Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.09.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем укладений кредитний договір №204247 про надання фінансового кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн строком на 21 день з стандартною процентною ставкою 3% в день або 1110% річних. Даний кредитний договір був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Позикодавець виконав свій обов`язок, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , яка зазначена відповідачем в кредитному договорі, однак відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 16.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 18120 грн, з яких: 3000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15120 грн - прострочена заборгованість за процентами. У подальшому, 17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Позивач отримав право вимоги до відповідача на суму 18120 грн. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача, у зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №204247 від 01.09.2021 в розмірі 18120 грн, а також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10500 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву що не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем 01.09.2021 укладений договір про надання фінансового кредиту №204247 (а.с. 14-16). Відповідно до п.1.1-1.3 договору товариство надає фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 21 день, тобто до 21.09.2021, строк дії договору 21 день, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 1110 % річних від суми кредиту в розрахунку 3 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору). Згідно п.2.3 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до повного погашення заборгованості за кредитом включно. Відповідно до довідки по ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №204247 від 01.09.2021, ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР» акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), одноразовий ідентифікатор - СL5671, який було відправлено на номер телефону - [NUMBER] (а.с. зв. б. 10). Згідно додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 204247, відповідачем підписано Графік розрахунків та загальна вартість кредиту (а.с. зв.б. 16). Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, який виданий ТОВ «ПРОФІТГІД», на рахунок платіжної картки відповідача маска картки № [NUMBER] ,, шляхом безготівкового переказу, перераховано 3000 грн (а.с. 27). Між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»17.02.2022 укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №204247 від 01.09.2021 (а.с. 17-20). Згідно п.6.1 договору факторингу, клієнт передає відступає фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до Портфелю заборгованості. Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання фактором вимог п. 7.2 Договору, договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язання щодо сплати другої частини ціни продажу, договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2 договору. Також, 12.10.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Додаткову угоду до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 (а.с. 21, 22). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №204247 від 01.09.2021, загальна сума заборгованості - 18120 грн, сума заборгованості за тілом - 3000 грн, сума заборгованості за відсотками - 15120 грн (а.с. 10). Також, 14.04.2025 представником ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» направлено відповідачу [PERSON] , за адресою зазначеною в кредитному договорі, вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, в якій повідомляється про відступлення права вимоги від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», зазначено порядок погашення заборгованості по кредитному договору №204247 від 01.09.2021 (а.с. 9). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №204247 від 01.09.2021. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №204247 від 01.09.2021 належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням відповідно до умов договору. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до приписів абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1 050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. За умовами договору про надання фінансового кредиту №204247 від 01.09.2021 сторони встановили строк кредитування - 21 день (до 21.09.2021), розмір процентів - 3 % на добу. Також сторони в п.3.3.3. передбачили можливість продовжити строк надання кредиту. Суду не надано суду доказів, які б підтверджувати факт пролонгації строку кредитування. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, суд приходить до висновку, що після закінчення строку кредитування у первісного позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому суд приходить до висновку, що визначена представником позивача за договором про надання фінансового кредиту №204247 від 01.09.2021 сума заборгованості по нарахованих процентам виходить за межі строку кредитування, а тому підлягає частковому задоволенню, зокрема, в межах строку кредитування, а саме, в сумі 2700 грн (3000 х 21 х 3 %). У зв`язку з вище наведеним, сума заборгованості відповідача за договором про надання фінансового кредиту №204247 від 01.09.2021 становить 5700 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість за тілом кредитом; 2700 грн - заборгованість за процентами. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав, як і не спростував. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №204247 від 01.09.2021 не сплатив, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 5700 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість за тілом кредитом; 2700 грн - заборгованість за процентами. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог сума судового збору в розмірі 762,01 грн (5700 х 2422,40/18120 = 762,01 грн) (а.с.1). Також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3302,98 грн (5700 х 10500/18120 = 3302,98 грн), оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: копією довіреності від 30.12.2024 (а.с. 8); копією договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с. 11, 12); копією Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеної 27.12.2024 (а.с. 13), згідно якої сторони узгодили продовжити строк дії договору до 31.12.2025; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.07.2019 серія КС №8096/10 (а.с. 28); копією акту про отримання правової допомоги від 22.08.2025 (а.с. 44), згідно якого вартість наданих послуг складає 10500 грн; копією платіжної інструкцією №39510 від 22.08.2025 про оплату 10500 грн за правничу допомогу (а.с. 48); копією рахунку від 22.08.2025 (а.с. 44). На підставі викладеного,

Outcome: partial