що 04.05.2021 року відповідачу нараховано заборгованість за процентами в розмірі 3444,10 грн.Вказана сума включає в себе 2915,10 грн (сума на яку збільшилась заборгованість за відсотками внаслідок перерахункуза період з 31.03.2021 року по 30.04.2021 року) та 529 грн.- проценти за період з 01.05.2021 року по 04.05.2021 року. Після закінчення дисконтного періоду у зв`язку з користуванням позичальником сумою наданого кредиту, на підставі п.4.3 договору у період з 01.05.2021 року по 28.07.2021 року буди нараховані проценти в розмірі, встановленому п.1.7.2 договору, тобто 2,30 % в день від суми кредиту (132,25 грн). Всього за вказаний період нараховано проценти в розмірі 11770,25 грн (132,25 грн*89 днів). Судом встановлено, що проценти за кредитним договором нараховані відповідно до умовкредитного договору та в межах його строку дії. Таким чином, судом встановлено, що у порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 20452,75 грн., з яких: 5750 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14702,75 грн. - сума заборгованості за відсотками(17,40 грн проценти за дисконтною ставкою + 2915,10грн перерахунок + 11770,25 грн проценти після закінчення дисконтного періоду = 14702,75 грн). Щодо доводів відповідача про неукладення кредитного договору, вчинення шахрайський дій з його банківською карткою суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12, ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. Так, згідно повідомлення ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області вих.№114387-2025, у провадженні СВ ВП№2 Полтавського РУП перебувають матеріали кримінального провадження за №12021175440000515 за ч.3 ст.190 КК України. В ході слідства не встановлено факт втручання третіх осіб до платіжного кабінету [PERSON] . Досудове розслідування триває (т.2, а.с. 51). Посилання відповідача [PERSON] на факт перебування у провадженні відділу поліції №2 Полтавського районного управління Головного управління національної поліції в Полтавській області матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР №12021175440000515 від 27.08.2021 року за його заявою, не може свідчити про неукладення відповідачем кредитного договору та те, що заборгованість за договором відсутня. Інших доказів на підтвердження даних аргументів не долучено. Крім того, з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 27.05.2025, 28.07.2025 року вбачається, щостаном на день укладення кредитного договору 31.03.2021 на ім`я [PERSON] були відкриті карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] . Емітована в банку карта № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) була відкрита 23.03.2021, закрита 16.04.2021. Вказану картку відкрито на підставі Заяви про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «інтернет-картка». Інтернет картка відкривається в додатку Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією клієнта. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу. Після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. Із виписки по рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач в період з 23.03.2021 по 16.04.2021 року (до укладення 31.03.2021 кредитного договору та після його укладення і перерахування 31.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредиту) активно користувався належною йому банківською картою № [NUMBER] , а саме здійснював перекази на цю карту з власної карти № [NUMBER] , яка також була відкрита в банківській установі (23.03.2021 - 10 гнр., 30.03.2021 8000 грн., 31.03.2021 - 1300грн.), здійснено інші перекази коштів (01.04.2021 3000 грн. та 2400 грн., 02.04.2021- 3800 грн., 16.04 19.09 грн.), а також 16.04.2021 поповнив власну картку № [NUMBER] . Крім того, 29.03.2021, 30.03.2021, 31.03.2021, 01.04.2021, 02.04.2021, 04.04.2021 списано з банківської карти на розваги коштив національній валюті Республіки Польща, де, на той час перебував відповідач. Таким чином, з огляду на встановлені судом факти, твердження відповідача про неукладення кредитного договору, вчинення шахрайський дій з його банківською карткою не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами та не приймаються судом до уваги. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved