Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

01 липня 2025 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просила : змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року за № 663/2347/17, а саме : замість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 1500, 00 грн. на кожну дитину щомісячно, стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 від усіх видів його доходу щомісяця на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року за № 663/2347/17 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день така сума не покриває базових потреб дітей в їжі, одязі, навчанні. Так, за оренду квартири позивач сплачує 6000 грн. 00 коп., за комунальні послуги 4000 грн. 00 коп., за тренування сина 2340 грн. 00 коп., продукти харчування 3000 грн. 00 коп., тобто 12 000 грн. на місяць. Крім вказаних потреб діти постійно потребують купівлі сезонного одягу, оновлення шкільного приладдя, поповнення мобільних телефонів, лікування, також позивач несе витрати на транспорт доньки, яка навчається в коледжі. У зв`язку з цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів шляхом збільшення з 1500 грн. до 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 21 липня 2025 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням та викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач правом на подачу до суду відзиву на позов, надання доказів, заявлення клопотань перед судом, не скористався. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідом-лені належним чином. Натомість позивач в позовній заяві просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши подану позивачем заяву у справі, матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 березня 2018 року. Наведене підтверджується рішенням Скадовського районного суду Херсонської області (справа № 663/2347/17, провадження № 2/663/112/18) від 20 березня 2018 року. Рішення суду набрало законної сили 18 травня 2018 року (а.с. 12-13). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народ-ження серії [NUMBER] виданого 05 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Також, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві (а.с. 7). На підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 900 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). Встановлено, що позивач винаймає житло за адресою: [ADDRESS] та сплачує за нього комунальні послуги (а.с. 16-27). Відомостей про наявність інших осіб на утриманні позивача та відповідача суду не надано. Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Відповідно вимог ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до вимог ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінює-ться за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. Таким чином, системний аналіз норм ст. 181- 184 СК України, з врахуванням роз`яснень, наведених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому. Крім цього, суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року внесено ряд змін до СК України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач має скрутне матеріальне становище. Відомостей про те, що на утриманні відповідача перебувають інші діти, непрацездатні особи, в матеріалах справи відсутні. З огляду на ці обставини в сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які слід визначити у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України у п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 5 від 15 травня 2006 року вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] , починаючи з дня набранням даним судовим рішенням законної сили. У ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved