Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №39. Судові витрати позивач просив покласти на відповідачку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 червня 2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, особисті конфлікти, розходження поглядів на сімейні відносини та розходження поглядів щодо ведення спільного сімейного господарства, внаслідок чого шлюбні стосунки сторони припинили. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим позивач вирішив розірвати шлюб. Оскільки відповідачка відмовилася розірвати шлюб через органи ДРАЦС, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 13 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач просив розглянути справу без його участі та не заперечував щодо заочного розгляду справи (а. с. 2 зворот). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за місцем реєстрації її проживання відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2003288 від 13.11.2025: 1 [ADDRESS] (а. с. 7), а також поштова кореспонденція направлялася відповідачці за адресою її фактичного місця проживання, вказаною у позові. До початку судового засідання від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просить не надавати та просить залишити їй прізвище « [PERSON] » (а. с. 14). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заяви сторін з проханням розглянути справу за їх відсутності судом задоволені. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 червня 2007 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області складено відповідний актовий запис № 39. Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а. с. 6). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст. 37 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивач не має наміру, наполягає на розлученні. Відповідачка також не заперечує проти розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, і це має істотне значення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачкою заявлено клопотання про залишення їй прізвища « [PERSON] », то суд приходить до висновку залишити їй прізвище « [PERSON] ». Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211,20 грн, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved