Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

16.06.2025 до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.10.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №155695126 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й паспортом споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого, добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV33Н8М. Згідно умов кредитного договору 25.10.2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5 500, 00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] хх-хххх-1546 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 28.11.2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01. На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги №1 від 30.10.2023, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 29.05.2025 за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 23 349, 10 грн., яка складається з: 5 500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; та 17 849, 10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З огляду на вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №155695126 від 25.10.2021 у розмірі 23 349, 10 грн. та судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2025 дана справа направлена за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра, до якого вона надійшла 06.11.2025. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 року суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Стадченко О.В. від 21.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Тараненко А.І. в судові засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду. Згідно прохальної частини позовної заяви, просив розгляд справи проводити без участі представника повивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи був сповіщений в порядку, передбаченому ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У сформованому правовому висновку Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.10.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 155695126 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с 28-29). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 55695126 від 25.10.2021 року кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п.п. 1.3 вищезазначеного договору кредитодавець надає перший транш в сумі 5 500,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 24.11.2021 року. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Відповідно до п.4.4 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику й паспортом споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7Y38S (а.с. 29). 25.10.2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 5 500,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджує прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», на підтвердження даного факту позивачем надано довідку за №155695126/23052025/Э від 23.05.2025 (а.с. 33) та платіжне доручення №1fd1e4ee-cc27-4593-9ddd-c957cf697c5f від 25.10.2021 (а.с. 42). 28.11.2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу №28/1118-01 (а.с.16), строк дії якого в подальшому продовжувався шляхом укладення додаткових угод: від 28.11.2019 №19, від 31.12.2020 №26, від 31.12.2021 року №27, від 31.12.2022 року №31 та від 31.12.2023 року №32 - якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін (а.с.18-19). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 155695126 від 25.10.2021 (а.с.23). 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 30/1023-01, (а.с. 57-58), відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором Реєстр прав вимоги №1 від 30.12.2023 (а.с.55). 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е, згідно умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (Додаток № 1 - Реєстр боржників до договору факторингу від 29.05.2025 за № 29/05/25-Е) (а.с. 38-41). Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №155695126 від 25.10.2021 року у розмірі 23 349,10 грн., яка складається з: 5 500,00 грн. заборгованості по кредиту; 17 849,10 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с. 40-41). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Суд звертає увагу на те, що на виконання ухвали суду від 21.11.2025 року про витребування доказів надійшла витребувана інформація, відповідно до якої, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомив, що за період з 25.10.2021 по 30.10.2021 відбулося зарахування грошових коштів у розмірі 5 500,00 грн. на платіжну карту, зазначену позивачем № 441-11хх-хххх-1546, яка була емітована на ім`я відповідача [PERSON] (а.с. 85-87). Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем грошових коштів відповідно до умов договору й факту їх переказу первісним кредитором останньому. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №155695126 від 25.10.2021 року у розмірі 23 349,10 грн., яка складається з: 5 500,00 грн. заборгованості по кредиту; 17 849,10 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, додаткову угоду №25770574337 до договору №29/05/25-01 від 29.05.2025 від 30.05.2025, акт прийому передачі наданих послуг згідно Договору №29/05/25-01 від 29.05.2025 від 05.06.2025, відповідно до якого вартість наданих правових та юридичних послуг складає 7000, 00 грн. (а.с.44,45). Відповідач щодо розміру витрат на правову допомогу рівну 7 000,00 грн. своїх заперечень до суду не надав. Враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, складність справи, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу, понесені позивачем, в розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved