Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗПОЗИКА») звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що 15 вересня 2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем було укладено договір № 509977-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «БІЗПОЗИКА» 15 вересня 2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №509977-КС-001 про надання кредиту. [PERSON] через телекомунікаційну систему було направлено одноразовий ідентифікатор UA-5159, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 15 вересня 2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №509977-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, тa надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Станом на 22 червня 2025 року утворилась заборгованість за договором №509977-КС-001 про надання кредиту в розмірі 23730,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 11830,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1400,00 грн та суми заборгованості по штрафам - 3500,00 грн. Заборгованість за цим договором позики відповідач не погасив, внаслідок чого позивач звернувся до суду. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено Банах-Кокус О.В. як судді-доповідачу. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 8 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (викликом) сторін за вищевказаним позовом та за клопотанням позивача витребувано докази у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому, у позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали за зареєстрованим місцем її проживання та доставленянм СМС-повідомлення за номером телефону відповідача у додаток Viber,не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу частини 8 статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011року № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підстав істатті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 вересня 2024 року між «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 509977-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн строком на 24 тижні, строком дії договору до 2 березя 2025 року, стандартна процентна ставка в день 1%, фіксована, денна процентна ставка 0,86%, комісія за надання кредиту 1400,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 17137,54 грн. Згідно графіку платежів, кінцевою датою повернення позики визначено 2 березня 2025 року. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5159. Договір укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції. До матеріалів справи додано пропозицію укласти договір (оферта) №509977-КС-001 про надання кредиту від 15 вересня 2024 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 509977-КС-001 про надання кредиту від 15 вересня 2024 року, копію паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5343. До матеріалів справи також додана візуальна форма послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору № 509977-КС-001 про надання кредиту від 15 вересня 2024 року, в якому відображена послідовність дій позивача та відповідача як клієнта в ІТС. Згідно з підтвердження щодо здійсненян грошових переказів ТОВ «ПрофітГід» здійснено перерахування коштів [PERSON] у сумі 7000,00 грн згідно договору №509977-КС-001 від 15 вересня 2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість [PERSON] за договором №509977 -КС-001 від 15 вересня 2024 року, за період з №509977-КС-001 від 15 вересня 2024 року по 2 березня 2025 року, станом на 1 липня 2025 року становить 23730,00 грн, з яких 7000, 00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 11830,00 грн - сума прострочених платежів по процентах, 1400,00 грн - сума прострочених платежів за комісією та 3500,0 грн - суми заборгованості по штрафам. Клопотання позивача про витребування доказів було задоволено, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» надано докази, а саме: підтверджував факт випуски банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з за період з 15 вересня 2024 року (дата видачі кредиту) по 2 березня 2025 року (дата поверненян кредиту), відповідно до якої, 15 вересня 2024 року на рахунок [PERSON] було зараховано 7000,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно із статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Матеріалами справи, які досліджувались в судовому засіданні, підтверджується виконання позивачем зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів на суму 7000,00 гривень. Як встановлено з представленого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлений договором строк не виконав. Доказів повного погашення заборгованості матеріали справи не містять. Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У пункті 141 Постанови від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Судом, у межах позовних вимог, не встановлено порушень у нарахуванні процентів та комісії за користування позикою. Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості по штрафам у розмірі 3500,00 грн суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 20230,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 11830,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1400,00 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат У силу приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 23730,00 грн. Водночас судом вирішено стягнути 20230,00 грн, що становить 85,25 %. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн х 85,25 %= 2065,10 грн.

Outcome: partial