Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

30 червня 2025 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи Міністерство оборони України, Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Військова частина [NUMBER] , в якій заявник просить суд оголосити військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , померлим (загиблим) [INFO] , за обставин безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, поблизу села Приютне, Малинівської сільської територіальної громади, Пологівського району Запорізької області. В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначає, що вона є матір`ю [PERSON] , який 06 вересня 2023 року під час виконання бойового розпорядження зник безвісти. [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді старшого механіка водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти. 06 вересня 2023 року під час виконання бойового розпорядження командира військової частини, [PERSON] зник безвісти під час бою в районі н.п. Приютне, Малинівської ОТГ Пологівського району Запорізької області. Згідно з Актом службового розслідування за фактом безвісти відсутніх з 06.09.2023 року військовослужбовців військової частини [NUMBER] , [INFO] під час ворожого танкового обстрілу позиції Альфа, який тривав з 06 год. 03 хв. до 06 год. 15 хв., отримав поранення не сумісні з життям старший солдат [PERSON] , старший механік-водій 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] . Факт загибелі старшого солдата [PERSON] підтверджується поясненнями свідків. Евакуацію з полю бою військовослужбовців провести не вдалося через щільний обстріл артилерії і техніки ворога. З огляду на неможливість евакуацію тіла [PERSON] , заявниця не може отримати документ встановленої форми про його смерть, який видається закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою для ініціювання державної реєстрації смерті. Водночас обставини, за яких [PERSON] зник безвісти, дають обґрунтовані підстави припустити, що він загинув внаслідок воєнних дій. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявниці для реалізації права на отримання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ та одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ. Крім того, отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту породжує право заявниці на отримання допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення до міжнародних судів із відповідними вимогами. Обставини за яких [PERSON] , зник безвісти дають обґрунтовані підстави вважати їх такими, які загрожували йому смертю. Доказом, який підтверджує, що обставини, за яких [PERSON] зник безвісти, загрожували йому смертю є акт службового розслідування за фактом безвісти відсутніх з 06.09.2023 року військовослужбовців військової частини [NUMBER] . Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, с.Приютне Малинівської сільської територіальної громади, Пологівського району з 17 квітня 2022 року є тимчасово окупованим. Тобто, територія, на якій ймовірно загинув [PERSON] , не є територією активних бойових дій з 17 квітня 2022 року. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.07.2025 року відкрито провадження у цивільній справі і призначено відкрите судове засідання для розгляду справи по суті. 29.09.2025 року до канцелярії суду від представника Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення. Заявниця у судовому засіданні доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити її заяву. Заявниця пояснила, що вона є матір`ю зниклого безвісти військовослужбовця. Необхідність звернення із цією заявою обґрунтована тим, що через відсутність документів на підтвердження загибелі її сина під час виконання ним бойового завдання, заявниця не може подати заяву про державну реєстрацію його смерті до органів державної реєстрації актів цивільного стану. Від державної реєстрації смерті її сина залежить вирішення соціально-побутових питань, зокрема, задля отримання пільг як члену родини загиблого та вчинення інших дій, пов`язаних із оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту. На час розгляду справи тіло [PERSON] не знайдено, не ідентифіковано, у зв`язку із чим неможливо в позасудовому порядку отримати відповідний лікарський документ про його смерть. Представники заінтересованих осіб, будучи повідомленими судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи і письмові докази, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис №512 від 26.12.1990 року (а.с.6). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 26.02.2022 року №17 солдата запасу [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] , у відповідності до ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608, наказу командира військової частини [NUMBER] від 08 березня 2023 року №1591 «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування. Згідно з рапортом командира механізованої роти військової частини [NUMBER] від 07.09.2023 року №3128 та витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] стало відомо, що 06.09.2023 року виконували бойове розпорядження командира військової частини [NUMBER] під час бою в районі [ADDRESS] . 06.09.2023 року під час ворожого танкового обстрілу позиції Альфа, який тривав з 06 год. 03 хв. до 06 год. 15 хв. отримав поранення не сумісні з життям старший солдат [PERSON] , старший механік-водій 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] . Евакуацію з полю бою військовослужбовців провести не вдалося через щільний обстріл артилерії і техніки ворога. Відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старший солдат [PERSON] вважається таким, що виконував обов`язок військової служби із захисту Батьківщини і територіальної цілісності України від російської агресії. Враховуючи вище вказані обставини, а саме неможливість здійснення пошукових заходи та евакуації тіл, старшого солдата [PERSON] рахувати безвісно відсутнім під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від російської агресії (а.с.11-14). Згідно зі сповіщенням сім`ї №89, [PERSON] повідомлено про те, що її син солдат [PERSON] , старший механік механізованої роти військової частини [NUMBER] , під час виконання бойового завдання з захисту Батьківщини 06.09.2023 року зник безвісти поблизу н.п. Приютне Запорізької області (а.с.10). 13.09.2023 року за фактом зникнення безвісти в умовах бойових дій військовослужбовця [PERSON] , посадовими особами Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023082320001961 (а.с.15 зворотна сторона). Відповідно до інформації, наданої Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України, в обліку Об`єднаного центру наявна інформація про зникнення військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] . Офіційні фактичні дані щодо місцезнаходження, у т.ч. утримання в полоні держави-агресора, вказаного військовослужбовця в Об`єднаному центрі відсутні. Пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України установлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У Постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22 від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Статтею 46 ЦК України передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція) за певних обставин. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. 27.12.2022 року набрав чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (далі - Наказ), який втратив свою чинність 20.03.2025 року. Вказаним Наказом було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до положень згаданого Наказу, який був чинним на момент зникнення безвісти сина заявниці, на території населеного пункту с. Приютне Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області активні бойові дії завершено. У наказі визначено дату початку тимчасової окупації 17.04.2022 року. Статус цієї території не змінено і Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). З моменту події 06.09.2023 року (дня вірогідної смерті [PERSON] ) на момент розгляду справи судом пройшло більше шести місяців. З урахуванням вищевикладеного, оцінивши встановлені в цій справі обставини, враховуючи мету звернення заявниці з цією заявою, яка полягає в реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті її сина, від якої залежить вирішення соціально-побутових питань, зокрема, отримання пільг як члену родини загиблого та вчинення інших дій, пов`язаних із оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту, суд дійшов висновку, що наявні у цій справі докази та встановлені обставини дають підстави вважати з достатньою вірогідністю загибель військовослужбовця, старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] , старшого солдата [PERSON] в результаті воєнних (бойових) дій в період воєнного стану, під час безпосередньої участі у виконанні бойового завдання в районі населеного пункту с.Приютне Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, при здійсненні заходів щодо відсічі та стримуванні військової агресії російської федерації та під час захисту Батьківщини, а відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] померлим необхідно проводити від дня настання події, яка спричинила його загибель, а саме з 06.09.2023 року, оскільки ця подія є наслідком воєнних дій. У зв`язку з викладеним, заява підлягає задоволенню. Крім того, суд зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження.

Outcome: approved