Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

30.10.2025 року позивач [PERSON] , [INFO] , через свого представника - адвоката Кісілевича О.М., звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 27.02.2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №137, посилаючись на те, що у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, з кінця 2023 року разом не проживають, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дітей відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.11.2025 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, надав суду заяву, якою позов визнав та просив шлюб розірвати. Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, суд приходить до наступного. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належним чином повідомлених. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу « [PERSON] »/ 27.02.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №137, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 27.02.2009 року /а.с.9/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 12.01.2010 року, серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано22.03.2016 року, серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі./а.с. 9 зворот,10/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved