Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», третіх осіб на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №\~2378 від 24 квітня 2018 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що 24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за № 2378 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 41166 грн. 00 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 19136 грн. 80 коп.; прострочена заборгованість за комісією 16925 грн. 62 коп.; прострочена заборгованість за процентами 5103 грн. 58 коп.; плата за вчинення виконавчого напису 430 грн. 00 коп. Вказує, що нотаріусом звернуто стягнення з неї на невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором № GP-5671712 від 25 червня 2013 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». На підставу вказаного вище виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 57936323 від 18 грудня 2018 року та звернуто стягнення на пенсію боржника, на єдиний її дохід. Таким чином позивач вказує, що на неї покладається додатковий тягар у вигляді стягнення витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та виконавчого збору, чим позбавлено її засобів до існування, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Як зазначає позивач, вона вважає, що виконавчий напис № 2378 від 24 квітня 2018\~року, вчинений приватним нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, так як під час вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано приватному нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача Дембіцького О.В. до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у його та позивача відсутності. Представник відповідача - публічного акціонерного\~товариства «Перший\~Український Міжнародний\~Банк»,подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору сплаченого позивачем. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., яка повідомлялася про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явилася. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л., яка повідомлялася про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явилася. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис за № 2378 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-5671712 від 17 грудня 2013 року. Сума заборгованості складає 41166 грн. 00 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 19136 грн. 80 коп.; прострочена заборгованість за комісією 16925 грн. 62 коп.; прострочена заборгованість за процентами 5103 грн. 58 коп.; плата за вчинення виконавчого напису 430 грн. 00 коп. (а.с. 11). 18\~грудня 2018\~року приватний\~виконавець виконавчого\~округу м.\~Київ Вольф\~Т.Л.,\~винесла постановупро відкриття виконавчого провадження ВП № 57936323, з виконання виконавчого напису № 2378 від 24 квітня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 41166 грн. 00 коп. (а.с. 17). Так, відповідно до п. 19\~ ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальну дію - вчинення виконавчого напису. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно із п.п. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Окрім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому\~спорі суд\~повинен перевірити\~доводи боржника\~в повному\~обсязі й\~установити та\~зазначити в\~рішенні,\~чи справді\~на момент\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як було встановлено судом, стягувач не надав, а нотаріус не перевірив наявність саме безспірності заборгованості позивача. Сам факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору, стосовно заборгованості, як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. При цьому, під час судового розгляду відповідачем ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не доведено, що під час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, позивач, як боржник мав взагалі заборгованість та її розмір. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тож, доказів того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, відповідачем не надано. Натомість, відповідач визнає позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Тому, пред`явлена до відповідача позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. Згідно із\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1816 грн. 80 коп. (а.с. 1). Згідно із ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 15 липня 2025 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Дембіцьким О.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 05/07-2025. За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом. Згідно із нормами\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~ видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв,скарг,процесуальних та інших документів правового характеру;\~\~представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №\~826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Як вбачається із витягу з договору про надання правової допомоги від 15 липня 2025 року, квитанції до прибуткового кассового ордера № 05/07-25 від 22 липня 2025 року, позивачем було сплачено адвокату Дембіцькому Олександру Вікторовичу, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001797 від 09.04.2021 року, 5500 грн. 00\~коп. за надані ним послуги. Тож, враховуючи вищевикладене, з відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved