Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Заявник звернувся з заявою до суду та просить встановити факт, що назва вулиці «Іскрівська»(у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1234) місця розташування житлового будинку [ADDRESS] є «Стефаника». Представник заявника подав до суду заяву, в якій підтримує заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на обставини, викладені в заяві, і просить справу розглянути без його участі та участі заявника. Представник зацікавленої особи подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що заявник відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1234(а.с.10-11) та Витягу з Державного реєстру правочинів від 07.06.2008 року №6051403(а.с.6), володіє на праві приватної власності житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У статті 321 Цивільного кодексу України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами 1 і 2 цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Під час посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1234, було помилково вказано назву вулиці населеного пункту, де розташований житловий будинок, а саме: замість назви Стефаника зазначено [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори з питанням внесення виправлень до вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1234, заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом, що передбачено частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є подання документа, що не дає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Вказані розбіжності у назві вулиці, створюють для заявника перешкоди у здійснені державної реєстрації речових прав на належне нерухоме майно згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено частиною другою стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України, та

Outcome: approved