Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-18 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач за представництва адвоката Шульги Вікторії Сергіївни в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 08 серпня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який наразі мешкає з матір`ю. Однак, останнім часом подружні стосунки перестали складатись, через зникнення взаєморозуміння та взаємоповаги. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 17 листопада 2025 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. 19 грудня 2025 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачки та у її відсутність як представника, також вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. 01 грудня 2025 року на електронну пошту суду надійшов відзив на позов від [PERSON] в якому відповідач позов визнає по суті заявлених вимог, проте категорично заперечує проти наведених позивачкою обставин, що спонукали її до цього позову та викладених мотивів, як таких, що не відповідають дійсності, оскільки він жодним чином ніколи не перешкоджав розвитку позивачки духовно, морально, фізично та у соціальному відношенні, і ніколи не застосовував жодної форми насильства в сім`ї, а такі твердження у позовній заяві не тільки безпідставні, а і образливі для відповідача. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 серпня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 594, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 6 зворот). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9 зворот). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя перестало складатись через втрату почуття любові та взаєморозуміння, через що після початку війни з березня 2022 року сторони проживають окремо, а в подальшому наприкінці весни 2025 року припинені подружні відносини і ведення спільного господарства. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя неповнолітнього сина, враховує також його інтереси та зазначає про те, що задля охорони його інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved