Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

Позивач звернувся 15.09.2025 року до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою вони перебували у шлюбі та мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.09.2021 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з батьком за адресою [ADDRESS] . З відповідачки на підставі судового наказу, стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу [PERSON] . Але, вона ухиляється від сплати аліментів і станом на 01.02.2025 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 98 554,19 грн. На даний час позивач проживає однією сім`єю з [PERSON] та виховують дітей разом, створивши всі необхідні умови для розвитку та належного виховання дітей. Оскільки, мати взагалі не бере участі у вихованні та утриманні дітей, він змушений звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В зв`язку з тим, що місце проживання відповідача невідоме, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою шляхом направлення судової повістки за адресою, що вказана в позовній заяві, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в м. Гадяч Полтавської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.2016 року. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.02.2018 року. Згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.09.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 07 серпня 2023 року винесено судови наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини дозходів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно розрахунку від 20.06.2025 року, наданого Гадяцьким ВДВС Миргородського району Полтавської області, заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2025 року по сплаті аліментів становить 98554,19 грн. Відповідно до характеристик з навчального закладу, [PERSON] навчається у закладі з 2022 року. Тато ставиться відповідально до своїх батьківських обов`язків, а мати (зі слів дівчинки) з нею не спілкується та з сім`єю не проживає. [PERSON] навчається у закладі з 2024 року, має високий рівень знань з усіх навчальних предметів. Тато бере активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори, нагороджений подякою адміністрацією школи за навчання та виховання сина. Мати на зв`язок з класним керівником не виходила, батьківські збори не відвідувала. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №50 від 06.02.2025 року позивач проживає [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] співмешканка, [PERSON] донька, [PERSON] син, [PERSON] донька. Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради №534 від 30.10.2025 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Таким чином, дитина має право на належне батьківське виховання гарантоване їй Конституцією України, а тому неналежна поведінка батька, стоїть на перешкоді цього права. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дитини, а також той факт, що відповідач не виконує своїх обов`язків щодо виховання дочки. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] не проживає разом з сім`єю, участі у вихованні та забезпеченні дітей не приймає. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідачка не виконує своїх обов`язків по вихованню дітей та їх матеріальному забезпеченню, самоусунулася від виховання дітей, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а отже задоволення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved