Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики № 2779254 від 20.07.2021 у розмірі 16004,70 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 9000,00 гривень витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.07.2021 ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] уклали в електронному вигляді договір № 2779254, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5000,00 грн. Умови укладеного договору відповідач не виконував, тому в нього виникла заборгованість у розмірі 16004,70 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4864,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 11140,70 грн. 09 лютого 2022 року ТОВ "МАНІФОЮ" відступило на підставі договору № 09/02-2022 ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2779254. У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на підставі договору № 10-01/2023 відступило 10.01.2023 право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". Таким чином, останній наділений правом вимоги до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 1-10). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, з копією опису про направлення позовної заяви та повістки про виклик до суду (а.с. 171, 180) рекомендованими поштовими відправленнями за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 161) та шляхом опублікування оголошень про виклики до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 179, 184). Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" скерував до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно з ухвалою від 29.09.2025, суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області постановив передати справу за позовом ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" за підсудністю до Долинського районного суду Івано-Франківської області. 22 жовтня 2025 року справа надійшла на адресу Долинського районного суду Івано-Франківської області. Згідно з ухвалою від 23.10.2025, суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області відкрила провадження у справі та постановила розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, не скористався. Згідно з ухвалою від 22.12.2025, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: порядок та умови надання кредиту в ТОВ "МАНІФОЮ" визначені в Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ "МАНІФОЮ" (а.с. 122-129). 20 липня 2021 року [PERSON] ознайомився із інформацією, яка надається ТОВ "МАНІФОЮ" споживачу до укладення договору про споживчий кредит, у зв`язку з чим підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором t40761 паспорт споживчого кредиту (а.с. 119-121). Ознайомившись із умовами кредитування, [PERSON] 20 липня 2021 року уклав із ТОВ "МАНІФОЮ" договір позики № 2779254, відповідно до якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору (п. 2.1). Сума позики 5000,00 грн (п. 2.3.3), строк позики до 18.08.2021 (29 днів) (п. 2.3.4). Проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до договору позики (п. 2.4.1). Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,99500 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.2). Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.3). Базова процентна ставка, фіксована 1,9900 % від суми позики за кожен день користування позикою (п. 2.4.4). Розмір процентів за прострочену позику, фіксований 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (п. 2.5). В договорі визначені умови, за яких застосовується та чи інша процентна ставка. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті Товариства протягом 3 робочих днів із дати підписання договору (п. 2.6). Договір позики [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором f66703 (а.с. 70-77). Також відповідач за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором f66703 підписав розрахунок платежів за договором позики, в якому теж визначені умови надання позики, графік платежів, що відповідає вищеописаним умовам договору (а.с. 92-94). В додатковій угоді № 1 до договору позики № 2779254 від 20.07.2021, який [PERSON] підписав за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором z26484, сторони погодили продовжити строк позики шляхом установлення строку користування позикою до 17.09.2021 (30 днів) та обумовили розрахунок платежів за договором позики з урахуванням продовження строку позики (а.с. 111-114). В додатковій угоді № 2 до договору позики № 2779254 від 20.07.2021, який [PERSON] підписав за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором f77403, сторони погодили продовжити строк позики шляхом установлення строку користування позикою до 22.10.2021 (30 днів) та обумовили розрахунок платежів за договором позики з урахуванням продовження строку позики (а.с. 115-118). 09 лютого 2022 року ТОВ "МАНІФОЮ" на підставі договору факторингу № 09/02-2022 відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 2779254 на суму заборгованості 15267,81 грн, з яких 4864,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7878,81 грн - сума заборованосі за процентами за користування позикою, 2525,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (що складає загальну суму заборгованості за процентами 10403,81 грн), що підтверджується вказаним договором факторингу, актами приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу № 09/02-2022 від 09.02.2022, реєстром боржників (витягом з нього) та платіжною інструкцією (а.с. 53-69, 79, 80, 81-84, 85, 78). Згідно із розрахунком заборгованості за договором позики № 2779254, який проведений ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", станом на час відступлення прав вимоги ТОВ "МАНІФОЮ" за [PERSON] рахувалася заборговансіть за загальну суму 16004,70 грн, із яких: 4864,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 10403,81 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 736,89 грн - нараховані відсотки за період із 09.02.2022 до 23.02.2022 (а.с. 130). При цьому суд звертає увагу на те, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" донарахував проценти в сумі 736,89 грн поза межами строку кредитування, оскільки на підставі описаної вище додаткової угоди № 2 сторони спірного договору погодили строк його дії до 22.10.2021. У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило право вимоги до боржника [PERSON] ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", згідно з договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 з урахуванням додаткової угоди № 10 до нього. У п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги вказано, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (додаток № 4). У розділі 7 договору визначено ціну договору та розрахунки за продаж (відступлення) (а.с. 12-32, 33-43). Факт реального переходу права вимоги до відповідача підтверджується актами зарахування зустрічних однорідних вимог, актами прийому-передачі Реєстру боржників (витягом з нього), у тому числі зі змінами (а.с. 44-46, 47, 48, 49, 50-51, 52). Сума заборгованості [PERSON] на дату відступлення права вимоги за тілом - 4864,00 грн, заборгованість за відсотками - 11140,70 грн (10403,81грн+736,89грн), загальна сума заборгованості - 16004,70 грн. Згідно із розрахунком заборгованосоті, який здійснений ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", сума заборгованості [PERSON] за договором № 2779254 за тілом кредиту становить 4864,00 грн, заборгованість за відсотками - 11140,70 грн, загальна сума заборгованості за договором - 16004,70 грн (а.с. 131). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як слідує з описаних вище письмових доказів, відповідач ознайомився з умовами кредитування в ТОВ "МАНІФОЮ", підтвердженням чого слугує підписаний ним електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Паспорт споживчого кредитування, після чого 20.10.2021 підписав договір позики № 2779254, в рамках якого отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень. Доказів протилежного відповідач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому коштами чи долучених позивачем розрахунків заборгованостей, як і не надав контррозрахунку. Таким чином, під час розгляду справи позивач не спростував факт отримання кредитних коштів. Також він погодився на сплату відсотків за користування кредитними коштами. Кредитний договір, як і його певні умови недійсними не визнавалися. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 02 лютого 2022 року право вимоги до [PERSON] від ТОВ "МАНІФОЮ" перейшло до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", який у свою чергу, донарахувавши відсотки за користування кредитними коштами, 19 січня 2023 року відступив право вимоги до відповідача ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". Отже, перехід права вимоги до позивача знайшов свої підтвердження. Вимоги за кредитним договором на час укладення договорів факторингу були дійсними. Будь-яких нарахувань після переходу прав вимог ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" не проводив. Оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження як факт укладення між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] кредитного договору, так і факт отримання останнім кредитних коштів, натомість доказів повернення таких матеріали справи не містять, позивач набув права вимоги до відповідача на підставі договорів, що описані вище, суд уважає, що в ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" виникло право вимагати повернення позики (право дійсної вимоги), а у відповідача обов`язок по поверненню тіла кредиту в розмірі 4864,00 грн, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають до задоволення. Щодо виникнення за спірним договором обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитними коштами та періоду, протягом якого вони нараховувалися, суд зважає на таке. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Позивач, пред`являючи вимоги до [PERSON] , просив, у тому числі, крім тіла позики (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. З наданих позивачем розрахунків заборгованості суд установив, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", набувши право вимоги до відповідача за договором факторингу від 09.02.2022, з 09.02.2022 до 23.02.2022 здійснив донарахування процентів на суму 736,89 грн, а відтак розмір процентів склав 11140,70 грн, з яких 10403,81 грн - проценти нараховані первісним кредитором, 736,89 грн - проценти нараховані ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ". Однак суд звертає увагу на те, що останньою погодженою з відповідачем датою повернення кредиту визначено 22.10.2021, тобто саме до цього часу кредитодавець мав право нараховавути відсотки за користування кредитними коштами. Позивач не вказував як підставу нарахування процентів поза межами встановленого строку положення частини другої статті 625 ЦК України. Тому суд уважає, що підстави для донарахування ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" у період із 09.02.2022 до 23.02.2022 процентів на суму 736,89 грн відсутні. Відтак правомірно нарахованою заборгованістю за відсотками за договором позики № 2779254 від 20.07.2021 слід уважати 10403,81 грн (11140,70 грн - 736,89 грн). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків після закінчення строку кредитування за договором слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки нараховування передбачених договором відсотків за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. До стягнення ж підлягають нараховані та несплачені відсотки в розмірі 10403,81 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови договору позики № 2779254 від 20.07.2021, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів не надав, не подав і будь-яких доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, перехід права вимоги до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" за договором позики знайшов своє підтвердження, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь останнього слід стягнути заборгованість у розмірі 15267,81 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 4864,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 10403,81 грн, а позовні вимоги задовольнити частково. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів (а.с. 11), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідача 15267,81 грн боргу, що становить 95,39 % (15267,81грн*100%/16004,70грн) від заявленої суми, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 2310,73 грн (2422,40 грн*95,39 %) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 9000 гривень надав: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 (а.с. 99-106), прайс-лист юридичних послуг (а.с. 107-108), заявку на надання юридичної допомоги № 63 від 01.08.2025 (а.с. 109), витяг з акта № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 (а.с. 110), з яких суд установив, що позивач уклав договір про надання професійної правничої (правової) допомоги з АО "Лігал Ассістанс", в якому вони визначили обсяг адвокатських послуг та їх вартість. Зобов`язання адвокатське об`єднання виконано належним чином та своєчасно, за що останнє від позивача отримало кошти за виконану роботу в сумі 9000,00 гривень (3000,00 грн за надання усної консультації з вивчення документів + 6000,00 грн складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не ні подав, ні заявив клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8585,10 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (95,39 % від заявленої до стягнення суми в розмірі 9000 грн). На підставі викладеного, ст. 526, 614, 626, 628, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ст. 3, 12 "Про електронну комерцію" та

Outcome: partial