Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

03 жовтня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), яке діє через свого представника Паладич А.О., через підсистему «Електронний суд» звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58695,97 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір №1855414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачу грошові кошти в сумі 18400 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом 1% на день, строком на 363 дні. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29 квітня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-09/25, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором, у тому числі і укладеним з відповідачем. Станом на дату складання позовної заяви загальна заборгованість за договором №1855414 від 26 жовтня 2024 року 58695,94 грн, яка складається з 18399,97 грн - заборгованість по тілу; 31096 грн - відсотки; 9200 грн пеня. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року розгляд справи призначено на 25 грудня 2025 року. 11 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що відповідачу нараховані відсотки, що перевищують заборгованість за основним боргом, та незаконно нараховано неустойку під час дії воєнного стану у розмірі 9200 грн. Просить відмовити у задоволенні позову. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 жовтня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1855414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір) /а.с. 10-14/. Вказаний Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В035. Відповідно до п. 1.1 Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. п.1.2, 1.3, 1.4 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 18400 грн. Строк кредиту 363 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 11 днів. Відповідно до п.п.1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору, тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1% в день, знижена процентна ставка становить 0,9 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 05 листопада 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. В силу п.1.9 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.1.9.1 за стандартною ставкою 3090,79% річних; п. 1.9.2 за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2985,96 % річних. Згідно п.1.10 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: п.п.1.10.1. за стандартною ставкою 85192 грн., п.п.1.10.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 84989,60 грн. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1855414 від 26 жовтня 2024 року /а.с. 14зв. - 15/, інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг /а.с.15зв./ та Паспорту споживчого кредиту /а.с.16-17/, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, порядок внесення платежів, про що свідчить його електронний підпис на зазначеному Додатку до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та Паспорті споживчого кредиту, шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором В035. Відповідно до листа /а.с. 31/ ТОВ «ПЕЙТЕК» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Операція з перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] є успішною, дата операції 26 жовтня 2024 року 14:24:09, сума операції 18400 грн. Позивачем до позовної заяви долучено Правила надання коштів у кредит ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (нова редакція) /а. с. 18 27/, статут ТОВ «СВЕА ФІНАНС»/а.с. 49-56/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості /а.с. 28-30/ вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачуючи заборгованість, останній платіж внесений відповідачем 11 листопада 2024 року на загальну суму 1288,01 грн, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 29 квітня 2025 року у розмірі 58695,97 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18339,97 грн, проценти у розмірі - 31096 грн, штрафні санкції - 9200 грн. 29 квітня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-09/25, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників та додатку 1 до Договору факторингу /а.с. 32-42, 44-45, 46/. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги фінансової установи. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Фінансова установа ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», суд приходить до наступного. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11. У зв`язку з тим, що до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Як зазначалось вище, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29 квітня 2025 року за кредитним договором № 1855414 від 26 жовтня 2024 року укладеним з [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 58695,97 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18339,97 грн, проценти у розмірі - 31096 грн, штрафні санкції - 9200 грн /а.с.28-30/. Заборгованість нарахована в межах строку дії договору, відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовував, тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Разом з цим, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що відповідачу нараховані відсотки значно вище розміру заборгованості за основним боргом, оскільки нарахування процентів передбачено умовами договору №1855414 від 26 жовтня 2024 року, зокрема п.п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2, з якими відповідач попередньо ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором В035. Проценти нараховані за 185 днів, тобто, в межах строку дії договору та відповідно до п.1.3. Стосовно стягнення штрафу (неустойки) у розмірі 9200 грн, суд приходить до наступного. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Згідно з п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася і на момент розгляду судом справи та ухваленні у ній рішення, воєнний стан в Україні триває. З урахуванням наведеного, суд погоджується з посиланням представника відповідача, що банком за період часу з 26 жовтня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, неправомірно нараховано неустойку в розмірі 9200 грн та безпідставно включено дану суму у загальний розмір заборгованості, яка не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18339,97 грн, проценти у розмірі - 31096 грн. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2042,81 грн (84,33 %) /а.с. 9/.

Outcome: partial