Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У жовтні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1101612 від 05листопада 2023 року у розмірі 41666,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір №1101612 від 05листопада 2023 року, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 7000,00 грн., строком на 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день, знижена процентна ставка - 1,76% в день. Кошти надаються шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача за реквізитами № [NUMBER] (п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 2.1. Договору). 21червня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, відповіднодо умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до [PERSON] . В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим, станом на 21 червня 2024 року має заборгованість в розмірі 41666,00грн. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2025року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 11грудня 2025 року. Представник позивача в судове засідання 11 грудня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, 03 грудня 2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 11 грудня 2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Оболонським районним судом м.Києва за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача: [ADDRESS] , надсилалась судова кореспонденція про час та місце розгляду справи із ухвалою суду про відкриття провадження, проте кореспонденція повернулась без вручення із позначенням «адресат відсутній». Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір №1101612 від 05листопада 2023 року, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 7000,00 грн., строком на 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день, знижена процентна ставка - 1,76% в день. Кошти надаються шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача за реквізитами № [NUMBER] (п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 2.1. Договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію, відповідач здійснив акцепт договору, шляхом підписання договору аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора А245. Перерахування коштів відповідачу за кредитним договором у сумі 7000,00 грн. на картку відповідача з номером [NUMBER] підтверджується листом ТОВ «Пейтек». 21червня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, відповіднодо умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до [PERSON] . Відповідно до Витягу Реєстру боржників до Договору факторингу № 21062024 від 21червня 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №1101612 від 05листопада 2023 року, в сумі 41666,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту -7000,00 грн, заборгованість за відсотками -34666,00 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однієї стороною та прийняття акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З огляду на те, що кредитний договір №1101612 укладений 05 листопада 2023 року, строк кредиту 350 днів, тобто заважаючи на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір денної процентної ставки не може перевищувати2,5 %; з 21 квітня 2024 року по 21червня 2024 року - 1,5 %. Тобто, суд приходить до висновку, про необхідність перерахунку заборгованості за відсотками у період з 21 квітня 2024 року по 21 червня 2024 року, оскільки нарахування відсотків у розмірі 2,2% суперечать чинному законодавству. Суд розраховує заборгованість по відсоткам за період з 21 квітня 2024 року по 21 червня 2024 року, в межах заявлених позовних вимог, за укладеним кредитним договором № 1101612від05 листопада 2023 року, виходячи з встановленої пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», максимальної денної процентної ставки протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, заборгованість [PERSON] за відсотками у період з 21 квітня 2024 року по 21 червня 2024 року становить 6405,00 грн, виходячи з розрахунку 105,00 грн - 1,5% х 61 день. Відповідно загальна заборгованість відповідача за відсотками за весь строк кредиту становить 27102,60 грн. Загальна заборгованості відповідача за кредитним договором № 1101612 від 05 листопада 2023 року, станом на 21 червня 2024 року становить 34102,60 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 27102,60грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, в загальному розмірі 34102,60 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам 1982,68 грн, відповідно розрахунку (34102,60грн. х2422,40 грн. :41666,00 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником надано: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, у п. 2.3. якого вартість послуг за 1 справу складає 8000,00 грн.; акт наданих послуг № 856 від 08 жовтня 2025 року; детальний опис наданих послуг від 08 жовтня 2025 року до акту, загальною тривалістю 6 год 30 хв, в якому зазначено обсяг виконаних робіт та визначена вартість послуги в розмірі 8000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial