Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Заявник звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким просив стягнути з КП «КАЛИНА» нарахований заробіток за період з 08.11.2017 року по 23.03.2018 року; стягнути з КП «КАЛИНА» середній заробіток обрахований у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 за період з 08.11.2017 року по день постановлення судового рішення; стягнути моральну шкоду в розмірі трьох місячного середнього заробітку, обрахованого у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100; стягнути з Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області моральну шкоду в розмірі трьох місячного середнього заробітку, обрахованого у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Заявник стверджує, що рішенням сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 07.11.2017 року (Трояндівський старостинський округ входить до Доброславської ОТГ) [PERSON] призначено на посаду директора КП «КАЛИНА». 08.11.2017 року він приступив до виконання своїх обов`язків. Заявник стверджує, що рішенням сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 19.03.2018 року (Трояндівський старостинський округ входить до Доброславської ОТГ) [PERSON] звільнено з посади директора КП «КАЛИНА» за власним бажанням, про що зроблено запис в трудовій книжці. Заявник стверджує, що при його звільненні з посади директора КП «КАЛИНА» не було здійснено виплат сум, які передбачені чинним законодавством. Заявник у листопаді 2021 року подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі. У своєму відзиві на позовну заяву представник Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області зазначив, що у матеріалах справи відсутні будь- які докази, які доводили би підставність та законність позовних вимог. Окрім того, при звільненні з посади директора саме позивач мав обов`язок передати всю фінансову та кадрову документацію підприємства, що не було зроблено, що підтверджується результатами перевірки Одеської обласної прокуратури. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Встановлені судом фактичні обставини: Судом встановлено, що рішенням сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 07.11.2017 року (Трояндівський старостинський округ входить до Доброславської ОТГ) [PERSON] призначено на посаду директора КП «КАЛИНА». 08.11.2017 року [PERSON] приступив до виконання своїх обов`язків (наказ по підприємству № 229-VI від 07.11.2017 року). На підставі рішення сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 19.03.2018 року (Трояндівський старостинський округ входить до Доброславської ОТГ) з 23.03.2018 року [PERSON] звільнено з посади директора КП «КАЛИНА» за власним бажанням, про що зроблено запис в трудовій книжці. В матеріалах справи наявне звернення [PERSON] до директора КП «КАЛИНА» [PERSON] від 04.02.2020 року про необхідність проведення розрахунку з [PERSON] при звільненні від 23.03.2018 року. У справі наявний лист Головного управління держпраці в Одеській області від 13.11.2020 року адресований [PERSON] в якому йдеться про те, що під час здійснення інспекційної перевірки встановлено, що на Підприємстві відсутня будь- яка кадрова та бухгалтерська документація підприємства за 2017-2018 роки. Чинни директор підприємства [PERSON] пояснив, що з 08.08.2019 року він прийняв підприємство і не отримав жодної кадрової та бухгалтерської документації підприємства за період роботи [PERSON] тобто за 2017-2018 роки. Інші докази у справі відсутні. Позиція суду та релевантні джерела права: Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже суд самостійно докази не збирає, крім випадків прямо передбачених процесуальним законом. Оцінивши наявні у справі докази, позиції сторін, суд вважає, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, що при звільненні з посади йому не було виплачено сум, які передбачені законодавством. Надані позивачем матеріали не можуть сприяти суду у встановленні об`єктивної істини. Суд самостійно докази не збирає. Таким чином, в межах предмету спору, правової підстави, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову. Судові витрати відносяться на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від його сплати відповідно до Закону. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed