Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, яким мати заповідала своїй дочці [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0398 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, та належала їй на праві приватної власності. З метою оформлення спадкових прав заявниця усно звернулася до нотаріуса, однак отримала письмову відповідь, що нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , як спадкоємця за заповітом необхідно надати до органу нотаріату рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення факту проживання спадкодавця однією сім`єю зі спадкодавцем або довідку органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Надати вказану довідку заявниця не має можливості, оскільки вони були зареєстровані за різними адресами. Проте, з вересня 2014 року до дня смерті її матері [PERSON] вони разом фактично постійно проживали у м.Тернівка. Крім того, у вищезазначеній письмовій відповіді нотаріуса не зазначається наявність інших спадкоємців щодо майна померлої, наявність заведеної спадкової справи, наявність заповіту, а лише, що заявник [PERSON] звернулась до нотаріусу у строк, який є більшим за шість місяців з часу відкриття спадщини, а тому вважає, що встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення факту постійного проживання з [PERSON] їй необхідне для реалізації свого права на оформлення спадщини за заповітом, в зв`язку з чим звернулася в суд з даною заявою, щоб встановити цей юридичний факт. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року провадження у даній справі було відкрито та витребувано у приватного нотаріуса інформацію, що стосується справи. Заявниця у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в заяві просила розглядати справу без її участі. Заінтересована особа приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала інформацію, що нею спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , не заводилась. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що заявником по справі є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта (а.с.9). [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2025 року, актовий запис №82, де зазначено, що місце смерті: м. Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.10). [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 18 листопада 1968 року (а.с.11), в якому зазначено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03 жовтня 2025 року №00053967745 (а.с.12), з якого видно, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 серпня 1988 року (а.с.13), з якого вбачається, що після укладення шлюбу 05 серпня 1988 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, в склад якої входить земельна ділянка площею 5.04 га, кадастровий номер 1223585500:01:002:0054, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №076001 від 24 грудня 2003 року (а.с.15-17) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №288180324 від 03 грудня 2021 (а.с.18). [PERSON] за життя було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 25 вересня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 1485, відповідно до якого вона зробила розпорядження, що належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.0398 га, кадастровий номер 1223585500:01:002:0054, місце розташування Богданівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Павлоградського району нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. №395/01-16 від 16 вересня 2025 року, заявнику було повідомлено, що з часу відкриття спадщини пройшло більше ніж шість місяців, та для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало [PERSON] , померлої [INFO] , заявнику необхідно надати довідку органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем або рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення відповідного факту (а.с.19). Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №4873 від 07 жовтня 2025 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21), що також підтверджується даними що містяться в її паспорті. Відповідно до довідки про фактичне проживання від 25 вересня 2025 року №2168, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , фактично проживали з вересня 2014 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] (підстава: акт № 310 від 24 вересня 2025 року) (а.с.20). На виконання ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, приватний нотаріус Павлоградського району нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. письмово повідомила, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] не заводилась (а.с.30). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадщину після померлої [INFO] [PERSON] станом на день розгляду справи у суді ніхто не прийняв. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем, необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1268 даного Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного суду від 26 квітня 2023 року по справі №204/1052/20 вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже, встановлення факту проживання заявниці з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх постійного спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Суд вважає належно доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] проживала разом із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з вересня 2014 року по [INFO] , тобто на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказане узгоджується із дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, та в подальшому дозволить заявнику реалізувати свої спадкові права.

Outcome: approved