Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Позивач ТОВ ««Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 05.10.2023 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 7139454 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 5000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , зі строком кредитування 360 днів (дата останнього платежу про кредиту 29.09.2024 року). Вказують, що відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного п.1.4 цього договору. Також вказують, що 04.11.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту, внаслідок чого позивачем нараховано проценти за 125 календарних днів (28.05.2024 29.09.2024 ) в межах строку договору відповідно до наступного: 5000 грн. * 1,99 % = 99,5 грн.*125 календарних днів =12437,50 грн. Крім цього, вказують, що п.п. 3 п.4.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Зазначають, що 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 7139454 від 05.10.2023 року. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 26591,50 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 9154,00 грн. та нарахованих позивачем процентів за 125 календарних днів в розмірі 12437,50 грн. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 7139454 від 05.10.2023 року в розмірі 26591,50 грн., а також стягнути понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Також просили порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі),що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просили справу розглядати у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим. Відзив на позов не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 7139454 про надання споживчого кредиту відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua, що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту № 7139454 та копією паспортуспоживчого кредиту, які підписані за допомогою одноразового ідентифікатора А5662, що підтверджено копією договору про надання споживчого кредиту, паспорту споживчого кредиту. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 5000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день застосовується в межах строку кредиту, вказаного п. 1.4 цього договору. Факт отримання переказу коштів на картку відповідача підтверджено листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 12.06.2024 року № 2024-06-12 та відомостями про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] , наданими АТ "А-Банк". Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, в зв`язку з чим у період з 05.10.2023 року по 26.05.2024 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 7139454 від 05.10.2023 року, що підтверджується копією договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року акту за договором факторингу від 04.06.2024 року, витягом з реєстру боржників. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5000 грн та за відсотками, нарахованими кредитодавцем в сумі 9154 грн. Разом з тим, відсотки, нараховані позивачем за період з 28.05.2024 по 29.09.2024 за ставкою 1,99 в день, порушують вимоги Закону України "Про споживче кредитування", так як позивач повинен нарахувати проценти в розмірі 1,5 % та 1 % денної процентної ставки залежно від періоду нарахування. Суд вважає, що за період з 28.05.2024 по 20.08.2024 року розмір процентів становить 6375 грн (5000 грн х 1,5%/100 х 85 днів), за період з 21.08.2024 року по 29.09.2024 розмір процентів становить 2000 грн. (5000 грн х 1%/100 х 40 днів). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 гривень 40 копійок, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у зв`язку із подачею позову в електронному вигляді в системи «Електронний суд». Оскільки позов задоволено частково (77,20%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1870 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ч.1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: заявки № 11780 від 22.09.2025 року на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року року, укладеної між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М., ордера на надання правничої допомоги АІ № 2029141, свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю КС №9422/10, акту № 11780 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.10.2025 року, відповідно до якого сторони узгодили вартість однієї години послуг в розмірі 840 грн., в сума за 12 годин склала 10000 грн. З врахуванням викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача мають бути стягнені витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог і складають 7720 грн. Щодо вимог позивача про зобов`язання органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченомурозділом VII цього Кодексу. З даних норм законодавства вбачається право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, зокрема відсотків та пені, які нараховуються на суму боргу і таке нарахування можливе відповідно до умов договору та законодавства. Суд вважає, що зазначення в рішенні суду про нарахування інфляційних втрат та 3% річних не регулюється нормами ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial