Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Звенигородського районного суду Черкаської області у порядку підсудності надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.01.2024 ТОВ «Авентус Україна» та Відповідач уклали Кредитний договір №7529739 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит на суму 21 000,00 грн на банківську карту відповідача на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Строк кредиту 363 дні. Стандартна процентна ставка становила 2,20% в день, знижена процентна ставка 0,44 % в день. Позивач стверджує, що 30.01.2024 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало грошові кошти в сумі 21 000,00 грн на банківську карту відповідача № 4149-62XX-XXXX-7900, натомість відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором. 23.10.2024 ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК «Онлайн фінанс" уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф, згідно з умовами якого права вимоги за кредитним договором № 7529739 від 30.01.2024 перейшло до останнього. 20.01.2025 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та Позивач уклали Договір факторингу № 20/01/2025-01, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 7529739 від 30.01.2024. З огляду на викладене позивач вважає, що до нього за факторинговими договорами перейшли права вимоги за спірним кредитним договором № 7529739 від 30.01.2024. Позивач стверджує, що загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 7529739 від 30.01.2024 становить 63 966,00 грн, яка складається з такого: 21 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 42 966,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 63 966,00 грн, судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Протягом визначеного судом строку подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Вказує, що дійсно 30.01.2024 між ним та ТОВ "Авентус Україна" був укладений електронний кредитний договір про надання йому кредиту в розмірі 21 000,00 грн. Відповідач визнав, що кредит у вказаному розмірі був зарахований на його банківську картку. Також визнав, що кредитні кошти у передбачений кредитним договором строк не повернув через скрутний матеріальний стан. У частині вимог повернення тіла кредиту в розмірі 21 000,00 грн відповідач позов визнає. Щодо відсотків, то відповідач вважає, що їх нарахування після 02.02.2024 є незаконним, оскільки таке нарахування здійснено поза межами строку кредитування. З огляду на це відповідач просить відмовити в задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 42 966,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. До укладання кредитного договору відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту (а.с.58-59) та 30.01.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем було укладено договір № 7529739 про надання споживчого кредиту. За умовами кредитного договору ТОВ "Авентус Україна" надає відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати по повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 21 000,00 грн. Строк кредиту 363 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 3 дні. Стандартна процентна ставка -2,20% у день. Передбачено, що загальні витрати за стандартною ставкою за весь строк кредитування становлять 167 706,00 грн. Відповідач підписав цей кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 21 000,00 грн за цим кредитним договором підтверджується документами, наданими АТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу суду про витребування доказів. Банк повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 30.01.2024 було зараховано 21 000,00 грн. Також факт отримання кредитних коштів у такому розмірі визнав відповідач у відзиві на позовну заяву. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №7529739 станом на 12.02.2025 заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 63 966,00 грн, з яких 21 000,00 грн - прострочене тіло кредиту, 42 966,00 грн - прострочені відсотки (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 71- 74) ТОВ "Авентус Україна" нараховувало відповідачу за користування кредитними коштами відсотки з 30.01.2024 до 02.05.2024 у встановленому кредитним договором розмірі 2,20% у день (462,00 грн у день). Відповідач за цим розрахунком не сплачував заборгованість ні за тілом кредиту, ні за відсотками. Сума нарахованих відсотків становить 42 966,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 21 000,00 грн, загальна сума заборгованості 63 966,00 грн. 23.10.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено Договір факторингу №23.10/24-Ф, згідно з яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт - відступити Факторові право грошової вимоги до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п.1.2. Договору факторингу перехід Прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників (а.с.13-16). На підтвердження факту переходу права вимоги за цим Договором факторингу позивач надав суду Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 23.10.2024 (а.с.17). 20.01.2025 між ТОВ "Юніт капітал" (Фактор) та ТОВ «ФК "Онлайн фінанс" (Клієнт) укладено договір факторингу №20/01/2025-01, за яким Фактор передав грошові кошти у розпорядження Клієнта (ціна позову) за плату, Клієнт відступив Факторові право грошової вимоги до боржників. Згідно з п.1.3. цього Договору факторингу перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників (а.с.18-20). На підтвердження факту переходу прав вимоги за цим Договором факторингу позивач надав суду Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 10.02.2025 (а.с. 23). Також позивач надав витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №20/01/2025-01, з якого вбачається, що у Реєстрі боржників за №391 указаний боржник [PERSON] , кредитний договір №7529739 від 30.01.2024, розмір заборгованості 63 966,00 грн (а.с. 21-22). Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з пропозицією сплатити частину тіла кредиту, після чого зобов`язання за кредитним договором будуть вважатися виконаними (а.с. 32-43). Відповідач не повернув заборгованість за тілом кредиту та не сплатив нараховні відсотки, факт чого визнав у своєму відзиві на позовну заяву. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Суд установив, що 30.01.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 7529739 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони визначили істотні умови договору, зокрема, розмір кредиту 21 000,00 грн, строк кредитування - 363 дні, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 2,2 % у день від суми кредиту, порядок повернення кредиту. 30.01.2024 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало грошові кошти в сумі 21 000,00 грн на банківську карту відповідача. На теперішній час право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором належить позивачу на підставі наведених в рішенні договорів факторингу. З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення тіла кредиту. Щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 42 966,00 грн суд зазначає таке. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачу щоденно нараховувалися відсотки за ставкою 2,2% , причому протягом менш тривалого періоду, ніж визначено кредитним договором. Сторони визначили строк кредитування у 363 дні. Однак, позивач відсотки нарахував відповідачу за період з 30.01.2024 до 02.05.2024. Однак, суд враховує, що пунктом 5 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, згідно з пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 120-м днем після набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-IX є 21 квітня 2024 року. Наступні 120 днів після набранні чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-IX спливають 19 серпня 2024 року. Отже, за період з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року розмір процентів за користування кредитом повинен становити не більше 2,5 % на день, а в період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року розмір процентів за користування кредитом повинен становити не більше 1,5 % на день.З 20 серпня 2024 року розмір процентів за користування кредитом повинен становити не більше 1 % на день. До 21 квітня 2024 року позивач нарахував відповідачу відсотки за денною ставкою 2,2%. Суд погоджується із законністю нарахування цієї суми процентів за користування кредитом. Однак, у період з 22.04.2024 до 02.05.2024 позивач нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом у розмірі 2,2% у день, що суперечить вищевказаним приписам законодавства. Позивач за цей період нарахував відсотки у розмірі 5 082,00 грн (462,00 грн/день х 11 днів) Суд за вказаний період перераховує відсотки за процентною ставкою 1,5% у день і їхній розмір становить 3 465,00 грн (315,00 грн/день х 11 днів). Отже, загальний розмір відсотків за визначений позивачем період кредитування з 30.01.2024 до 02.05.2024, становить 41 349,00 грн. Стосовно позиції відповідача щодо незаконності нарахування відсотків за користування кредитом після 02.02.2024, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування, суд зазначає про хибність такої позиції, так як за умовами спірного кредитного договору строк його дії становить 363 дні. Ураховуючи викладені висновки, суд стягує з відповідача на користь позивача за спірним кредитним договором заборговані відсотки у розмірі 41 349,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив позовні вимоги у розмірі 63 966,00 грн, які судом задоволені частково у розмірі 62 349,00 грн, тобто на 97,47%. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, отже він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 361,11 грн. Заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн підтверджені договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги, протоколом погодження вартості послуг, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреністю. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню також і судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 6 822,90 грн, що дорівнює 97,47 % від понесеного розміру витрат.

Outcome: partial