Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № [NUMBER] у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за Кредитним договором № 326091116 в розмірі 36 741,44 грн, з яких: 9249,50 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 27491,94 грн сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 3503813855/407219 в розмірі 11 850,00 грн, з яких: 3.000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8850,00 грн сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 3114824 в розмірі 6 969,12 грн, з яких: 3402,48 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3566,64 грн сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 55560,56 грн. Щодо судових витрат позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між відповідачем [PERSON] та трьома різними фінансовими установами були укладені окремі кредитні договори (договір позики), за якими відповідач отримав грошові кошти, але у подальшому належним чином не виконав свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів, а права грошової вимоги за цими договорами у передбаченому законом порядку були відступлені позивачу - ТОВ «ФК «ЄАПБ». Щодо кредитного договору № 326091116 від 14 грудня 2020 року Представник позивача зазначив, що 14 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як первісним кредитором та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір № 326091116, укладений у порядку електронної комерції з використанням одноразового ідентифікатора як електронного підпису позичальника. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача, а останній взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту та сплатити проценти у строки і в порядку, визначені договором та Правилами надання грошових коштів, які розміщені на сайті кредитора та є публічною офертою. Надалі права вимоги за цим договором неодноразово відступалися. Відповідно до Реєстру боржників № 125 від 16 березня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 326091116 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як нового кредитора. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло за плату права грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року. Зазначеним Реєстром зафіксовано, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 326091116 на загальну суму 36 741,44 грн, з яких 9 249,50 грн - заборгованість за основним боргом, 27 491,94 грн - заборгованість за відсотками. Умовами договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить до фактора на наступний календарний день після підписання відповідного реєстру прав вимоги, а разом з правом грошової вимоги до нового кредитора переходять усі інші права первісного кредитора за кредитним договором. Також передбачено обов`язок клієнта (попереднього кредитора) повідомити боржника про відступлення права вимоги та, у разі отримання ним будь-яких платежів від боржника після відступлення, перерахувати такі кошти фактору протягом визначеного договором строку. Представник позивача послався на положення статей 512, 514, 516, 1082 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, згідно з якою неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредитної заборгованості, а лише надає право погашати її первісному кредитору. Відповідно, навіть у разі ненадходження відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги, він не був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання шляхом сплати заборгованості на реквізити первісного кредитора, а у такому разі отримані кошти підлягали б перерахуванню фактору згідно з умовами договору факторингу. Попри взяті на себе зобов`язання, відповідач припинив належним чином виконувати умови кредитного договору, не повернув суму кредиту та не сплатив нараховані проценти у повному обсязі. Після переходу права грошової вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. При цьому позивач з моменту набуття права вимоги за договором № 326091116, а саме з 06 березня 2023 року, не здійснював нарахування штрафних санкцій, а заявлена до стягнення заборгованість складається лише з неповернутого основного боргу та процентів. Щодо кредитного договору № 3503813855/407219 від 09 квітня 2021 року Далі представник позивача зазначив, що 09 квітня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3503813855/407219. Цей договір також укладений у електронній формі шляхом направлення позичальнику одноразового ідентифікатора на номер його мобільного телефону та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Грошові кошти надавалися у безготівковій формі на платіжну карту відповідача, зазначену у договорі, а невід`ємною частиною договору є публічна пропозиція (оферта) ТОВ «ГОУФІНГОУ», розміщена на сайті товариства. Представник позивача послався на положення статей 626, 628, 638, 639 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», зазначивши, що договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є таким, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а тому кредитний договір № 3503813855/407219 є належно укладеним і чинним. 08 грудня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 08122021, за умовами якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до відповідача, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 08 грудня 2021 року та актом приймання-передачі реєстру боржників. Відповідно до цього реєстру, до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 11 850,00 грн, з яких 3 000,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу, 8 850,00 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за пенею. Договором факторингу передбачено, що перехід права вимоги відбувається у момент підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором стосовно відповідних заборгованостей та набуває всі передбачені договором права. Клієнт зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та у разі отримання будь-яких платежів від них після дати відступлення перерахувати такі кошти фактору протягом трьох банківських днів, з поданням розшифровки платежів. Представник позивача наголосив, що, навіть якщо відповідач з будь-яких причин не отримав повідомлення про зміну кредитора, це не звільняло його від обов`язку належного виконання зобов`язань та не позбавляло можливості погашати заборгованість шляхом перерахування коштів на рахунки первісного кредитора, які зазначені у кредитному договорі, а в такому разі кошти мали бути перераховані фактору. Всупереч умовам кредитного договору № 3503813855/407219, відповідач не повернув кредит і не сплатив проценти у повному обсязі, після відступлення права грошової вимоги позивачу жодних платежів не вчиняв. З моменту набуття права вимоги до відповідача за цим договором, а саме з 08 грудня 2021 року, позивач не нараховував штрафні санкції, а заборгованість у розмірі 11 850,00 грн складається з неповернутого основного боргу та заборгованості за відсотками. Щодо договору позики № 3114824 від 23 січня 2021 року Також представник позивача зазначив, що 23 січня 2021 року між ТОВ «І БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений договір позики № 3114824. За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок останнього, а позичальник - повернути суму позики у визначений строк і сплатити проценти. Договір позики був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до письмової форми правочину. Представник позивача послався на статті 1047, 1049 ЦК України та умови договору, згідно з якими факт укладення договору та передання грошових коштів підтверджується електронними документами, а правила надання грошових коштів у позику, розміщені на сайті кредитора, є публічною офертою, з якою відповідач ознайомився та погодився до моменту укладення договору. 14 червня 2021 року між ТОВ «І БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а позивач набув права грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до [PERSON] . Витяг з реєстру боржників № 3 від 16 серпня 2021 року до зазначеного договору факторингу підтверджує, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 6 969,12 грн, з яких 3 402,48 грн становить заборгованість за основною сумою боргу, 3 566,64 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - пеня. Умовами договору факторингу передбачено, що на момент підписання відповідного реєстру боржників реальна заборгованість боржника перед клієнтом існує, не є погашеною, не прощеною та не відступленою третім особам, а права вимоги не перебувають у заставі. Також встановлено обов`язок первісного кредитора повідомити боржника про відступлення права вимоги та перераховувати фактору всі грошові кошти, отримані від боржників після дати відступлення. Відповідач, попри отримання позики та наявність чинного договору позики, не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення грошових коштів та сплати процентів, після переходу права вимоги до позивача жодних платежів на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» або на рахунки первісного кредитора не здійснював. З моменту набуття позивачем права вимоги за договором позики № 3114824, а саме з 14 червня 2021 року, позивач штрафні санкції не нараховував, а заявлена до стягнення сума 6 969,12 грн складається з неповернутого основного боргу та заборгованості за відсотками. Отже, в цілому представник позивача вказав, що за трьома окремими кредитними договорами (договором позики), укладеними відповідачем з різними фінансовими установами, та за якими права грошової вимоги були належним чином відступлені ТОВ «ФК «ЄАПБ», у відповідача утворилася непогашена заборгованість у загальному розмірі 55 560,56 грн, а саме: за кредитним договором № 326091116 - 36 741,44 грн, з яких 9 249,50 грн - заборгованість за основним боргом, 27 491,94 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 3503813855/407219 - 11 850,00 грн, з яких 3 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 8 850,00 грн - заборгованість за відсотками; за договором позики № 3114824 - 6 969,12 грн, з яких 3 402,48 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3 566,64 грн - заборгованість за відсотками. Також представник позивача послався на положення частини першої статті 15, частини першої статті 16, статей 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України, акцентувавши, що зобов`язання підлягають виконанню належним чином у встановлений строк, одностороння відмова від їх виконання не допускається, а невиконання грошового зобов`язання не звільняє боржника від відповідальності. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на судовий захист свого порушеного майнового права шляхом стягнення з відповідача зазначеної грошової заборгованості та понесених судових витрат. Відзив на позов не надійшов. На судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача на судове засідання також не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, суд виходить з такого. Згідно з супровідним листом від 29 жовтня 2025 року на поштову адресу, яку відповідач сам зазначив для листування, йому було направлено копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів. Вказане поштове відправлення повернулося до суду з відміткою оператора поштового зв`язку про те, що адресат відсутній за відповідною адресою. Крім того, матеріали позовної заяви були розміщені судом в електронному вигляді в КП «Д-3» та стали доступними для ознайомлення через підсистему «Електронний суд», чим відповідач за наявності бажання та належної процесуальної активності міг скористатись, зареєструвавшись в електронному кабінеті. За таких обставин суд дійшов висновку, що посилання відповідача на ненадання йому копії позовної заяви та доданих до неї документів не може бути визнане поважною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач мав реальну і належну можливість ознайомитись з матеріалами справи як шляхом отримання поштової кореспонденції за вказаною ним адресою, так і в електронній формі. Зазначивши конкретну поштову адресу для отримання судової кореспонденції, відповідач повинен був забезпечити можливість її фактичного отримання, однак фактично зайняв пасивну позицію, перекладаючи ризик неналежного отримання кореспонденції на суд. Враховуючи також вимоги ЦПК України щодо розгляду справ у розумні строки та обов`язок учасників процесу діяти добросовісно і не зловживати своїми процесуальними правами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та про можливість її розгляду за відсутності відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, пояснення, викладені у позовній заяві та письмових заявах сторін, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини щодо кредитного договору № 326091116 від 14 грудня 2020 року 14 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як первісним кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір № 326091116. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, шляхом застосування одноразового ідентифікатора як електронного підпису відповідача, який був направлений на номер його мобільного телефону. Умовами кредитного договору передбачалось надання відповідачу грошових коштів у безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування на банківську платіжну картку, реквізити якої відповідач зазначив при укладенні договору. Відповідач, приймаючи умови договору, підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів, розміщеними на сайті товариства, розуміє їх зміст та зобов`язується їх дотримуватись. Відповідно до умов договору на відповідача покладено обов`язок своєчасно повернути суму кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі та в строки, визначені договором. Надалі право грошової вимоги за цим договором неодноразово відступалося. Згідно з реєстром боржників № 125 від 16 березня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 326091116 було відступлено від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло за плату права грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до відповідача. Факт переходу права вимоги підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до цього договору факторингу. Зазначеним реєстром прав вимоги зафіксовано, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 326091116 у розмірі 36 741,44 грн, з яких: 9 249,50 грн становить заборгованість за основним боргом; 27 491,94 грн становить заборгованість за відсотками. Умовами договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. Разом з правом вимоги до фактора переходять усі інші права клієнта за кредитним договором. Також на клієнта покладено обов`язок повідомити боржника про відступлення права вимоги та у разі отримання після цього будь-яких платежів від боржника перерахувати їх фактору у встановлений строк. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, отримавши кредит за договором № 326091116, належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначені строки суму кредиту та проценти у повному обсязі не сплатив, унаслідок чого утворилася наведена вище заборгованість. Після переходу права вимоги до позивача відповідач жодних платежів на погашення боргу ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів не здійснив. Позивач, починаючи з 06 березня 2023 року, додаткових штрафних санкцій за цим договором не нараховував. Фактичні обставини щодо кредитного договору № 3503813855/407219 від 09 квітня 2021 року 09 квітня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3503813855/407219. Договір так само укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом направлення одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону відповідача та його використання як електронного підпису. Умовами договору передбачено надання відповідачу кредиту у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, зазначеної відповідачем, та обов`язок останнього повернути суму кредиту і сплатити проценти за фактичний строк користування коштами. Кредитний договір визначає, що невід`ємною його частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства, розміщена на сайті кредитора, з якою відповідач до укладення договору ознайомився, погодився та зобов`язався її дотримуватися. Таким чином, відповідач свідомо приєднався до встановлених кредитором умов споживчого кредитування. 08 грудня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08122021. Згідно з пунктами цього договору фактор зобов`язався передати клієнту грошові кошти (ціну продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача. Перехід прав вимоги засвідчується актом приймання передавання реєстру боржників та витягом з реєстру боржників від 08 грудня 2021 року. Відповідно до зазначеного реєстру до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3503813855/407219 на суму 11 850,00 грн, з яких: 3 000,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу; 8 850,00 грн становить заборгованість за відсотками; 0,00 грн становить пеня. Умовами договору факторингу передбачено, що перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта приймання передавання реєстру боржників, після чого фактор набуває статусу кредитора щодо відповідних заборгованостей, а первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржників про зміну кредитора та у разі отримання грошових коштів від боржників після відступлення права вимоги перерахувати їх факторові протягом визначеного строку. Надані позивачем документи свідчать, що [PERSON] , отримавши кредит за договором № 3503813855/407219, свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит та проценти в повному обсязі не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11 850,00 грн. Після переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідач будь-яких платежів на погашення цієї заборгованості не вчиняв. З моменту набуття права вимоги за цим договором, а саме з 08 грудня 2021 року, позивач штрафних санкцій не нараховував. Фактичні обставини щодо договору позики № 3114824 від 23 січня 2021 року 23 січня 2021 року між ТОВ «І БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений договір позики № 3114824. За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді позики шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній зобов`язався повернути позику у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики. Договір позики було укладено дистанційно, в електронній формі, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач підтвердив, що до укладення договору ознайомився на сайті кредитора з Правилами надання грошових коштів у позику, усвідомив їх зміст та наслідки укладення договору, що свідчить про наявність у нього волі на укладення відповідного правочину. 14 червня 2021 року між ТОВ «І БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до його умов фактор набуває за плату права грошових вимог до ряду боржників, у тому числі до [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників № 3 від 16 серпня 2021 року. Згідно з цим реєстром до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 3114824 у сумі 6 969,12 грн, з яких: 3 402,48 грн становить заборгованість за основною сумою боргу; 3 566,64 грн становить заборгованість за відсотками; 0,00 грн становить пеня. Умовами договору факторингу передбачено, що на момент підписання відповідного реєстру боржників заборгованість боржника є реальною, не погашеною, не прощеною та не відступленою третім особам, а права вимоги не перебувають у заставі. Первісний кредитор зобов`язується протягом визначеного строку повідомити боржників про відступлення прав вимоги та у разі подальшого надходження від них коштів перераховувати їх фактору. Матеріали справи свідчать, що відповідач, отримавши позику за договором № 3114824, у повному обсязі її не повернув, проценти за користування коштами не сплатив, унаслідок чого утворилася заборгованість у наведеному розмірі. Після відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» будь-які платежі від відповідача на погашення цієї заборгованості не надходили. З моменту набуття позивачем права вимоги за цим договором, а саме з 14 червня 2021 року, штрафні санкції ним не нараховувались. Правова оцінка встановлених обставин Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частинами першою, другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, визначені договором. Частина перша статті 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частина перша статті 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина перша статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Частина перша статті 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, у якому визначена грошова вимога, що підлягає виконанню, та зазначено фактора, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання доказів того, що відступлення права грошової вимоги справді мало місце. Виконання боржником грошової вимоги фактору звільняє його від обов`язку перед клієнтом. Із наведених норм вбачається, що заміна кредитора у зобов`язанні за договорами кредиту та позики не припиняє зобов`язання відповідача як боржника, а лише змінює особу кредитора, до якого переходять права вимоги у тому обсязі, в якому вони існували на момент відступлення. При цьому сам по собі факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право виконати зобов`язання первісному кредитору, і неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Закон України «Про електронну комерцію» у статті 11 визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, а електронний договір вважається укладеним з моменту одержання акцепту. Частина дванадцята статті 11 цього Закону встановлює, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний правочин вважається підписаним, якщо використано електронний підпис, електронний цифровий підпис або електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Визначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором міститься у пункті шостому частини першої статті 3 цього Закону як дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні договору. Отже, у випадку, коли кредитні договори та договір позики укладені з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, зазначений відповідачем, такі договори вважаються укладеними у письмовій формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором забезпечує ідентифікацію особи позичальника. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина перша статті 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, зокрема шляхом стягнення заборгованості. З урахуванням наведених норм матеріального права суд оцінює подані позивачем докази щодо наявності та розміру заборгованості, а також дотримання позивачем порядку набуття прав вимоги за договорами факторингу. Оцінка доказів та доводів сторін Позивач на підтвердження своїх вимог надав належні та допустимі письмові докази: копії кредитних договорів та договору позики, витяги з правил кредитування, копії договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників та реєстрів прав вимоги, розрахунки заборгованості за кожним договором, документи щодо статусу фінансових установ та повноважень керівника позивача. Зазначені документи узгоджуються між собою, містять взаємопов`язані відомості щодо особи боржника, реквізитів договорів, розміру заборгованості та послідовності переходу прав вимоги. З поданих доказів вбачається, що: між відповідачем та первісними кредиторами були укладені кредитний договір № 326091116 від 14 грудня 2020 року, кредитний договір № 3503813855/407219 від 09 квітня 2021 року та договір позики № 3114824 від 23 січня 2021 року; грошові кошти за цими договорами були надані відповідачеві у безготівковій формі на банківські карткові рахунки, зазначені ним при укладенні договорів; відповідач взяв на себе зобов`язання повернути отримані суми та сплатити проценти, проте у визначені договором строки цього не зробив; права грошових вимог за вказаними договорами в порядку, передбаченому статтями 512, 514, 516, 1082 ЦК України, були відступлені позивачу як фактору, що підтверджується договорами факторингу та відповідними реєстрами; загальний розмір заборгованості перед позивачем становить 55 560,56 грн, з яких 36 741,44 грн за кредитним договором № 326091116, 11 850,00 грн за кредитним договором № 3503813855/407219 та 6 969,12 грн за договором позики № 3114824, при цьому заявлена до стягнення заборгованість складається з основного боргу та відсотків, штрафні санкції позивачем не нараховувались. Розрахунки заборгованості за кожним договором деталізують структуру боргу, кореспондують умовам відповідних договорів та даним реєстрів прав вимоги. Відповідач цих розрахунків не спростував, контррозрахунків не надав, клопотань про витребування додаткових доказів, необхідних для перевірки розміру боргу, до суду не заявляв. У своїй заяві відповідач посилався на те, що жодних кредитних договорів він не укладав, грошові кошти не отримував, про зазначені зобов`язання нічого не знає. Разом з тим такі загальні заперечення не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про звернення до правоохоронних органів із заявами щодо можливого незаконного використання його персональних даних чи банківських реквізитів, підроблення електронних підписів або шахрайського оформлення кредитних договорів від його імені. Не надано також постанов органів досудового розслідування, вироків суду чи інших процесуальних документів, які б підтверджували виявлення таких обставин. За правилами частини першої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивач свої вимоги підтвердив комплексом узгоджених письмових доказів. Відповідач натомість обмежився лише голослівними твердженнями про необізнаність щодо укладених договорів та неотримання грошових коштів, без подання будь-яких доказів на їх підтвердження. З огляду на положення Закону України «Про електронну комерцію» та наведену судову практику, сам по собі факт укладення договорів у електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, відправленого на номер мобільного телефону, який належить відповідачу, спростовує його доводи про відсутність волевиявлення на укладення правочинів, якщо не доведено протилежне. Відповідач не навів жодних доказів того, що його мобільний номер або банківські картки були використані третіми особами всупереч його волі, що він вживав заходів для захисту своїх прав, оскаржував відповідні договори у судовому порядку чи звертався до банківських установ або фінансових компаній із заявами про несанкціоновані операції. Таким чином, суд оцінює доводи відповідача про те, що він «жодних коштів не отримував і про кредити нічого не знає», як такі, що не підтверджені доказами і не спростовують встановлений документально факт укладення ним кредитних договорів та договору позики, отримання грошових коштів і невиконання зобов`язань щодо їх повернення. У сукупності наведені обставини та докази підтверджують факт виникнення у [PERSON] грошової заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за трьома договорами у загальному розмірі 55 560,56 грн. Позивач обґрунтував як підстави виникнення цієї заборгованості, так і свій статус належного кредитора за вказаними зобов`язаннями. Відповідач не спростував ані правових підстав вимог, ані їх розміру, доказів протилежного суду не подав. З урахуванням вимог статей 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 1047, 1049, 512, 514, 516, 1082, 626, 628, 638, 639 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також статей 15, 16 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору мають бути покладені на відповідача повністю. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 684 грн, що підтверджується оригіналом платіжної інструкції, долученим до позовної заяви. З огляду на результат розгляду справи, а також з урахуванням заявленого представником позивача прохання про стягнення судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплаченого позивачем судового збору в сумі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved