Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову зазначено, що в травні 2022 року сторони по справі познайомились та через місяць стали мешкати разом у цивільному шлюбі. Під час цивільного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , якого визнав відповідач. З травня 2025 року вони постійно сваряться через те, що відповідач не бажає давати гроші на утримання їх спільної дитини та утримання позивача до часу коли дитині виповниться 3 роки . Дитина проживає разом з позивачем. Позивач вказує на те, що відповідач працює слюсарем котлогазу та отримує заробітну плату не менше 20 000 грн., але точно вказати не може, оскільки відповідач не розповсюджується на цю тему. Відповідач нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає. В свою чергу позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та тимчасово не працює. Оскільки відповідач [PERSON] має стабільний дохід, позивач вважає, що він має можливість надавати їй матеріальне утримання до виповнення дитиною 3-х річного віку та сплачувати аліменти на малолітню дитину, проте такої допомоги не надає, в зв`язку з чим вона вернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі, відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегоінального управління Міністерства юстиції 02.07.2024, сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом, позивач на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст..ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дитину не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов`язку [PERSON] піклуватися про свою дитину, а тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом з ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачем суду не надано належних доказів на обґрунтування необхідності стягнення з відповідача аліментів на її утримання саме у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) та не надано доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, матеріальне становище позивача, стан здоров`я відповідача, який є працездатним (протилежного суду не надано), зважаючи на встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, факт стягнення судом з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, а тому з урахуванням встановлених обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, а у задоволенні позовних вимог в іншій частині необхідно відмовити. За викладених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач в силу вимог закону звільнена від сплати судового збору при звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial