Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» (далі - ТОВ «Цикл фінанс») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 10 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] укладений кредитний договір № 26202000512140, який складається із: публічної частини договору, яким є універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті банку: https://creditdnepr.com.ua/, та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий у банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 48 % річних. Згідно з умовами кредитного договору, клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо укладення цього кредитного договору. Банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору Паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, у тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення цього кредитного договору, а також що банк не обмежував його у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення. Відповідачка не виконувала належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 65 000,63 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 34 606,85 грн, заборгованість за відсотками - 30 393,78 грн, заборгованість за комісією - 0,00 грн. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладений договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь та ТОВ «Цикл фінанс» право вимоги за кредитним договором від 10 листопада 2021 року № 26202000512140 у сумі 65 000,63 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 34 606,85 грн, заборгованість за відсотками - 30 393,78 грн, заборгованість за комісією - 0,00 грн. 24 грудня 2024 року ТОВ «Цикл фінанс» направило відповідачці досудову вимогу, в якій повідомило про загальний розмір заборгованості у сумі 65 000,63 грн, який необхідно сплатити на користь нового кредитора. Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Цикл фінанс» просило стягнути з боржниці на свою користь заборгованість за кредитним договором від 10 листопада 2021 року № 26202000512140 у розмірі 65 000,63 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У березні 2025 року представник [PERSON] - адвокат Савчак Я. О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено отримання коштів відповідачкою у зазначеному розмірі та у передбачений у кредитному договорі спосіб. Крім того, просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх розмір до 2 000,00 грн. У березні 2025 року ТОВ «Цикл фінанс» надіслало до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій зазначило, що на рахунок відповідачки за період із 10 листопада 2021 року до 27 березня 2024 року надходили кредитні кошті у розмірі 41 019,99 грн, які вона використовувала у власних цілях, що підтверджується наданою випискою з рахунку, а доводи, наведені у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Також у березні 2025 року від представника [PERSON] - адвоката Савчака Я. О. надійшла заява про витребування доказів. З урахуванням положень ст. 81, 84 ЦПК України суд вважає, що вказане клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи знаходяться відповідні виписка по рахунку та кредитні угоди, надані позивачем із позовною заявою. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений договір про встановлення кредитного ліміту № 26202000512140, відповідно до умов якого відповідачці відкрито кредитну лінію у гривні, зі сплатою відсотків у розмірі 48 % річних, строк кредитування - 12 місяців. Подовження строку кредитування може здійснюватися необмежену кількість разів на той же строк і на тих же умовах. Відповідно до умов кредитного договору цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий у банку. Операції з використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з умовами договору № 26202000512140 клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо укладення договору. Відповідно до пункту 5.6.2. договору клієнт підтверджує, що банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору Паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, у тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення договору, а також що банк не обмежував у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення. Згідно з пунктом 5.6.3. договору клієнт підтверджує, що до моменту укладення цього кредитного договору банк ознайомив його з умовами цього кредитного договору, з умовами універсального договору банківського обслуговування, Правилами користування карткою, Тарифами та клієнт погоджується з ними та зобов`язаний їх виконувати. Відповідно до пункту 5.6.4. договору клієнт підтверджує, що до підписання цього кредитного договору отримав усю інформацію щодо банківських послуг, що надаються за кредитним договором, в обсязі та у порядку, що передбачені частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Свої зобов`язання за договором від 10 листопада 2021 року № 26202000512140 АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало та надало позичальниці грошові кошти, що підтверджується виписками з особистого рахунку позичальниці (а. с. 43-121). Проте, позичальниця у порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконувала, кошти банку не повернула. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладений договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 26202000512140. Відповідно до пункту 6.2.2. договору факторингу № 28/03/24 права вимоги переходить до фактора з моменту набрання чинності цим договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників щодо їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін Акту приймання-передачі права вимоги відповідно до додатку № 3 до цього договору у день підписання договору та набрання ним чинності. Згідно з пунктом 6.3. договору факторингу з момент переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов пункту 6.2.2. цього договору, фактор замінює клієнта у кредитних договорах, що входять до портфелю заборгованості, та набуває всіх прав (у тому числі прав грошових вимог) клієнта за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржника на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 28 березня 2024 року № 28/03/24 ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором від 10 листопада 2021 року № 26202000512140 у сумі 65 000,63 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 34 606,85 грн, заборгованість за відсотками - 30 393,78 грн (а. с. 34). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, на підставі укладеного договору про надання кредиту, відповідачці надані грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем доказами, тож первісний кредитор прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредитні ресурси у повному обсязі, проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у загальному розмірі 65 000,63 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 34 606,85 грн, заборгованість за відсотками - 30 393,78 грн. Законодавство передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав відповідно до статті 514 ЦК України. Доказів погашення наявної у відповідачки заборгованості на рахунок первісного кредитора матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачкою договірних зобов`язань перед кредитором, право вимоги за яким перейшло до позивача, що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Належних та допустимих доказів, які спростовують інформацію викладену у розрахунку заборгованості відповідачкою не надано. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, за відсутності доказів повернення відповідачкою загальної суми кредитних коштів, обумовленої суми відсотків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідачки на користь позивача, до якого перейшло право вимогу за договором про встановлення кредитного ліміту № 26202000512140 заборгованості у розмірі 65 000,63 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 34 606,85 грн, заборгованість за відсотками - 30 393,78 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягаю стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, у матеріалах справи міститься: договір від 18 вересня 2024 року № 43453613 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Цикл фінанс» та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною; додаткова угода № 26202000512140 до договору № 43453613 про надання правової допомоги від 18 вересня 2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Дорошенко М. А.; Акт № 26202000512140 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг). В Акті від 18 грудня 2024 року № 26202000512140 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) зазначено, що за надання правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл фінанс» адвокат витратила 1,5 години, вартість склала 2 250,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, адвокат витратила 3 години, сума склала 3 000,00 грн, формування додатків до позовної зави (письмові докази) адвокат витратила 1 годину, вартість склала - 750,00 грн, а всього - 6 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Представник [PERSON] - адвокат Савчак Я. О. заявив про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позов є нескладним, типовим і на нього адвокатом не витрачено багато часу. Крім того, позовна заява подана та підписана директором товариства, а не адвокатом, тож враховуючи фінансовий стан відповідачки вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки необхідно зменшити до 2 000,00 грн. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин цієї справи, беручи до уваги, що зазначена справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені адвокатом ТОВ «Цикл фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, є завищеними та не достатньо обґрунтованими. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь ТОВ «Цикл фінанс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. На думку суду, такий розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, підтвердженим відповідними належними доказами, відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.

Outcome: approved