Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач вихованням дітей у достатньому об`ємі не займається та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Через відсутність згоди відповідача на реєстрацію місця проживання сина, позивачці не вдалося здійснити реєстрацію місця проживання дитини. Позивач самостійно забезпечує всі потреби малолітнього сина, однак через зростання цін на товари та послуги, витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування, освіту дитини, утримувати дитину самостійно стає дедалі важче. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за адресою зареєстрованого місця проживання позивача, без згоди батька. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 22.09.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 18.11.2025 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. До початку розгляду справи по суті представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, де батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Згідно витягу з реєстру територіальної громади зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 18 серпня 2025 року позивач звернулась із проханням до відповідача щодо подання згоди на реєстрацію місця проживання їх спільної дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Розмір аліментів, які стягуються на одну дитину, становить 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) батьків, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. За таких обставин, враховуючи наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, враховуючи, що позивач просить стягнути аліменти на утримання однієї дитини, суд,

Outcome: partial