Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-24 00:00:00

I. Стислий виклад позиції учасників справи 1.Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ТД «ФМ» про стягнення заборгованості та збитків за договором оренди транспортного засобу (далі - ТЗ), у якому просив суд: 1) стягнути з відповідача на користь позивача 259 742,66 гривні боргу та збитків; 2) стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату в розмірі 31 060 грн на місяць за весь час судового розгляду справи до набрання законної сили судового рішення. У подальшому в судовому засіданні Позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з Відповідача заборгованість з орендної плати за травень-липень 2025 року в сумі 93 180,00 грн, збитки, що складають вартість ремонту ТЗ в сумі 42 360,00 грн (разом 135 540 грн), та орендну плату в сумі 31 060 грн на місяць за весь час судового розгляду справи до набрання законної сили судового рішення. 2.Як на підставу своїх вимог Позивач посилався на ті обставини, що 17.08.2023 року між сторонами був укладений договір найму (оренди) транспортного засобу (далі Договір), у порушення умов якого Відповідач не виконує обов`язки щодо своєчасної сплати орендної плати та своєчасного виконання поточного ремонту переданого в оренду ТЗ, у зв`язку з чим Позивачка вимушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Указує, що 15.04.2025 року Відповідач виявив намір відмовитись від Договору, проте, за наслідками перемовин протягом квітня-травня 2025 року між Позивачем та Відповідачем стосовно припинення Договору та повернення ТЗ домовленості досягнуто не було, оскільки Позивачем при огляді ТЗ було виявлені пошкодження ТЗ, а Відповідач відмовлявся провести відповідний ремонт ТЗ, у зв`язку з чим 19.06.2025 року Позивачем було оглянуто ТЗ із залученням спеціалістів та були виявлені пошкодження ТЗ, про що був складений відповідний дефектний акт. Вартість ремонту ТЗ визначена у розмірі 42 360,00 гривень. Крім того, зазначає, що Відповідачем не сплачувались орендні платежі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період травень-липень 2025 року в розмірі 93 180,00 грн. Позивачем було направлено Відповідачу досудову претензію, але Відповідач відмовився її задовольнити, про що 16.07.2025 надіслав відповідь на претензію. У зв`язку з чим просить суд стягнути заборгованість за період травень-липень 2025 року по орендній платі, збитки та орендну плату за весь час судового розгляду справи до набрання законної сили судового рішення. 3.Представник відповідача у відзиві та доповненнях до нього проти задоволення позовних заперечував, вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що ТОВ «ТД «ФМ» скористалось своїм правом відмовитись від договору оренди ТЗ на підставі п.2.5 Договору, про що направило повідомлення Позивачці у месенджері. Указує, що остання безпідставно відмовляється отримати ТЗ незважаючи на неодноразові листи з пропозиціями від ТОВ «ТД «ФМ», висуваючи необґрунтовані вимоги про проведення ремонту ТЗ, у той час як, на думку Відповідача, ТЗ перебуває у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, що виник у період експлуатації і не потребує будь-якого ремонту. У зв`язку з чим, оскільки Відповідач вважає договір розірваним з 16.05.2025 року, користування ТЗ не відбувається і він перебуває у належному стані, вимоги Позивачки вважає необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. II. Процесуальні дії у справі 4.Ухвалою суду від 29.10.2025 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.10.2025 року. 5.Ухвалами суду від 13.10.2025 року та від 04.11.2025 року підготовче засідання було відкладено. 6.Ухвалою суду від 24.11.2025 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначити її до розгляду по суті на 15 грудня 2025 року. 7.15.12.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення у справі та судове засідання відкладено до 25.12.2025 року. III. Заяви, клопотання 8.Представник Позивача в судовому засіданні 24.11.2025 року висловив заяву про зменшення суми позовних вимог, проти чого представник Відповідача не заперечував, і яка прийнята судом. У судовому засіданні представник Позивача підтримав зменшені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково звернув увагу суду на те, що Договір фактично між сторонами не розірваний і не припини свою дію, оскільки відмова від Договору оренди ТЗ не відбулась зважаючи на те, що Відповідачем не дотриманий порядок, а саме: повідомлення про відмову не було викладено у формі, в якій було укладено договір письмовій, не направлено відповідачу і йому не вручалось. Отже, на думку представника Позивача, договір продовжує свою дію і сторони повинні виконувати свої обов`язки. 9.Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні з посиланням на доводи, які викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях. IV. Установлені судом фактичні обставини 10.17.08.2023 року між [PERSON] (Наймодавець) та ТОВ «ТД «ФМ» (Наймач) було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно з умовами якого Наймодавець передає, а Наймач приймає у строкове платне користування (в найм/оренду) транспортний засіб: спеціалізований вантажний фургон обладнаний гідробортом марки MAN L 2000, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] білого кольору, строком на три роки до 17 серпня 2026 року (арк.с.9-14). 11.Пунктами 3.1-3.5 Договору встановлено, що загальна сума орендної плати за період дії цього договору становить 900 000,00 грн. Плата за користування Наймачем об`єктом найму (ТЗ) встановлена Сторонами у розмірі 25 000,00 грн на місяць, які Наймач зобов`язується виплачувати шляхом перерахування коштів на банківський розрахунковий рахунок Наймодавця в безготівковій формі не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за тим, за який здійснюється оплата. Витрати, що пов`язані з ремонтом транспортного засобу (в тому числі в разі його пошкодження в рахунок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини Наймача), проходженням техогляду, додатковим страхуванням (внесенням змін та додатків в договори страхування), витратами на паливо-мастильні матеріали та іншими витратами, що безпосередньо пов`язані з експлуатацією транспортного засобу - несе Наймач. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексів інфляції. Наймач має право вносити орендну плату наперед за будь-який термін у розмірі, що визначається на момент оплати. 12.Згідно п.2.5 Договору, Наймач має право відмовитися від даного договору, попередньо попередивши Наймодавця, в термін не пізніше 1 (одного) місяця, при цьому сплачена на перед орендна плата Наймодавцю - не повертається. 13.Згідно п.2.2 термін дії Договору може бути скорочений лише за взаємною згодою сторін та відповідно до 6.8 Договір може бути розірвано за взаємною згодою сторін. У разі, якщо Сторони не дійдуть добровільної згоди договір розривається в судовому порядку. 14.Повернення транспортного засобу здійснюється Наймачем не пізніше 5 (п`яти) днів після закінчення строку користування транспортним засобом що передавався в найм (оренду), у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, що виник у період експлуатації (п.4.4 Договору). 15.Відповідно до п.4.5 Договору, повернення ТЗ може бути здійснено до закінчення строку дії договору, якщо Сторони взаємно домовляться про це та у випадках, передбачених даним договором. 16.Пунктом 5.2.2 Договору передбачено, що наймач зобов`язаний та гарантує, що, зокрема: власними коштами витрати, що пов`язані з ремонтом транспортного засобу (в тому числі в разі його пошкодження в рахунок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини Наймача), проходженням техогляду, додатковим страхуванням (внесенням змін та додатків в договори страхування), витратами на паливо-мастильні матеріали та іншими витратами, що безпосередньо пов`язані з експлуатацією транспортного засобу; здійснюватиме за свій рахунок заміну зношених чи таких, що вийшли з ладу, запчастин (деталей) ТЗ, придбаватиме за свої кошти такі запчастини та деталі тощо; за свій рахунок здійснюватиме поточний ремонт ТЗ, якщо виникатиме така потреба, та здійснюватиме його профілактичне обслуговування та технічний огляд. 17.31.10.2023 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до Договору, згідно умов якого сторони погодили, що плата за користування Наймачем об`єктом найму (ТЗ) встановлена Сторонами у розмірі 31 060,00 грн на місяць (арк.с. 16-17). 18.Указаний ТЗ був переданий Наймодавцем Наймачу в технічно справному стані та без пошкоджень, про що свідчить акт приймання-передачі від 17.08.2023 року (арк.с.15). 19.Відповідачем згідно наданих доказів та пояснень здійснювались орендні платежі в повному обсязі за період до квітня 2025 року включно, що сторонами по суті не заперечувалось. 20.У подальшому, з квітня-липня 2025 року між сторонами відбулось листування з питань припинення договірних відносин та повернення майна в належному стані, з яких вбачається відсутність досягнення сторонами згоди зі спірних питань (арк.с.23-27, 66-70, 116). 21.Відповідно до дефектного акту, складаного 21.07.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія НГК», загальна вартість робіт та матеріалів для поточного ремонту ТЗ марки MAN L 2000, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , 42 360 грн з ПДВ (арк.с.21-22). V. Оцінка суду V.1 Щодо вимог про стягнення заборгованості з орендної плати 22.Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 23.Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). 24.З аналізу представлених сторонами доказів суд дійшов висновку про те, що між сторонами склались правовідносини щодо найму (оренди) рухомого майна ТЗ, що регулюються положеннями як §1 «Загальні положення про найм (оренду)» Глави 58 ЦК України, так і §5 «Найм (оренда) транспортного засобу» Глави 58 ЦК України. 25.У відповідності до приписів ст.799 ЦК України Договір укладений сторонами у письмовій формі та посвідчений нотаріально. 26.На виконання умов Договору ТЗ був переданий Позивачкою Відповідачу в технічно справному стані та без пошкоджень і останнім сплачувались орендні платежі у встановленому Договором порядку та розмірі до квітня 2025 року включно, що підтверджується дослідженими судом доказами і сторонами по суті не заперечується. 27.Зі змісту заяв по суті спору та пояснень сторін убачається, що між сторонами існує спір відносно того, чи відбулась відмова Наймача від Договору з 16.05.2025 року та чи є існує обов`язок Відповідача сплачувати орендні платежі з цієї дати. 28.Як установлено судом, згідно п.2.5 Договору, Наймач має право відмовитися від даного договору, попередньо попередивши Наймодавця, в термін не пізніше 1 (одного) місяця, при цьому сплачена на перед орендна плата Наймодавцю - не повертається. 29.Представник відповідача стверджує, що ТОВ «ТД «ФМ» скористалось своїм правом згідно вказаного пункту Договору та направило засобами електронного зв`язку на телефон Позивачки в месенджері повідомлення про відмову від договору 15.04.2025 року, у підтвердження чого надав відповідний скріншот з телефону, тому вважає Договір розірваним та таким, що припинив свою дію з 16.05.2025 року. 30.Проте, з такими доводами представника відповідача суд погодитись не може з огляду на таке. 31. Відповідно до положень статей 100 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), електронними доказами визнається інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, які мають значення для справи. Це можуть бути текстові документи, графічні зображення, фотографії, відео- чи звукозаписи, повідомлення, метадані тощо все, що зафіксовано на цифрових носіях або в інтернеті. 32.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 року в справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23) зроблено висновок, що «процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. 33.Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). 34.Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. 35.Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі № 922/51/20, від 15.07.2022 року у справі № 914/1003/21), і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для того, щоб його змінювати. 36.Зі змісту листування між сторонами вбачається, що факт отримання вказаного повідомлення Позивачем не заперечувався. Не висловив аргументів проти цього Позивач і його представник в позовній заяві та поясненнях під час судового розгляду. Отже, у суду відсутні сумніви у достовірності наданого Відповідачем доказу направлення в месенджері повідомлення про відмову від договору 15.04.2025 року. 37.Водночас, згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 38.Відповідно до положень ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. 39.Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. 40.У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 у справі № 727/898/19 (провадження № 61-7157св20). 41.Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2023 у справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20). 42.У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2020 року у справі № 910/4391/19 вказано, що: «відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом статті 782 ЦК України, а також виходячи з положень статей 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем». 43.З аналізу вказаних норм права та приймаючи до уваги практику Верхового Суду можна дійти висновку про те, що односторонній правочин - відмова від Договору, може бути вчиненим та мати юридичні наслідки за наявності двох умов: 1) встановлення такого права у договорі; 2) відмова вчинена в такій самій формі, що й договір. 44. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2025 року справа 129/1033/13-ц зазначила, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина третя статті 10, частина перша статті 60 ЦПК України у вказаній редакції). Вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплювала стаття 61 ЦПК України у тій же редакції (близькі за змістом приписи визначені у частині третій статті 12, частині першій статті 13, частина перша статті 81, статті 82 ЦПК України). 45.Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 46.Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio) і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21), постанову Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 року в справі № 398/1796/20, провадження № 61-432сво22). 47.За приписами ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 48.Наданий Відповідачем скриншот, який містить відмову від Договору, як односторонній правочин є нікчемним в силу ч.1 ст.220 ЦК України за відсутності нотаріального посвідчення, що є обов`язковим в силу імперативної вимоги закону (ч. 2 ст.799 ЦК України). 49.Відповідачем суду не представлено доказів односторонньої відмови від Договору, вчиненої у тій самі формі, що й Договір, тобто письмовій і нотаріально посвідченій. Також не надано доказів доведення до відома Позивача вчинення такої відмови шляхом направлення та/або вручення. 50.Отже, оскільки сторонами не доведено належними, допустимими та достатніми доказами протилежного, слід констатувати, що на час розгляду справи Договір між сторонами розірваний не був та не припинив свою дію. 51.Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частини перша статті 526 ЦК України). 52.Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). 53.Із матеріалів справи вбачається, що Відповідачем орендна плата за Договором сплачена по квітень 2025 року включно. За заявлений Позивачем період травень-липень 2025 року орендна плата Відповідачем сплачена не була, що не заперечувалось і самим Відповідачем та його представником. 54.У порушення вимог законодавства Відповідач не виконав обов`язку з оплати орендної плати, передбаченого п.3.2 Договору що у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період за травень-липень 2025 року в сумі 93 180,00 грн. 55.Отже, заявлені позивачем вимог в цій частині обґрунтовані, доведені належним чином і підлягають задоволенню. 56.Щодо вимог про стягнення орендної плати в сумі 31 060 грн на місяць за весь час судового розгляду справи до набрання законної сили судового рішення суд зауважує, що вказані вимоги заявлені позивачем при поданні позову до суду тобто 06.08.2025 року (дата подання через підсистему «Електронний суд»). 57.Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). 58.Розглядаючи позовні вимоги суд повинен установити чи дійсно станом на дату пред`явлення вимоги права особи порушені. Фактично заявником позову висунуто вимогу про захист права з аргументом про його можливе порушення у майбутньому, а отже, на час подання позову обов`язок відповідача про по сплаті орендних платежів з серпня 2025 року і до набрання рішенням законної сили не настав. Суд акцентує увагу на тому, що Позивачем додаткових обґрунтувань щодо не виконання обов`язків Відповідачем під час розгляду справи представлено не було, як і доказів у підтвердження цих обставин. 59.Отже, вимоги Позивача в цій частині є необґрунтованими, недоведеними належними, допустимими та достатніми доказами і задоволенню не підлягають. V.2 Щодо вимог про стягнення відшкодування вартості ремонту ТЗ як збитків 60.За приписами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 61.Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч.2 ст.623 ЦК України). 62.Частиною першою ст. 776 ЦК України передбачено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення містить ч.1 ст.801 УЦК України, відповідно до якої наймач зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. 63.За приписами ч. 3 ст. 779 ЦК України наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця. 64.Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. 65.Як установлено, п. 3.3, 5.2.2 Договору визначено що Наймач, зокрема: власними коштами здійснюватиме витрати, що пов`язані з ремонтом ТЗ (в тому числі в разі його пошкодження в рахунок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини Наймача), проходженням техогляду, додатковим страхуванням (внесенням змін та додатків в договори страхування), витратами на паливо-мастильні матеріали та іншими витратами, що безпосередньо пов`язані з експлуатацією транспортного засобу; здійснюватиме за свій рахунок заміну зношених чи таких, що вийшли з ладу, запчастин (деталей) ТЗ, придбаватиме за свої кошти такі запчастини та деталі тощо; за свій рахунок здійснюватиме поточний ремонт ТЗ, якщо виникатиме така потреба, та здійснюватиме його профілактичне обслуговування та технічний огляд. 66.У пункті 4.4. Договору сторони передбачили, що повернення ТЗ здійснюється наймачем з урахуванням нормального фізичного зносу, що виник у період експлуатації. 67.Договір укладений на строк до 17.08.2026 року (п.2.1 Договору) та припинений не був, а, відтак, обов`язок Наймача щодо повернення ТЗ на час розгляду справи не настав. Тому, відсутні підстави для встановлення ступеню зносу ТЗ. 68.З іншого боку, умови Договору визначають обов`язок Наймача здійснювати ремонт, заміну зношених чи таких, що вийшли з ладу, запчастин (деталей) ТЗ, проте умови та строки здійснення такого обов`язку сторони у Договорі не визначили. Водночас, обов`язок наймача здійснювати поточний ремонт ТЗ за умовами Договору виникає - якщо виникатиме така потреба. 69.Відповідно до дефектного акту, складаного 21.07.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія НГК», загальна вартість робіт та матеріалів для поточного ремонту ТЗ марки MAN L 2000, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , 42 360 грн з ПДВ (арк.с.21-22). Указаний акт складений сторонніми особами, без участі та погодження обох сторін. 70.Представник Відповідача у заявах по суті спору та судовому засіданні заперечував проти того, що ТЗ потребує поточного ремонту. Указував на те, що ТЗ перебуває у справному та задовільному стані з урахуванням нормального зносу під час експлуатації. 71.Як вже зазначав суд вище, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина третя статті 10, частина перша статті 60 ЦПК України у вказаній редакції). 72.Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 73.Судом у судовому засіданні неодноразово наголошувалось на відсутності у суду спеціальних знань для встановлення технічного стану ТЗ, ступеню його зносу та необхідності проведення ремонту, роз`яснювалось право заявити клопотання про призначення судової експертизи або надати висновок експерта самостійно. Також судом висловлювались сторонам пропозиції провести огляд ТЗ за участі обох сторін із залученням спеціалістів та скласти відповідний акт. Проте, сторони такими правом не скористались. 74.З огляду на це, суд позбавлений можливості на підставі належних, допустимими та достатніх доказів установити технічний ТЗ, потребу у його ремонті, заміні деталей тощо, а, отже, установити наявність або відсутність факту порушення Наймачем зобов`язання за Договором. 75.Отже, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, недоведеними належними, допустимими та достатніми доказами і задоволенню не підлягають. VI. Розподіл судових витрат між сторонами 76.Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з Відповідача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог у розмірі 483,86 грн. 77.Питання щодо розподілу інших судових витрат буде вирішено судом протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки до закінчення судових дебатів у справі представник позивача зробив про це відповідну заяву. З огляду на викладене,

Outcome: partial