Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

Заходами електронного суду, з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення яка виникла за період часу з 01.01.2022 по 30.06.2025 у розмірі 9136,68 гривень, до Київського районного суду м.Одеси звернувся ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , як власник домоволодіння [ADDRESS] є споживачем філії «Інфоксводоканал» відповідно до особового рахунку № [NUMBER] та Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №171131/ЧВ-СДВ від 23.11.2018. Позивач надає послуги водопостачання та водовідведення відповідачеві за адресою: [ADDRESS] . Нарахування [PERSON] за надані послуги здійснювались відповідно показань загальнобудинкового приладу обліку та затверджених тарифів, а відповідач користувався такими послугами, але в повному обсязі не вносив плату за спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01 01. 2022 року по 30.06. 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 9136,68 грн, яку позивач просив стягнути у судовому порядку. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою судді від 03.10.25 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін про що повідомлено учасників справи. Зазначену ухвалу разом з позовом та додатками до нього надіслано відповідачу за місцем реєстрації його місця мешкання, відомості про що містяться в матеріалах справи. Заперечень щодо заочного розгляду справи з боку позивача не зазначено. Відзив на позов не надходив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, та беручи до уваги згоду позивача на заочний розгляд справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за надані житлово- комунальні послуги з наступних підстав. Так суд встановив наступне. Судом встановлено, що ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у вищевказаному будинку встановленого загальнобудинковий прилад обліку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.06.2018 року №921 [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав. 23.11.2018 року [PERSON] уклала з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» як відповідальний споживач договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкоих систем) № 171131/ЧВ/СДВ та на її ім`я відкритий особовий рахунок за № [NUMBER] . Надання зазначених у договорі послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення позивачем, але відповідач, як власник нерухомого майна, плату за них не вносив, внаслідок чого за період з 01.01.2022 року по 30.06 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 9136,68 грн. Нарахування відповідачеві за надані послуги здійснювалися відповідно до показань загальнобудинкового приладу обліку та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16 грудня 2020 року № 2499, від 22 грудня 2021 року № 2841. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. За п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За положенням ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. До повноважень Кабінету Міністрів України, зокрема належать визначення та встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальним договором або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем (п. 6 ч. 1ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). При цьому, плата за абонентське обслуговування не є складовою тарифу, така нараховуються на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг». Відповідно до п.2.4. Договору із споживачем у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнанні квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку та споживачами, які не зняли те не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі. Плата за послуги нараховується згідно із показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобу обліку води, встановлених в квартирі. В силу ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом. Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що за умовами укладеного договору відповідач брав на себе відповідальність по оплаті послуги з постачання холодної води та водовідведення, проти чого не заперечував і у відзиві. Відповідно до ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги. Звертаємо увагу, що відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Нарахування відповідачу за надані послуги водопостачання здійснювалися відповідно до норм, показів приладу обліку та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020р. № 2499, від 22.12.2021р. № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Нарахування за послуги водопостачання та водовідведення в період з 01.01.2022 р. по травень 2023р. проводилися згідно із нормами та тарифами, встановленими законодавством. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №63 від 15.02.1992 р. «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» із змінами і доповненнями передбачені норми споживання для населення в залежності від ступені благоустрою. 7,610 середньомісячні витрати води м.куб на 1 особу на об`єкті нерухомості відповідача. Також, вказаним вище рішенням визначено, що поливний сезон, в тому числі полив вулиць, прибудинкових територій та зелених насаджень у місті, починається 1 квітня та закінчується 30 вересня кожного року. Відповідно за вказаний період проводяться нарахування за послуги водопостачання з урахуванням встановлених норм (норма на полив присадібної ділянки 15,25 м2 на сотку) та тарифів. Тарифи визначаються постановами НКРЕКП. Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 р. №2841 з 01.01.2022 р. встановлено тариф на централізоване водопостачання для споживачів філії «Інфоксводоканал» в розмірі 17,916 грн. за 1м3. Згідно із Актом №1500 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 02.06.2023 р. за адресою [ADDRESS] зареєстровано прилад обліку водопостачання. З цього періоду нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводяться відповідно до показань приладів обліку та встановлених тарифів. Звертаємо увагу, що нараховується плата за абонентське обслуговування, яка передбачена Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон), Правилами 690. Так, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним Договором (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Статтею 13 Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Правилами 690 передбачено, що абонент не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Суд приймає до уваги той факт, що позивач звертався до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водовідведення та водопостачання, однак ухвалою Київського районного суду від 12.06.2025 року скасовано судовий наказ Київського районного суду м.Одеси №947/16356/25. Відповідачем не спростовано належними та допустимим доказами розрахунки заборгованості за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання. Відтак, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved