Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Гелексі» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.03.2021 року між сторонами був укладений Договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №218926, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. Відповідно до умов Договору позики, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 15.09.2025 утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 24 595 грн., яка складається із 5 000 грн. - заборгованості за позикою та 19 595 грн. заборгованість по процентам. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 24 595 грн. та судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2025 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. У відзиві представниця відповідача позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 9 785 грн, яка складається з 5 000 грн. - тіла кредиту, та 4 785 грн. - процентів за користування кредитом. В частині нарахування процентів поза межами строку кредитування просила відмовити, витрати на професійну правничу допомогу зменшити до 1 000 грн. Представник позивача у відповіді на відзив просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, зазначив, що у випадку неповернення грошових коштів, у визначений кредитним договором строк, такі проценти можуть нараховуватися й після спливу визначеного кредитним договором строку. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, в електронній формі наявні в «Електронному кабінеті судді» підсистеми «Електронний суд», суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] 18.03.2021 року укладено Договір позики невідновлювальної кредитної лінії № 218926. Договір укладено в електронному вигляді, шляхом підписання електроним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ФК «Гелексі» є фінансовою установою та здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг, організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua). На виконання укладеного договору позичальнику надано грошові кошти в розмірі 5000 грн., шляхом зарахування на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Плата за користування позикою за встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 1,1% (одна ціла одна десята), в день від початкового розміру позики відповідно до п.1.5.1. Договору (п. 1.5.2. Кредитного договору). Пунктом 1.5.3. визначено строк повернення позики 16.04.2021. У випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену процентну ставку в розмірі 3,0% в день від суми позики з кожен день користування (п.1.7 Договору). Між сторонами 16.04.2021 укладено додаткову угоду №1 до договору позики відповідно до якої, строк повернення позики змінено на 15.05.2021. Викладено графік платежів в новій редакції. Всі інші умови Договору, що не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються без змін. Додатковою угодою №2 до Договору позики від 15.05.2021 строк повернення позики продовжено до 13.06.2021. Згідно з довідкою ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» від 01 серпня 2025 року, товариство здійснило платіжну операцію про зарахування коштів на картковий рахунок отримувача [PERSON] , дата проведення платежу 18.03.2021 року, перераховано кошти у сумі 5000 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 05.08.2025 у становить 24 595 грн., що складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за позикою, 19 595 грн. - заборгованість по процентам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Зважаючи на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 5 000 грн, фіксовану процентну ставку у розмірі 1,1 % в день, за якою нараховані проценти на кінець заявленого (обраного) позичальником строку користування кредитом по 13.06.2021, та сплачені ним 16.04.2021, 15.05.2024 при пролонгації позики проценти у розмірі по 1 595 грн. кожного разу, не сплаченими залишаються проценти за період з 15.05.2021 по 12.06.2021 включно, у розмірі 1 595 грн. та сума тіла кредиту у розмірі 5 000 грн. Отже, суд визнає доведеною заборгованість відповідача за кредитним договором на суму 6 595 грн (5 000,00 грн + 1 595 грн). На підставі вищезазначеного, оскільки строк кредитування за умовами договору, який продовжено Додатковими угодами, становить 87 днів, нарахування процентів після закінчення строку дії договору є неприпустимим. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатом Рудзей Ю.В., предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно положень п. 1.7 даного договору розмір гонорару адвоката визначається за домовленістю сторін та відображається у актах наданих послуг. Відповідно до акту № 102 від 03 вересня 2025 року наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та адвокат Рудзей Ю.В. підтверджують надання правничої допомоги у справі за позовом ТОВ «ФК «Гелексі» до [PERSON] з правового аналізу спірних правовідносин, складання позовної заяви та формування додатків, на які витрачено 5 год, загальною вартістю наданих послуг 5000,00 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Отже, сума витрат на професійну правничу допомогу доведена перед судом складає 5 000 грн. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Гелексі» було задоволено на 26,8 % від пред`явлених позовних вимог, отже витрати на професійну правничу допомогу складають 1 340 грн. Враховуючи викладене, категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial