Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості . Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за Кредитним договором № 2073527 від 19.03.2019 у розмірі 25402 грн.; понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн. по оплаті судового збору , та 6000,00 грн. витрати на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просили розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Копію позовної заяви з додатками направлялася позивачем відповідачці на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, про що в матеріалах справи наявний опис документів направлених відповідачу через Укрпошту та на адресу електронної пошти відповідача. Про час і місце судового засідання відповідач повідомлялася належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження рекомендованою кореспонденцією, крім того її виклик в судове засідання здійснювалося СМС повідомленнями на наданий суду номер мобільного телефону. З заявою про розгляд справи в її відсутність не зверталася, причину неявки суду не повідомила. Письмового відзиву на позов не подала. За таких обставин, в зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, проти чого не заперечив представник позивача. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 12.11.2025 р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19.03.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ» (далі - ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (далі- Відповідач) укладено Договір про надання кредиту № 2073527(далі - Кредитний договір, Договір). Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 2073527 від 19.03.2019, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, Відповідач уклав Кредитний договір № 2073527 від 19.03.2019 із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. Також встановлено, що 10.06.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ») (ЄДРПОУ: 43385549) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025 (далі - «Договір факторингу-1»). 07.07.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ») (ЄДРПОУ: 43385549) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (далі - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») (ЄДРПОУ: 43657029) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025 (далі - «Договір факторингу-2»). Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором N° 2073527 від 19.03.2019. Згідно розрахунку сума боргу відповідача перед новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 25402грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками становить 15402 грн.; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Встановлено, що у зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору № 2073527 від 19.03.2019, Позивачем, який набув права грошової вимоги, на останню відому адресу реєстрації Відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 2073527 від 19.03.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за кредитом у розмірі 25402,00 грн. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю. Що стосується понесених позивачем судових витрат у формі судового збору. Фактична сплата позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн. за подачу позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №2073527 від 28.10.2025 р. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані такі документи: договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги №43657029 від 01.07.2025 , копію додаткової угоди № 2073527 до Договору № 43657029 від 01.07.2025, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 30.09.2025, копія акту про підтвердження факту надання правничої(правової ) допомоги адвокатом № 2073527 від 30.09.2025. Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі, Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі І 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/ 1123/ 15-ц, витрати ; надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду спраь незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки мг бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved