Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

18.08.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінас» (до перейменування - ТОВ «Рсвен Інвест Україна») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики №7987557 від 02.01.2023 в сумі 24 450,00 грн., а також судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 02.01.2023р. між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 7987557 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 Договору, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 6 000,00грн., на погоджений умовами строк, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до розділу 2 Договору позика надається строком на 30 днів. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, свої зобов`язання за Договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні позики. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» (діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфрастуктури та видачу ліцензії від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк). Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі. 11.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ « Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, гроші кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-36/23, заборгованість [PERSON] за Договором позики №7987557 станом на дату відступлення права вимоги склала 24 450,00 грн., з яких: 6000,00грн. - заборгованість за основним боргом, 18 450,00грн. - заборгованість по відсотках. Копія позовної заяви з додатками скеровані позивачем відповідачу, що підтверджується описом вкладення, стандарт, №0505338853232. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Копія ухвали про відкриття провадження скеровані відповідачу судом за вказаною у Договорі позики електронною адресою [INFO], що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 02.09.2025. Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав. Враховуючи наведене, суд, зі згоди представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Між ТзОВ «Свеа Фінанс» та [PERSON] виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме, з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами ЦК України. Судом встановлено, що 12.01.2023р. між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого, згідно Договору факторингу №01.02-36/23 від 11.07.2023 є ТзОВ «Росвен Ігнвест Україна» (тепер - ТзОВ «Свеа Фінанс», та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями, укладено Договір позики №7987557, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, на виконання зазначених вимог, [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор IgGp6O9qw1, для підписання Договору позики №7987557 від 02.01.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Згідно умов Договору позики №7987557 від 02.01.2023, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 6000 грн.; строк кредитування - 30 днів, тобто до 01.02.2023; за користування кредитом сплачує 447,63% річних від суми кредиту в розрахунку: базова процентна ставка за перший день становить 14.71%, на добу, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення - 2,50 % на добу. ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладених кредитних договорів. Даний факт стверджується довідками про перерахування кредитних коштів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, та допустив заборгованість. Згідно розрахунку позивача станом на дату складання позову заборгованість за договором позики № 7987557 складає 24 450,00 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 6000,00 гривень, заборгованість по відсотках - 18 450,00 грн. Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно з п.1 ч.2 ст. 11,ч.1 ст. 202 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини, тобто дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Нормами статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору,(ч.ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України). Згідно умов укладеного Договору позики №7987557 від 02.01.2023 року сторони визначили суму кредиту, розмір процентів та строк користування кредитом. Аналіз викладених пунктів договору дозволяє дійти висновку, що п.2 сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України і вони у даному випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань. Водночас, вирішуючи питання стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в заявленому розмірі, суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено в ст. 8 Конституції України. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів. У Договорі позики № 7987557 від 02.01.2023р. сторони обумовили суму кредиту 6000,0грн., строк користування кредитом 30 днів, до 01.02.2023, зі сплатою 447,63% річних від суми кредиту в розрахунку: базова процентна ставка за перший день становить 14.71%, на добу, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення - 2,50 % на добу. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. Також кредитний договір містить умови, що строк кредитування складає 30 днів до 01.02.2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Отже, оскільки, умовами кредитного договору, визначено строк кредитування 30 днів, тобто до 01.02.2023, тому позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 01.02.2023. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: за Договором позики №7987557 від 02.01.2023 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 11 232,60 грн. (6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 232,60 грн. - загальна сума відсотків за 30 днів кредитування, а саме: 882,60 грн - відсотки за перший день (14,71 %), 4 350 грн - відсотки за 29 днів (по 2,50 %). У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю вимог, про що наведено вище у мотивувальній частині рішення. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial