Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

31.10.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №1127978 від 28.04.2021 року в загальній сумі 4980,00 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1127978, умовами якого встановлено, що позикодавець (первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») надає позичальнику кредит в розмірі 1470,00 грн., строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,99%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом позики. Вказаний договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор - k9FuAa4HiI, що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач наголошує, що, станом на дату звернення до суду з позовом, відповідач не проводив платежів на погашення суми заборгованості за основною сумою боргу (тілом позики) та заборгованості за відсотками. 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до [PERSON] за договором позики №1127978 від 28.04.2021 року. У подальшому, 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач - ТОВ «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до [PERSON] за договором позики №1127978 від 28.04.2021 року. Позивач наголошує, що відповідно до реєстру прав вимоги від 03.04.2023 року для ТОВ «Фінпром Маркет» було відступлено право вимоги заборгованості, зокрема до [PERSON] на суму 4980,00 грн., з яких: 1470,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тілом позики); 3510,00 грн. - заборгованість за відсотками. За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в загальній сумі 4980,00 грн., а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» - адвокат Ткаченко Ю.О., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду є наступне. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що між первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] 28.04.2021 року укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1127978, умовами якого встановлено, що позикодавець (первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») надає позичальнику кредит в розмірі 1470,00 грн., строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,99%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом позики. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор - k9FuAa4HiI, що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказана інформація, щодо одноразового ідентифікатора та адреси електронної пошти, відображена в реквізитах договору позики №1127978 від 28.04.2021 року. Позикодавець, на виконання умов договору позики №1127978 від 28.04.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 1470,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», що підтверджується електронною платіжною інструкцією №c5eb40a2-5922-43f8-8f29-e6b1917fd684 від 28.04.2021 року, яка, у свою чергу, є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі, яка підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи. Суд зауважує, що банківський картковий рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] також зазначений в реквізитах договору позики №1127978 від 28.04.2021 року. Окрім того, згідно листа №25/09/25-9702 від 25.09.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача [PERSON] на підставі платіжної інструкції №c5eb40a2-5922-43f8-8f29-e6b1917fd684 перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №1127978. 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до [PERSON] за договором позики №1127978 від 28.04.2021 року. У подальшому, 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач - ТОВ «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до [PERSON] за договором позики №1127978 від 28.04.2021 року. Суд вважає, що перехід права вимоги за договором позики проведено згідно вимог законодавства, про що позивачем надано належні та допустимі докази. Також встановлено, що відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року для ТОВ «Фінпром Маркет» було відступлено право вимоги заборгованості, зокрема до [PERSON] на суму 4980,00 грн., з яких: 1470,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тілом позики); 3510,00 грн. - заборгованість за відсотками. Як вказано позивачем, відповідач не проводив платежів на погашення суми заборгованості за основною сумою боргу (тілом позики) та заборгованості за відсотками. Суд зазначає, що відповідач [PERSON] не спростовував розрахунок заборгованості, надавши власний розрахунок. Договір позики з первісним кредитором, за яким ТОВ «Фінпром Маркет» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги, підписані електронним підписом [PERSON] , використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів того, що персональні дані [PERSON] (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитних договорів від її імені, матеріали справи не містять. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, матеріали справи також не містять. Відповідач [PERSON] не оскаржував правомірність укладеного договору у судовому порядку. Окрім цього, встановлено, що у відповідності до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами, та інші платежі, при цьому, визначено, що відповідач зобов`язувався повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №1127978 від 28.04.2021 року в сумі 4980,00 грн. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» у позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу адвоката склали 4500,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано: договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до договору №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року; витяг з акту №2-ФП від 01.10.2025 року (зазначено відомості про надання послуг з правничої допомоги, щодо боржника [PERSON] та вартість послуг в сумі 4500,00 грн.); платіжна інструкція на підтвердження оплати наданої правничої допомоги від 15.10.2025 року №57993274.1 на суму 121500,00 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення в розмірі 2000,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 40 коп. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial