Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що в [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому проживає позивач. 21 листопада 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 256 від 18.11.1988 року йому було видане свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстроване Новгород-Сіверським бюро технічної інвентаризації 28 листопада 1988 року за реєстровим № 164. Відповідно до зазначеного свідоцтва наведене вище домоволодіння належить колгоспному двору, а позивач визначений головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на цей час Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області). Після ліквідації колгоспних дворів, позивач, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на домоволодіння, в якому мешкав. Про те, що позивач мав право на майно, котре належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної Постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлене на колгоспний двір, а не на позивача, котрий вважався тільки головою колгоспного двору. Враховуючи ту обставину, що зараз позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є його власністю, котрою він володіє багато років, та розташований по [ADDRESS] , позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а с. 17), за змістом яких позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю, Семенівської міської ради Чернігівської області, начальник відділу комунального майна та правового забезпечення [PERSON] , у судове засідання не прибула, відзиву не подала, але надала до суду через електронну пошту заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 18-19), за змістом якої у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів (а. с. 2-10). Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок за конкретно визначеною фізичною особою зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Позов відповідачем визнається повністю, а тому немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved