Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

01 жовтня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 54055,58 гривень. У позовній заяві зазначено, що 15.08.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Угоду № МТС-631227684. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 200 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму до 15.08.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26 %. Таким чином, позичальник зобов`язаний був у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (за наявності) та інші платежі, передбачені Договором. АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «СЕНС БАНК») свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Договором. Відтак, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 54055,58 грн, із яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 41064,60 грн, заборгованість за нарахованими процентами 7663,89 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами 4602,56 грн, інфляційні збитки 657,03 грн, 3% річних 67,50 грн. 17.05.2021 року укладено договір №2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №МТС-631227684. 18.05.2021 року укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №МТС-631227684. У свою чергу, 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №МТС631227684. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №МТС-631227684. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № МТС-631227684 від 15.08.2019 року у розмірі 54055,58 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. 25 листопада 2025 року представник відповідача, [PERSON] адвокат Ле- пій О. В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач заперечує стосовно суми заявлених позовних вимог з огляду на таке. Так, відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 20000 грн. на картковий рахунок, та за період з 15.08.2019 по 12.10.2023 використала, знімала та перераховувала грошові кошти зі свого кредитного рахунку в сумі 22 821,57 грн, тобто використані кредитні кошти (основний борг). При цьому не зрозуміло, чому позивач вказує суму основного боргу у розмірі 41 064,60 грн. Також відповідачем було здійснення погашення по кредиту на загальну суму 8030 грн. Однак із погашеної відповідачем суми 8030 грн на розрахунково-касове обслуговування пішло 5706,46 грн. Крім цього, за період з 15.08.2019 року по 15.05.2021 року з кредитної карти відповідача було стягнуто комісію РКО в сумі 17 439,64 грн. Вважає, що кошти за розрахунково-касове обслуговування (комісія) в розмірі 17 439,64 та 5706,46 грн, а всього в сумі 23 146,10 грн стягнені позивачем безпідставно. Також не зрозуміло, чому тіло кредиту є значно завищеним, адже відповідачем було взято в кредит лише суму у розмірі 22 821,57 грн, з якої погашено 8030 грн. За таких обставин вважає розрахунок позивача не коректним, оскільки до основного боргу ввійшла сума не тільки за тілом кредиту, а і розрахунково-касове обслуговування та інші платежі, не передбачені умовами Договору. Також, враховуючи відсутність законних підстав стягнення з відповідача комісії в сумі 23 146,10 грн, яка вже була стягнута позивачем відповідно до розрахунку, підлягає врахуванню під час стягнення основної суми заборгованості. Вважає, що основна заборгованість до стягнення має складати 14 791,57 грн, тобто та, яка залишилася не сплаченою відповідачем. Також відповідач заперечує щодо заявленої заборгованості за пенею та/або штрафами в розмірі 4602,56 грн, що є безпідставним. Крім цього вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є завищеною, а тому підлягає зменшенню. За таких обставин, прохає позовні вимоги задовольнити частково. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ліпкевич І. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача, адвокат Лепій О. В. у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором прохала задовольнити частково, а саме в сумі 23179,99 грн, а також зменшити суму заявлених витрат на правничу допомогу. Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 15.08.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду № 631227684 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн (а.с. 23- 24). Суду також надано паспорт споживчого кредиту із зазначенням інформації та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, реальну річну процентну ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію, підписаний відповідачем (а.с. 24 зворот). Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем АТ «Альфа-Банк» та позичальником [PERSON] знайшов своє підтвердження. До того ж самими сторонами не оспорюється факт укладення договору № 631227684 від 15.08.2019 року. АТ «Альфа-Банк» виконав свої зобов`язання відповідно до умов вищевказаної угоди та надав позичальнику можливість користуватися кредитними коштами. Факт отримання відповідачем кредитних коштів ніким не оспорюється та не заперечується і самим відповідачем. Згідно виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 15.08.2019 по 12.10.2023 відповідач [PERSON] користувалася грошових коштами, здійснювала зняття в банкоматі, перерахування та здійснювала погашення по кредиту (а.с. 26-30). 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Згідно наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 631227684 від 15.08.2019 року, станом на 17.05.2021 року загальна сума заборгованості за договором становить 45667,16 грн (а.с. 31). 17.05.2021 року між ТОВ «Альфа-Банк» та ТОВ «Флексіс» укладено договір факторингу №2 (а.с. 34-36). Згідно характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, що є додатком до Договору факторингу №2 від 17.05.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» отримало право грошо- вої вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №МТС-631227684 (а.с. 37- 38). 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21 (а.с. 40-42). Згідно характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, що є додатком до Договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №МТС-631227684 (а.с. 39). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за договором № 631227684 станом на 10.01.2023 року загальна заборгованість становить 54055,58 грн, з них заборгованість по основній сумі кредиту 41064,60 грн, заборгованість за пенею 4602,56 грн, нараховані відсотки 7663,89 грн, нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 67,50 грн, інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 657,03 грн (а.с. 32). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с. 5-7). 19 листопада 2024 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Додаткову угоду № 6 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с. 9-10). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, що є додатком № 1 до Додаткової угоди № 6 від 19.11.2024 року до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №МТС-631227684 (а.с. 10-13). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» станом на 24.09.2025 року за відповідачем [PERSON] по кредитному договорі № 631227684 рахується заборгованість у розмірі 54055,58 грн, яка складається із: 41064,60 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7663,89 грн - заборгованість за відсотками; 4602,56 грн пеня; 67,50 грн - 3% річних; 657,03 грн - інфляційні збитки (а.с. 33). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом установлено, що [PERSON] уклала кредитний договір та отримала від первісного кредитора кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору шляхом зарахування на картковий рахунок, що не заперечується і самим відповідачем, при цьому позивач на підставі договору відступлення набув право грошової вимоги до відповідача за договором, яка в свою чергу не виконала в повному взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач прохає стягнути на свою користь. Так, позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором №МТС- 631227684 від 15.08.2019 року у розмірі 54055,58 грн, із яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 41064,60 грн, заборгованість за нарахованими процентами 7663,89 грн, заборгованість пенею та/або штрафами 4602,56 грн, інфляційні збитки 657,03 грн та 3% річних 67,50 грн. Разом з тим, суд не може погодитися із розміром заборгованості, що підлягає стягненню за кредитним договором з огляду на наступне. На підставі договору, відповідачу було встановлено кредитним ліміт у розмірі 200000 грн, зі сплатою процентів 26% річних. Дата надання (отримання) кредиту 15.08.2019 року. Судом установлено, що 15.08.2019 року відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 20000 грн на картковий рахунок. Згідно наданої позивачем виписки по рахунку за кредитною карткою за період з 15.08.2019 по 12.10.2023 року вбачається, що відповідач скористалася грошовими коштами зі свого кредитного рахунку в сумі 22 821,57 грн, а саме: 16.08.2019 року зняття готівки в сумі 11000 грн транзакціями по 1000 грн (11 разів), також здійснено покупки на суму 692,90 грн, 136,00 грн, 233,02 грн; 19.08.2019 року зняття готівки в сумі 1000 грн; 27.08.2019 року переказ коштів у сумі 6660 грн, 27.08.2019 року здійснено покупку на суму 99,95 грн; 02.09.2019 року здійснено покупку на суму 61,70 грн, 02.09.2019 року зняття готівки в сумі 100 грн; 17.02.2020 року переказ коштів у сумі 2631 грн; 11.03.2020 грн переказ коштів у сумі 207 грн. Таким чином, загальна сума використаних кредитних коштів (сума основного боргу) склала 22821,57 грн, що підтверджується матеріалами справи. Відтак, суд не бере до увагу наявну заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 41064,60 грн, на яку посилається позивач. Також згідно виписки вбачається, що відповідачем [PERSON] було здійснено часткове погашення боргу по кредиту декількома платежами, а саме: 18.09.2019 року у розмірі 1300 грн, 16.10.2019 року у розмірі 1340 грн, 16.11.2019 року у розмірі 1380 грн, 22.12.2019 року у розмірі 1410 грн, 06.02.2020 року у розмірі 1500 грн та 05.03.2020 року у розмірі 1100 грн, а всього в сумі 8030 грн. Загальна сума погашень по кредиту у розмірі 8030 грн вказана як і в виписці по рахунку за кредитною картою так і в розрахунку заборгованості, який було зроблено АТ «Сенс Банк». За змістом позиції Верховного Суду, сформованій у справі № 913/618/21 від 08.06.2022, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Також суд звертає увагу, що згідно розрахунку первісного кредитора АТ «Альфа Банк» (АТ «СЕНС БАНК») який сформований 17.05.2021 року, вбачається, що із погашеної відповідачем суми боргу 8030 грн зараховано 5706,46 грн на розрахунково-касове обслуговування, що не передбачено умовами Договору. Також за період з 15.08.2019 року по 15.05.2021 року з кредитної карти відповідача було стягнуто комісію РКО в сумі 17 439,64 грн. Згідно умов кредитного договору та додатків до нього, де зазначено лише процентну ставку по кредиту (26 % річних), інші умови договору та встановлення відповідальності за порушення умов договору за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються при невиконанні зобов`язання за договором, комісії за розрахунково-касове обслуговування картки ні Анкета-заява, ні Договір, ні паспорт споживчого кредиту не містять. Так, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборго- ваності може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Аналогічну правову позицію висловила у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду. Таким чином, кошти за розрахунково-касове обслуговування (комісія) в сумі 23146,10 грн (17 439,64 та 5 706,46 грн) є безпідставними, а тому нарахована позивачем заборгованість за комісією в розмірі 23 146,10 грн стягненню не підлягає. Таким чином, враховуючи, що відповідачем було взято в кредит суму у розмірі 22 821,57 грн, із якої було погашено 8030 грн, залишок основної заборгованості за тілом кредиту становить 14 791,57 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за пенею та/або штрафами в розмірі 4602,56 грн суд звертає увагу, що неустойка встановлюється договором, який виступає підставою виникнення права на неустойку. Залежно від способу обчислення неустойка існує у формі штрафу й пені. При цьому в самому Договорі № МТС631227684 та паспорті споживчого кредиту, зазначено лише процентну ставку по кредиту, водночас всі інші умови договору та встановлення відповідальності за порушення умов договору за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються при невиконанні зобов`язання за договором, комісії за розрахунково-касове обслуговування картки, як зазначалось вище, а ні анкета-заява, а ні кредитний договір, ні паспорт споживчого кредиту не містять. За таких обставин кошти за пенею (штрафами) у сумі 4602,56 грн є безпідставними та стягненню не підлягають. Таким чином, з урахуванням конкретним обставин справи, суд вважає, що до стягнення підлягає сума основної заборгованості в розмірі 14 791,57 грн, нараховані відсотки в розмірі 7663,89 грн, інфляційні збитки у розмірі 657,03 грн та 3% річних у розмірі 67,50 грн, а всього на загальну суму 23 179,99 грн. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання щодо понесених сторонами судових витрат, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом установлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги позивача задоволено частково. Заявлені позовні вимоги на суму 54055,58 грн, а задоволено на 23179,99 грн. Із урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1038,77 грн (виходячи з розрахунку: 23179,99 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума витрат) / 54055,58 грн (розмір заявлених позовних вимог). Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. На підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 2338 від 01.08.2025 року; витяг з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року із зазначенням суми судових витрат на правничу допомогу адвоката, яка складає 16000 грн, із яких: 4000 грн за надання консультації з вивченням документів (2 години - 2000 грн/год), складання позовної заяви про стягнення боргу (4 години - 3000 грн/год) (а.с. 18-22). Згідно п. 4.2 Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським Об`єднанням послуги після надання ним клієнту відповідного рахунку для оплати. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає заявлені позивачем витрати обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню. Підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката суд не вбачає. При цьому, враховуючи, що позов задоволено частково, то відповідно і розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із урахуванням зазначеного, із відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 6861,08 грн (виходячи з розрахунку: 23179,99 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 16000 грн (сума витрат на правничу допомогу) / 54055,58 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial