Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, поділ майна, встановлення порядку користування земельною ділянкою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що станом на зараз [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних довідки № 63160, виданої КП «ЧООБТІ» 11.06.2025 станом на 01.01.2013 домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації за: -[PERSON] (27/50 частки) згідно із свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим Другою черкаською державною нотаріальною конторою 05.11.1996 за реєстровим № 1-3892; -[PERSON] (23/50 частки) - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого старшим державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук В.Я. 30.09.1986 за реєстровим № 1-4823. В подальшому, після смерті [PERSON] , згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. 23.04.2024 за реєстровим № 1030, [PERSON] набула право власності на 23/50 частки в праві власності на домоволодіння за вказаною адресою. Відповідно до договору дарування частки в праві власності на житловий будинок, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 19.05.2025 за реєстровим № 2221, [PERSON] подарувала, а [PERSON] набула право власності на 23/50 частки в праві власності на це домоволодіння. Зазначена частка житлового будинку розташована на земельній ділянці, площею 0,0321 га, кадастровий номер 7110136400:02:052:0099, яка не приватизована. Тобто, наразі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками зазначеного вище будинковолодіння та сума їх часток становить одиницю. Починаючи з 19.05.2025, позивач згідно із договором дарування частки в праві власності на житловий будинок прийняла у дар 23/50 частки у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] по теперішній час вона проживає зі своєю сім`єю у належній їй частині домоволодіння і у них є свої господарські споруди, якими вони користуються. Позивач, як і попередній власник, користується фактично визначеними приміщеннями (які відповідають висновку та розміру частки у праві спільної часткової власності) та господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер: 7110136400:02:052:0099, площею 0,0321 га, цільове призначення земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка є не приватизована та не охоплює повністю земельну ділянку, яка закріплена за будинковолодінням. Наразі у позивача, як зазначено, виникла необхідність у припиненні спільної часткової власності шляхом поділу домоволодіння в натурі для оформлення права власності на відповідні приміщення будинку. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Таким чином, позивач вказує, що нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена - (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і, яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Отже, враховуючи вищезазначене в даному випадку, як вважає позивач, виділ у натурі частки у праві власності домоволодіння лише для позивача є неможливим, а можливий саме поділ цього майна в натурі між сторонами. Позивач як співвласник при поділі має право на виділ у натурі своїх часток із спільного майна, припинити спільну часткову власність на домоволодіння та виділити в натурі відповідні приміщення. Оскільки позивачу належать частка праві спільної часткової власності на домоволодіння, до неї, як вважає, і перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщена належна їй відокремлена група приміщень домоволодіння. У зв`язку із цим, виникло питання визначення порядку користування спільною земельною ділянкою для обслуговування будинку. Спірна ділянка не була поділена між співвласниками в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а також, не зважаючи на наявність фізичної межі між частиками домоволодіння сторін, між ними не був встановлений порядок користування земельною ділянкою, відповідно до законодавства (договір, план розподілу тощо). Позивач намагалась домовитись із відповідачем про порядок користування земельною ділянкою для обслуговування жилого будинку, що знаходиться у спільному користуванні, для чого, спочатку, хотіла домовитись словесно, у порядку добросусідства, проте, її прохання були проігноровані та домовленості вони ніякої не дійшли. Отже, питання порядку користування земельною ділянкою залишається невирішеним, і враховуючи, що домовитися між собою сторони самостійно не змогли, позивач вимушена звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Співвласники домоволодіння користуються земельною ділянкою на підставі ст. 120 Земельного Кодексу України. Рішення про передачу у власність земельної ділянки за вказаною адресою не приймалось. Отже, зараз між співвласниками земельної ділянки відсутній нормативно встановлений порядок користування (хоча фактично порядок користування існує), що ускладнює належне обслуговування будинку та порушує права позивача, заважаючи повноцінно розпоряджатись своєю власністю, здійснити приватизацію земельної ділянки тощо. Саме тому, позивач була змушена звернутись до землевпорядної організації для визначення (уточнення) площі земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні і межі якої визначені існуючим парканом. План поділу земельної ділянки пропонує такий розмір площі земельної ділянки, який забезпечить безперешкодний доступ всіх землекористувачів до належних їм частин житлового будинку, їх господарських будівель і споруд, передбачає можливість позивачу та відповідачу вільно використовувати частини земельної ділянки під належною кожному з них частиною житлового будинку, у тому числі для нормального обслуговування, ремонту будинку, не створюючи при цьому, явних незручностей для інших сторін. При обстеженні земельної ділянки визначено, що усі межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою огорожею. Встановлення нових межових знаків згідно координат поворотних точок меж земельної ділянки даною документацією не передбачається. Позивач вказує, що порушується повноцінний зміст права власності позивача на нерухоме майно, що їй належить на праві спільної часткової власності, оскільки в даному випадку, їй неможливо реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном без згоди іншого співвласника та без оформлення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Орієнтовна сума судових витрат, яку позивач понесла і, яка очікує понести в результаті розгляду цієї справи, складається із судового збору у розмірі 6 388 грн. 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Таким чином, позивач просить суд, - припинити [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; поділити домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з виділом в натурі часток майна кожного співвласника та визнати право власності на новоутворені об`єкти нерухомого майна: [PERSON] : в житловому будинку під літ. А-І приміщення № 1-2 кімната, площею - 9,7 кв.м, № 1-3 кімната, площею - 11,3 кв.м, в прибудові під літ. а приміщення № 1-1 коридор, площею - 3,8 кв.м, № 1-4 кухня, площею - 4,6 кв.м, вбиральня під літ. В, погріб під літ. Г, сарай під літ. Д, літня кухня під літ. Е, гараж під літ. З, огорожа № 1,3; [PERSON] : в житловому будинку під літ. А-І приміщення №2-3 кімната, площею - 11,4 кв.м, № 2-4 кімната, площею - 6,2 кв.м, прибудові під літ. а, приміщення № 2-1 коридор, площею - 1,9 кв.м, № 2-2 кухня, площею 10,9 кв.м, сарай під літ. Б, сарай під літ. б, вбиральня під літ. В1, огорожу № 2,4,5, замощення під літ. І; встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] частину земельної ділянки, загальною площею - 0,0321 га та [PERSON] частину земельної ділянки, загальною площею - 0,0186 га відповідно до плану розподілу земельної ділянки, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ТОВ ЮФ ЛІГАЛ КОНСТРАКТ [PERSON] . Ухвалою суду від 13.08.2025 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідачем відзив на позов подано не було. В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та надані докази. Крім того, зазначила, що у домоволодінні самочинних добудов тощо немає; є технічна можливість здійснити виділ, сторони мають окремі входи у будинок та у двір, вони мають різні об`єкти на своїх земельних ділянках. Сторони не можуть домовитись щодо спірних питань. Судові витрати позивач залишає за собою. В судове засідання відповідач не з`явилась, будучи неодноразово належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. Відзив на позов не подано. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних довідки № 63160, виданої КП «ЧООБТІ» 11.06.2025 станом на 01.01.2013 домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації за: -[PERSON] (27/50 частки) згідно із свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим Другою черкаською державною нотаріальною конторою 05.11.1996 за реєстровим № 1-3892; -[PERSON] (23/50 частки) - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого старшим державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук В.Я. 30.09.1986 за реєстровим № 1-4823. -В подальшому, після смерті [PERSON] , згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. 23.04.2024 за реєстровим № 1030, [PERSON] набула право власності на 23/50 частки в праві власності на домоволодіння за вказаною адресою. -Відповідно до договору дарування частки в праві власності на житловий будинок, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 19.05.2025 за реєстровим № 2221, [PERSON] подарувала, а [PERSON] набула право власності на 23/50 частки в праві власності цього домоволодіння. Зазначена частка житлового будинку розташована на земельній ділянці, площею 0,0321 га, кадастровий номер 7110136400:02:052:0099, яка не приватизована. Тобто, сторони по справі є співвласниками зазначеного вище будинковолодіння та розмір їх часток становить одиницю. Починаючи з 19.05.2025, позивач згідно із договором дарування частки в праві власності на житловий будинок прийняла у дар 23/50 частки у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] по теперішній час вона проживає у належній їй частині домоволодіння і у неї є свої господарські споруди, якими вони користується. Суб`єктом технічної інвентаризації - ТОВ Юридична фірма Лігал Констракт (код ЄДРПОУ 44508118) та будівельним експертом [PERSON] , за замовленням позивача було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу від 24.06.2025 (реєстраційний номер ТІ01:2778-5682-5914-2783), згідно з яким до складу будинку садибного типу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами входить: житловий будинок під літ. А-І, прибудови літ. а, сарай під літ. Б, сарай під літ. б, вбиральня під літ. В, вбиральня під літ. В1, погріб під літ. Г, сарай під літ. Д, літня кухня під літ. Е, гараж під літ. З, огорожа № 1-5, замощення під літ. І. Станом на 24.06.2025 обстежено частину житлового будинку з прибудовами А-І, а (приміщення позиції № 1), господарські будівлі літ. В, Г, Д, Е, З та споруди № 1,3. Внаслідок демонтажу груби з плитою, загальною площею житлового будинку з прибудовою літ. А-І, а змінилась з 58,9 м на 59,8 м, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 (зі змінами та доповненнями), не потребує документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виконаного ТОВ ЮФ Лігал Констракт та експертом будівельним [PERSON] , від 25.06.2025 № б/н підтверджується, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено та визначено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна відповідно до наступного: Кількість новоутворених об`єктів нерухомого майна: 2 Об`єкт, що виділяється позивачеві: житловий будинок під літ. А-І приміщення № 1-2, площею - 9,7 кв.м, № 1-3, площею - 11,3 кв.м, прибудова під літ. а приміщення № 1-1, площею - 3,8 кв.м, № 1-4 площею - 4,6 кв.м, вбиральня під літ. В, погріб під літ. Г, сарай під літ. Д, літня кухня під літ. Е, гараж під літ. З, огорожа № 1,3. Об`єкт, що виділяється відповідачеві: житловий будинок під літ. А-І, приміщення № 2-3, площею - 11,4 кв.м, № 2-4, площею - 6,2 кв.м, прибудова під літ. а приміщення № 2-1, площею - 1,9 кв.м, № 2-2 площею 10,9 кв.м, сарай під літ. Б, сарай під літ. б, вбиральня під літ. В1, огорожа № 2, 4, 5, замощення під літ. І. Позивач, як і попередній власник, користується фактично визначеними приміщеннями (які відповідають висновку та розміру частки у праві спільної часткової власності) та господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер: 7110136400:02:052:0099, площею 0,0321 га, цільове призначення земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка є не приватизована та не охоплює повністю земельну ділянку, яка закріплена за будинковолодінням. Таке слідує з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.07.2025 та кадастрового плану земельної ділянки, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ТОВ ЮФ ЛІГАЛ КОНСТРАКТ [PERSON] . Відповідно до відомостей про встановлені межові знаки: земельна ділянка гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] на місцевості межує з: від А до Б - землі Черкаської міської ради 7110136400:02:052:0093; від Б до В - землі Черкаської міської ради; від В до Г - землі гр. [PERSON] 7110136400:02:052:0006; від Г до Д - землі Черкаської міської ради (вул. Чучупаків братів); від Д до А - землі Черкаської міської ради. При обстеженні земельної ділянки визначено, що усі межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою огорожею. Встановлення нових межових знаків згідно координат поворотних точок меж земельної ділянки даною документацією не передбачається. Відповідно до вказаного плану, - загальна площа земельної ділянки під домоволодінням та прибудинкової території становить 0,0507 га, з яких площа земельної ділянки [PERSON] становить - 0,0186 га, а площа земельної ділянки [PERSON] - становить 0,0321 га, яку і бажає виділити собі у користування позивач. Під час розгляду справи судом досліджено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, що [ADDRESS] , що виготовлений ТОВ «Юридична фірма «Лігал констракт» від 25.06.2025. Дані про самочинні споруди, будівлі відсутні. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, складеного 25.06.2025 ТОВ «Юридична фірма «Лігал Констракт», за замовленням [PERSON] , об`єкт №1 [PERSON] має загальну площу 29,4кв.м, а об`єкт №3 має загальну площу 30,4 кв.м. За відомостями висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта нерухомості (частка 23/50) стосовно вказаного домоволодіння, станом на 21.07.2025 загальна ринкова вартість 23/50 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд склала 396640грн. 00коп. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), яке може належати особам на праві спільної сумісної власності або на праві спільної часткової власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст.ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 статті 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, з моменту набуття позивачами та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто, право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна. Так, згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. За положеннями ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Наведена вище норма гарантує кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що створюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все. У здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 6 постанови від 04.10.1991 №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим і нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин. При цьому, виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такою права у встановлених законом випадках. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності, за всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Частина 1 статті 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При постановленні цього судового рішення судом враховані висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 712/1852/19. Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 19.05. 2021 у справі № 501/2148/17, у випадку недосягнення співвласниками згоди щодо володіння і користування спільним майном, яке на праві спільної часткової власності належить двом співвласникам, належним способом захисту права власності є пред`явлення одним із співвласників позову про поділ у натурі такого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 7, 14 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. При вчиненні правочину, який передбачає перехід права власності на частку у праві спільної власності на такий об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду) , об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається. У випадках та порядку, визначених частинами першою і другою, абзацами першим і другим частини третьої, частиною четвертою, абзацами першим і другим частини п`ятої цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності, права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва чи частку у праві спільної власності на такий об`єкт), є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, набувач має право використовувати таку земельну ділянку для доступу та обслуговування такого об`єкта. Порядок користування земельною ділянкою набувачем визначається договором між ним та землекористувачем. У разі недосягнення згоди сторонами щодо порядку користування відповідною земельною ділянкою, такий порядок користування визначається судом. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Згідно із ч. 1 ст. 88 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно наведених вище положень ЗК України, що закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Крім того, щодо позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Відсутність оформлення права користування чи права власності на спірну земельну ділянку у особи не є перепоною для визначення порядку її користування за умови належності такій особі на праві власності об`єкта нерухомого майна, що знаходиться на ній, з огляду на загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, за результатами розгляду справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме, слід припинити [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; поділити домоволодіння, що знаходиться за цією адресою, з виділом в натурі часток майна кожного співвласника та визнати право власності на новоутворені об`єкти нерухомого майна: [PERSON] : в житловому будинку під літ. А-І приміщення № 1-2 кімната, площею - 9,7 кв.м, № 1-3 кімната, площею - 11,3 кв.м, в прибудові під літ. а приміщення № 1-1 коридор, площею - 3,8кв.м, № 1-4 кухня, площею - 4,6 кв.м, вбиральня під літ. В, погріб під літ. Г, сарай під літ. Д, літня кухня під літ. Е, гараж під літ. З, огорожа № 1, 3; [PERSON] : в житловому будинку під літ. А-І приміщення № 2-3 кімната, площею - 11,4 кв.м, № 2-4 кімната, площею - 6,2 кв.м, прибудові під літ. а, приміщення № 2-1 коридор, площею - 1,9 кв.м, № 2-2 кухня, площею 10,9 кв.м, сарай під літ. Б, сарай під літ. б, вбиральня під літ. В1, огорожу № 2,4,5, замощення під літ. І. Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] , частину земельної ділянки, загальною площею - 0,0321га (кадастровий номер 7110136400:02:052:0099) та [PERSON] частину земельної ділянки, загальною площею - 0,0186 га відповідно до Плану розподілу земельної ділянки, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ТОВ ЮФ ЛІГАЛ КОНСТРАКТ [PERSON] , 2025 р. При цьому, слід зазначити, що відповідач не скористалася правом подати відзив на позов із викладенням своєї позиції щодо пред`явлених до неї позовних вимог. Між тим, оскільки позивачу належить частка у праві спільної часткової власності на домоволодіння, то, відповідно, до неї перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій розміщена належна їй відокремлена група приміщень домоволодіння. Спірна ділянка не була поділена між співвласниками в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а також, не зважаючи на наявність фізичної межі між частками домоволодіння сторін, між ними не був встановлений порядок користування земельною ділянкою відповідно до законодавства (договір, план розподілу тощо). План поділу земельної ділянки пропонує такий розмір площі земельної ділянки, який забезпечить безперешкодний доступ всіх землекористувачів до належних їм частин житлового будинку, їх господарських будівель і споруд, передбачає можливість позивачу та відповідачу вільно використовувати частини земельної ділянки під належною кожному з них частиною житлового будинку, у тому числі для нормального обслуговування, ремонту будинку, не створюючи при цьому явних незручностей для інших сторін. Також, суд вважає встановленими обставини про те, що між сторонами по справі не досягнуто домовленості щодо поділу (виділу) в натурі житлового будинку, споруд та порядку користування земельною ділянкою і в досудовому порядку вирішити спір не є можливим. При цьому, враховуючи досліджені письмові докази, які суд вважає належними та допустимими, позовні вимоги у вказаній вище частині є доведеними і обгрунтованими. Як вказує позивач, вона має необхідність у припиненні спільної часткової власності, шляхом поділу домоволодіння в натурі для оформлення права власності на відповідні приміщення будинку. Спосіб захисту позивачем обрано вірно, задоволення позову не призведе до порушення майнових прав інших співвласників нерухомого майна. При цьому, слід зазначити, що позивач як співвласник будинковолодіння, має право на виділ своєї частки в натурі, що є технічно можливим, враховуючи висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, складеного ТОВ «Юридична фірма «Лігал констракт». Крім того, як на думку суду, таке рішення жодним чином не порушує права та інтереси сторін по справі. Судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи позицію сторони позивача, що була викладена її представником в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved