Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Адвокат Марченко Владислав Сергійович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління державної казначейської служби України у Київській області, Головного управління національної поліції у Київській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю органу досудового розслідування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 17.12.2021 у кримінальному провадженні №12021111050002733 від 08.12.2021 на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2021 був проведений обшук житла за адресою: [ADDRESS] , в ході якого було вилучено належне позивачу майно, а саме: флеш накопичувач «Garden Denver» «VS 45», флеш накопичувач «SanDisk» чорного кольору, мобільний телефон «Iphone» білого та червоного кольору, планшет «Ipad» чорного кольору у чохлі чорного кольору, ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору, серійний номер: [NUMBER] , у чохлі сірого кольору разом із зарядним пристроєм білого кольору, мобільний телефон «Iphone 12 Pro Max» чорного кольору, системний блок чорного кольору, обмотаний харчовою плівкою s/n: [NUMBER] . 17.12.2021 постановою слідчого СВ №2 Бучанського РУП ГУНП у Київській області старшого лейтенанта поліції Жалдак І.В. вилучені речі визнані речовими доказами. 24.12.2021 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/17943/21 на вилучені в ході обшуку речі накладений арешт. 09.02.2022 у кримінальному провадженні №12021111050002733 від 08.12.2021 призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну та мистецтвознавчу експертизу комп`ютерної техніки, вилученої 17.12.2021. 06.06.2022 був складений експертний висновок №КСЕ-19-22/4864. 23.06.2022 закрито кримінальне провадження №12021111050002733 від 08.12.2021 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України, про що винесено відповідну постанову. 16.04.2024 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області скасовано арешт, накладений 24.12.2021 на майно, вилучене під час обшуку 17.12.2021, яке належить позивачу. Після закриття кримінального провадження позивач неодноразово звертався до ВП №5 Бучанського РУП ГУНП у Київській області із запитами щодо місця знаходження вилученого майна та з вимогами про його повернення, проте майно повернуте не було. Бездіяльністю правоохоронного органу позивачу було заподіяно матеріальних збитків у розмірі 208853 грн., які складаються з наступного: флеш накопичувач «Garden Denver» «VS 45» ринковою вартістю 350 грн., флеш накопичувач «SanDisk» чорного кольору, ціна згідно чеку 1654 грн., мобільний телефон «Iphone» білого та червоного кольору, ринкова вартість 4499 грн., планшет «Ipad» чорного кольору у чохлі чорного кольору, ринкова вартість 4299 грн., ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору, серійний номер: [NUMBER] , у чохлі сірого кольору разом із зарядним пристроєм білого кольору, ціна згідно чеку 65986 грн., мобільний телефон «Iphone 12 Pro Max» чорного кольору, ціна згідно чеку 41644 грн., системний блок чорного кольору, обмотаний харчовою плівкою s/n: DC2018022600105, який складається з: блоку живлення Thermaltake Grandpower RGB Sync Edition 850W- ціна згідно чеку 4369 грн., материнської плати Asus Rog Rampage VI Extreme (s2066, X299, PCI Ex 16) ціна згідно чеку 18620 грн., відеокарти Asus Rog Strix GTX 1070 ціна згідно чеку 13499 грн., центрального процесору Intel Core i7 7820X ціна згідно чеку 16464 грн., оперативної пам`яті G.Skill Trident Z Black DDR4 32 GB kit ціна згідно чеку 14859 грн., твердотілого накопичувача Samsung 960 Pro ціна згідно чеку 6999 грн., твердотілого накопичувача Samsung 960 Pro ціна згідно чеку 7671 грн., корпусу Deepcool New ARK 90 ціна згідно чеку 7940 грн. Уповноважена службова особа органу досудового розслідування була зобов`язана забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна відповідно до норм чинного законодавства до моменту повернення такого майна власнику у разі скасування арешту майна. Головне управління Національної поліції у Київській області завдало позивачу матеріальну шкоду неповерненням вилученого майна. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, завданих в результаті незаконних дій службових осіб Головного управління Національної поліції у Київській області, що унеможливило повернення вилученого майна, доля якого невідома. Ознаки моральної шкоди вбачаються в діях уповноважених службових осіб Головного управління Національної поліції у Київській області, які перешкоджали в отриманні повної інформації на неодноразові звернення позивача, та небажанні проведення об`єктивної перевірки щодо обставин повернення, що створює істотні перешкоди у наданні позивачем необхідних доказів для суду на підтвердження обґрунтування моральної шкоди та правильного визначення ефективного способу захисту своїх прав. Вилучене майно мало особливе значення для позивача, оскільки серед вилучених пристроїв були робочі інструменти, за допомогою яких він здійснював свою трудову діяльність. Тривале утримання цього обладнання правоохоронними органами призвело до негативних наслідків, оскільки виникла необхідність шукати альтернативні варіанти для продовження роботи, що призвело до додаткових фінансових втрат. Втрата важливих робочих матеріалів та даних, які зберіглися на вилучених пристроях, суттєво ускладнили виконання поточних завдань та комунікацію. Через це виникла неможливість забезпечити собі та членам родини звичний рівень життя, що призвело до значних моральних страждань та погіршення психологічного стану. Позивач з червня 2022 року не може повернути собі майно. Матеріалами кримінального провадження констатується підтвердження самого факту негативного впливу кримінального провадження на позивача та його негативних емоцій, які мали місце у період, коли він був позбавлений права власності щодо свого майна, яке не було повернуто. Позивач вважає правомірним стягнути на свою користь з державного бюджету 50000 грн., що є достатнім для розумного задоволення потреб відповідача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та не призведе до збагачення. Позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 52000 грн. Просив стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 298853 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 52000 грн. 24.02.2025 постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 01.05.2025 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 26.03.2025 Жилін О.Ф., який діє в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області є неналежним відповідачем у цій справі, т.я. не є учасником спірних правовідносин. Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача, а тому не повинно відповідати за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій інших державних органів. Позивач оцінює вилучене у нього майно згідно товарних чеків, гарантійних талонів та накладних. З вищевказаних чеків відомо, що більшість вилученого у позивача майна, було придбано позивачем у 2018 році. Також відомо, що обшук та вилучення майна у позивача здійснювалося 17.12.2021. Варто зазначити, що майно, яке знаходилось в експлуатації позивача три роки, з урахуванням амортизації, ніяк не може коштувати ту ж саму ціну як і нове майно. Позивач не надав жодних обґрунтувань вартості вилучених у нього мобільного телефона «Iphone» та планшета «Ipad». Вказана у позовній заяві «ринкова ціна майна» немає жодних доказів та підтверджень. Позивач знаходився у правовідносинах із Головним управлінням Національної поліції у Київській області, саме внаслідок дій зазначеного державного органу виникла підстава для звернення позивача до суду для відновлення порушених його прав. Із змісту позовної заяви випливає те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало. В позовній заяві не доведено факту заподіяння моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я та його причино наслідковий зв`язок. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. В матеріалах справи відсутні відомості щодо стану здоров`я позивача, чи зазнавав він вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, чи потрібен позивачу час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім власних тверджень щодо моральної шкоди та спричинення сильних душевних страждань, позивачами не надано будь-яких передбачених ЦПК України доказів заподіяння моральної шкоди. Позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь відшкодування понесених витрат на професійну правову допомогу у розмірі 52000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування надано копію договору про надання правової допомоги №112 від 06.07.2024, копію додаткової угоди №1 до договору №112 про надання правової допомоги від 06.07.2024, копію акту №1 від 31.01.2025 прийому-передачі наданих послуг до договору№112 про надання правової допомоги від 06.07.2024, копію квитанції №1 від 31.01.2025, копію рахунку-фактури №1 від 31.01.2025. Проаналізувавши акт наданих послуг, відповідач вважає, що вищевказані послуги не можна вважати обґрунтованими з наступних підстав. З акту наданих послуг відомо, що представник позивача п`ять разів звертався з адвокатськими запитами до правоохоронних органів та суду (10.07.2024 до Києво Святошинської окружної прокуратури Київської області, 10.07.2024 до Бучанського РУП ГУНП в Київській області, 14.10.2024 до Києво-Святошинського районного суду Київської області, 11.12.2024 до Києво-Святошинського районного суду Київської області, 31.01.2025 до Бучанського РУП ГУНП в Київській області). Кожен свій адвокатський запит представник позивача оцінює у сумі 4000 грн., а всього за п`ять адвокатських запитів бажає стягнути з Державного бюджету України 20000 грн. Відповідач вважає, що для професійного адвоката не складає великих зусиль та часу підготовка адвокатського запиту, а всі запити позивача зводились до питання знаходження вилучених речей. Вимога представника позивача від 18.07.2024 повністю повторює раніше надіслані ним адвокатські запити. В п.п.1.9 Акту наданих послуг зазначено, що підготовка позовної заяви до суду зайняла 3 години. Проте предмет спору в даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Позивачем не надано письмових доказів, які б підтверджували сплату коштів адвокату (платіжні доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), що підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 52000 грн. Позивачем не надано інформації з Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особі-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, форму та порядок ведення якої затверджено наказом Міністерства доходів і зборів від 16.09.2013 №481, яка стосується, у тому числі, і діяльності адвокатів. Позивачем належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами не доведено фактичність, неминучість, розумність і обґрунтованість витрат на правову допомогу. Таким чином, вищевказана сума витрат на професійну правничу допомогу має бути залишена без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю Адвокат Марченко В.С., який діє в інтересах позивача, подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Виклав доводи, ідентичні тим, що зазначені в позові. Срібна А.Р., яка діє в інтересах Головного управління Національної поліції у Київській області, подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що 17.12.2021 на підставі ухвали слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області у позивача було проведено обшук, в ході якого вилучено спірне майно, на яке ухвалою слідчого судді від 24.12.2021 накладено арешт. В подальшому ухвалою слідчого судді арешт майна був скасований. Будь-які зобов`язання щодо повернення майна позивачу відсутні. Відсутнє судове рішення, яким встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійсненні кримінального провадження, як підстави відшкодування шкоди. До позову додані товарні чеки про вартість спірного майна на момент його придбання, проте під час обшуку вилучались речі, які вже були в експлуатації, що обумовлює зменшення їх вартості. В переліку зазначений ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору із зарядним пристроєм білого кольору, ціна згідно чеку 65986 грн., однак не надані докази документи, які підтверджують цю вартість. Відносно позивача не вчинялось жодних дій, передбачених ст.2 Закону України «Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ГУНП в Київській області було вчинено проти позивача незаконні дії. Розмір моральної шкоди визначеної позивачем 50000 грн. жодним чином не обґрунтований. Заявник (потерпілий) в кримінальному провадженні у разі незгоди з діями (бездіяльністю) органу досудового розслідування або прокуратури вправі їх оскаржити. Іншого способу захисту прав заявника (потерпілого) закон не передбачає. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому відповідачами моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Доказами на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправності дій працівників ГУНП в Київській області, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) працівників зазначених органів та їх вини в заподіянні цієї шкоди, позивач не надав. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Дана сума є необґрунтованою та базується лише на припущеннях. Позивач не навів міркувань, з яких він виходив, визнаючи розмір завданої моральної шкоди, а також не обґрунтував існування причинно наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним, на його думку, діянням, не надавши документального підтвердження погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльністю органу досудового розслідування на думку позивача, вважаємо, що вимоги позовної заяви є такими, що не підлягають задоволенню. Розмір судових витрат у розмірі 52 000 грн. вважають необґрунтованим. Адвокат Марченко В.С., який діє в інтересах позивача, подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Виклав доводи, ідентичні тим, що зазначені в позові. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 18.07.2017 інтернет - магазин koba.ua видав товарний чек №35466 на товар - «SanDisk» вартістю 1654 грн. 15.11.2018 ТОВ «Розетка.УА» склало видаткову накладну №СФ02942071 на товар - материнська плата Asus ROG Rampage VI Extreme (s2066, Intel X299, PCI-Ex-16) вартістю 18620 грн. та видало гарантійний талон. 15.11.2018 ФОП [PERSON] видав товарний чек №РН00356566 від 15.11.2018 на товар - модуль пам`яті G.Skill Trident Z Black DDR4 32 GB kit вартістю 14859 грн. та гарантійний талон. 16.11.2018 ФОП [PERSON] склав видаткову №18443 на товар - корпус Deepcool New ARK 90 вартістю 7940 грн. 17.11.2018 інтернет - магазин Stylus видав товарний чек №801 559 від 17.11.2018 на товар - Asus ROG-STRIX-GTX1070TI-A8G-GAMING (Видеокарті), GTX1070TI-A8G-GAMING вартістю 13499 грн. та гарантійний талон. 19.11.2018 інтернет - магазин Аvic склав видаткову накладну №28592 на товар - SDD накопичувач Samsung 960 Pro вартістю 6999 грн. 20.11.2018 виданий товарний чек на товар - Samsung 960 Pro вартістю 7671 грн. та гарантійний талон від 20.11.2018. 11.11.2019 оформлений гарантійний талон на блок живлення Thermaltake Toughpower Grand RGB Sync Edition 850W (PS-TPG-0850FPCGEUS-S) з серійним номером PSTPG08500850FPCGEUSLF001287. 11.01.2021 покупцю [PERSON] оформлений гарантійний талон на смартфон Iphone 12 Pro Max 256 GВ, серійний номер 356715119788698. Згідно з фіскальним чеком та талоном замовленням №1 844 483 вартість смартфона Iphone 12 Pro Max 256 GВ становить 41644 грн. 08.12.2021 у кримінальному провадженні №12021111050002733 слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку житла за адресою: [ADDRESS] , з метою відшукання та вилучення речей і документів, які підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення щодо малолітньої [PERSON] чи за її участі. 11.12.2021 оформлений гарантійний талон на 7 Red 128 з серійним номером 355327086440847. 17.12.2021 слідчим СВ ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Жалдак І.В. проведено обшук житла за адресою: [ADDRESS] , в ході якого було вилучено у [PERSON] наступне майно: флеш накопичувач «Garden Denver» «VS 45», флеш накопичувач «SanDisk» чорного кольору, мобільний телефон «Iphone» білого та червоного кольору, планшет «Ipad» чорного кольору у чохлі чорного кольору, ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору, серійний номер: [NUMBER] , у чохлі сірого кольору разом із зарядним пристроєм білого кольору, мобільний телефон «Iphone 12 Pro Max» чорного кольору, системний блок чорного кольору, обмотаний харчовою плівкою s/n: [NUMBER] . Вказані об`єкти та речі вилучені до ВП №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області. Зазначені обставини підтверджуються копією протоколу обшуку від 17.12.2021. 17.12.2021 слідчим СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Жалдак І.В. винесено постанову про визнання речей, вилучених в ході обшуку квартири за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , речовими доказами. 20.12.2021 начальник сектору управління міграційної поліції ГУНП в Київській області Кононенко О.К. оглянув вилучене майно, зокрема, мобільний телефон «Iphone» білого та червоного кольору в захисній плівці, флеш накопичувач «SanDisk» чорного кольору, 128 GВ, флеш накопичувач «Garden Denver» «VS 45», 16 GВ, планшет «Ipad» чорного кольору у чохлі чорного кольору, системний блок DC2018022600105, обмотаний харчовою плівкою, ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору, серійний номер: [NUMBER] , у чохлі сірого кольору разом та зарядний пристрій білого кольору, мобільний телефон «Iphone 12 Pro Max» чорного кольору, про що складені протоколи огляду від 20.12.2021. 24.12.2021 слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/17943/21 постановлено ухвалу про накладання арешту на майно, вилучене в ході обшуку квартири за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. 23.06.2022 заступником начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області През К.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12021111050002733 від 08.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 301-1, ч.2 ст. 156 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України. 16.04.2024 слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/5861/24 постановлено ухвалу про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/5861/24, на майно, вилучене в ході обшуку приміщення 17.12.2021 за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , а саме: флеш накопичувач «Garden Denver» «VS 45», флеш накопичувач «SanDisk» чорного кольору, мобільний телефон «Iphone» білого та червоного кольору, планшет «Ipad» чорного кольору у чохлі чорного кольору, ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору, серійний номер: [NUMBER] , у чохлі сірого кольору разом із зарядним пристроєм білого кольору, мобільний телефон «Iphone 12 Pro Max» чорного кольору, системний блок чорного кольору, обмотаний харчовою плівкою s/n: [NUMBER] . 27.04.2024, 17.06.2024 [PERSON] звернувся до ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області з заявою про повернення майна, вилученого під час обшуку 17.12.2021. 19.11.2024, 11.12.2024, 31.01.2025 адвокат Марченко В.С. звернувся до ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області з заявою про повернення [PERSON] майна, вилученого під час обшуку 17.12.2021. 28.03.2025 начальник слідчого відділу майор поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області В`ячеслав Мушик надав відповідь на лист ГУНП в Київській області, в якому повідомив, що слідчим відділом Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021111050002733 від 08.12.2021 за ознаками злочинів передбачених ч. 1 301-1, ч. 2 ст. 156 КК України. 07.07.2022 обвинувачений акт відносно [PERSON] та матеріали кримінального провадження скеровані до Києво - Святошинського районного суду Київської області. 01.11.2024 до канцелярії Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/5861/24 від 16.04.2024 про скасування арешту на вилучене у ході проведення обшуку на майно, що належить [PERSON] , проте повернути зазначене в ухвалі майно не представилося за можливе, оскільки у період часу, з 08.12.2021 по 07.07.2022 до камери зберігання речових доказів Бучанського РУП ГУНП в Київській області слідчими не передавалися вилучені речові докази у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ст. 1173 ЦК КУкраїни шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Підстави для відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади (органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду) визначені статтею 1176 ЦК України, відсутні. Спеціальні норми ст. 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів, а необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Згідно із частинами другою, четвертою КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. Відповідно до частини четвертої статті 168 КПК України після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна. Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок). Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Відповідно до п. 7 - 9 Порядку вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, дізнавача, який здійснює таке провадження. Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (далі - спеціальний сейф). Відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження. Відповідальною за зберігання речових доказів в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі є посадова особа органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що призначається наказом керівника такого органу або наказом керівника слідчого підрозділу, підрозділу дізнання відповідно до повноважень (далі - відповідальна особа). Згідно із зазначеним наказом з числа посадових осіб органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, призначається також особа, яка заміщує відповідальну особу в разі її відпустки, відрядження чи тривалої відсутності з інших причин, та особа, в якої на відповідальному зберіганні знаходиться дублікат ключів від обладнаного приміщення чи спеціального сейфа. Згідно з правовим висновком, викладеним у пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22); від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (пункт 4.20); від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 33), від 26 червня 2019 року у справі 587/430/16-ц (пункт 26), від 18 грудня 2019 року у справі 688/2479/16-ц (пункт 22), від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18 (пункт 35)). У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоби заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (пункт 30)). Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (пункт 44), від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (пункт 64), від 11 листопада 2020 року у справі № 9901/845/18 (пункт 38), від 09 грудня 2020 року у справі № 9901/613/18 (пункт 79)). Під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3)). Судом встановлено, що у позивача вході проведення обшуку за місцем його проживання було вилучено майно, яке було визнано речовими доказами та на яке слідчим суддею накладено арешт у кримінальному провадженні. Після закриття кримінального провадження, слідчим суддею було скасовано арешт майна, після чого в органу досудового розслідування виник обов`язок повернути це майно особі, у якої його було вилучено. Відтак, в спірних правовідносинах Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області не повинно відповідати за вимогами заявленими позивачем. Крім того, у позовній заяві зазначається, що саме Головне управління Національної поліції у Київській області завдало позивачу матеріальну шкоду неповерненням вилученого майна. Зазначене дає підстави для висновку, що Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області є неналежним відповідачем у цій справі, про що слушно зазначив представник цього органу у відзиві на позовну заяву. За встановлених обставин, суд вважає, що неправомірну бездіяльність щодо неповернення майна позивачу допустив орган досудового розслідування, а тому саме Держава в особі Головного управління Національної поліції у Київській області є належним відповідачем за заявленими вимогами. Позивач вимагає стягнення на свою користь матеріальної шкоди, яку він розрахував, виходячи з вартості майна за цінами, за якими воно було придбане, та виходячи з ринкової вартості окремих видів майна. Суд повторно зауважує, що в спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), а вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. Позивач не надав суду доказів дійсної ринкової вартості неповернутого йому майна: флеш накопичувача «Garden Denver» «VS 45», флеш накопичувача «SanDisk» чорного кольору, мобільного телефону «Iphone» білого та червоного кольору, планшету «Ipad» чорного кольору у чохлі чорного кольору, ноутбук «MacBook Pro» сірого кольору, серійний номер: [NUMBER] , у чохлі сірого кольору разом із зарядним пристроєм білого кольору, мобільного телефону «Iphone 12 Pro Max» чорного кольору, системного блоку чорного кольору, обмотаний харчовою плівкою s/n: [NUMBER] . Також суду не надані докази, що складовими частинами системного блоку чорного кольору, обмотаного харчовою плівкою s/n: DC2018022600105, були: блок живлення Thermaltake Grandpower RGB Sync Edition 850W, материнська плата Asus Rog Rampage VI Extreme (s2066, X299, PCI Ex 16), відеокарта Asus Rog Strix GTX 1070, центральний процесор Intel Core i7 7820X, оперативна пам`ять G.Skill Trident Z Black DDR4 32 GB kit, два твердотілих накопичувача Samsung 960 Pro, корпус Deepcool New ARK 90. Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивач не довів її розмір. Щодо відшкодування позивачеві моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У п. 9 цієї постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Верховний Суд в постанові від 24.03.2020 у справі №818/607/17 зробив правовий висновок, відповідно до якого психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом державної влади чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. Судом встановлено, що 16.04.2024 ухвалою слідчого судді було скасовано арешт спірного майна та зобов`язано орган досудового розслідування повернути майно власнику [PERSON] , отже саме після постановлення цієї ухвали СВ №2 Бучанського РУП ГУНП у Київській області повинен був негайно повернути майно власнику. Станом на день розгляду справи вилучене під час обшуку майно позивачу повернуте не було. Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. позивач посилався на те, що вилучене майно мало особливе значення для нього, оскільки серед вилучених пристроїв були робочі інструменти, за допомогою яких він здійснював свою трудову діяльність. Тривале утримання цього обладнання правоохоронними органами призвело до негативних наслідків, оскільки виникла необхідність шукати альтернативні варіанти для продовження роботи, що призвело до додаткових фінансових втрат. Втрата важливих робочих матеріалів та даних, які зберіглися на вилучених пристроях, суттєво ускладнили виконання поточних завдань та комунікацію. Через це виникла неможливість забезпечити собі та членам родини звичний рівень життя, що призвело до значних моральних страждань та погіршення психологічного стану. Аналізуючи зазначені доводи, суд відзначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження вищезазначених доводів. Можливо припустити, що такі обставини мали місце, проте судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не надав суду доказів того, що в період, коли у нього були вилучені речі і впродовж всього часу, коли на них був накладений арешт, він працював, а умови його роботи дійсно вимагали використання власних технічних засобів та роботодавець не забезпечив його такими пристроями для виконання трудових обов`язків. Також суду не було надано доказів, що внаслідок неможливості використання вилучених технічних пристроїв, позивач дійсно поніс додаткові фінансові втрати. Суд вважає, що лише неповернення вилученого обладнання правоохоронними органами призвело до негативних наслідків, оскільки вилучення такого обладнання відбувалось в межах законної процедури під контролем слідчого судді, ухвали якого про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, позивачем навіть не оскаржувались. Доводи сторін, які не узгоджуються із вищевикладеними висновками, суд відхиляє. Виходячи з викладеного, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує її тривалість, негативний вплив від неповернення майна, а також керується принципами співмірності розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, вимогами розумності та справедливості і вважає, що достатнім розміром буде 5000 грн. Зазначений розмір, на думку суду, є достатньою компенсацією позивачеві та не призведе до збагачення останнього за рахунок коштів Державного бюджету. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 52000 грн. суд відзначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія ордеру на надання правничої допомоги серії АР №1222546 від 11.02.2025, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002993 від 16.08.2022, копія договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024, копія додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024, копія акту № 1 прийому - передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024, копія квитанції № 1 від 31.01.2025 на суму 52000 грн., копія рахунку - фактури № 1 від 31.01.2025 на суму 52000 грн. Відповідно до п. 4.2. договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024 сума гонорару, яка виплачується адвокату за послуги з надання правової допомоги, а саме за представництво інтересів замовник в суді першої інстанції, буде визначена у відповідному акті наданих послуг за результаті розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до п. 4.6. договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024 замовник додатково оплачує участь адвоката в судовому засідання у розмірі 4000 грн. (за 1 судове засідання), що включає в себе транспортні витрати та інші витрати адвоката на поїздку до суду. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024 адвокат запропонував, а замовник погодив наступний перелік послуг, їх вартість: 1.Адвокатський запит до Києво - Святошинської окружної прокуратури Київської області, кількість годин -1, вартість 4000 грн.; 2.Адвокатський запит до Бучанського РУП ГУНП в Київській області, кількість годин -1, вартість 4000 грн.; 3.Адвокатський запит до Бучанського РУП ГУНП в Київській області, кількість годин - 1, вартість 4000 грн.; 4.Скарга до ГУНП в Київській області про проведення службового розслідування, кількість годин -2, вартість 8000 грн.; 5.Скарга до Києво - Святошинської окружної прокуратури Київської області, кількість годин -2, вартість 8000 грн.; 6.Підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди, кількість годин - 3, вартість 12000 грн.; 7.Підготовка відповіді на відзив (у разі його подання), кількість годин -2, вартість 8000 грн.; 8.Підготовка додаткових пояснень у цивільній справі (за необхідністю) - кількість годин 1 - вартість 4000 грн.; 9.Підготовка інших процесуальних документів для цивільної справи (за необхідністю), кількість годин - 1, вартість 4000 грн. Сума до сплати 56000 грн. Відповідно до акту № 1 прийому - передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги №112 від 06.07.2024 адвокатом було надано, а замовником прийнято наступну правову допомогу: 1.1. Адвокатський запит № 1 до Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області від 10.07.2024 - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок; 1.2. Адвокатський запит № 1 до Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 10.07.2024 - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок; 1.3. Вимога, в порядку частини 3 статті 93 КПК України до Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області від 18.07.2024 - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок; 1.4. Скарга на протиправну бездіяльність слідчих СУ НП України, яка полягає у невиконанні рішення суду, ненадання відповіді на клопотання, адвокатського запиту та неповерненні майна до начальника Головного управління Національної поліції Київської області від 07.08.2024 - 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок; 1.5. Клопотання про повернення вилученого майна на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.11.2024 - 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок; 1.6. Адвокатський запит №1 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.10.2024 - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок; 1.7. Адвокатський запит № 1 (повторного) до Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.12.2024 - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. 1.8. Адвокатський запит № 1 (повторний) до Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 31.01.2025 - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок; 1.9. Підготовка позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування та подання до суду - 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок. Сума гонорару за надану правову допомогу складає 52000 грн. Згідно з квитанцією №1 від 31.01.2025 [PERSON] сплатив адвокату Марченку В.С. за надані адвокатські послуги на підставі договору №112 від 06.07.2024 в розмірі 52000 грн. Оцінюючи розмір витрат на правничу допомогу з огляду на їх необхідність, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову, дії сторони щодо досудового вирішення спору суд вважає, що ці витрати є завищеними. Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що адвокатські запити не є складними, вони містять велику кількість цитувань нормативних актів, зміст цих запитів дублювався, а тому їх складання не потребувало значної кількості часу. Частина інформації, яка була викладена в адвокатських запитах, також повторюється у позовній заяві, у позові наведено багато посилань на нормативні акти. Суд вважає, що як при підготовці запитів, так і при підготовці позову та відповідей на відзиви адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у даних правовідносинах, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої заперечення. Суд погоджується з твердженнями представника Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, який зазначив у відзиві, що для професійного адвоката не складає великих зусиль та часу підготовка адвокатського запиту, а всі запити позивача зводились до питання знаходження вилучених речей, а вимога представника позивача від 18.07.2024 повністю повторює раніше надіслані ним адвокатські запити, що підготовка позовної заяви не була складною та не потребувала вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Враховуючи викладене, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial