Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

25.09.2025 від представника ТОВ "Бізнес Позика" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 441485-КС-002 про надання кредиту від 22.03.2024 у розмірі 21 709 грн 06 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах - 15 959 грн 06 коп., суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією - 750 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та [PERSON] укладено Договір № 441485-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Позивач 22.03.2024 направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 441485-КС-002 про надання кредиту, та остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. ТОВ "Бізнес Позика" направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-725 на номер телефону [NUMBER] , котрий останньою був введений. Таким чином, 22.03.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 441485-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти у загальному розмірі 5 000 грн 00 коп. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14462815 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] . Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Позивач не нараховував жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, та станом на 04.09.2025 має заборгованість за договором № 441485-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 21 709 грн 06 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 15 959 грн 06 коп; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 750 грн 00 коп. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.10.2025, а також витребувано від АТ КБ "Приват Банк" інформацію щодо банківської картки [PERSON] , та виписку про рух коштів [PERSON] 14.10.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 27.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 22.12.2025. 22.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Танцуріна Є. В. у позовній заяві просила проводити судовий розгляд за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечувала і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Витягу із Державного реєстру фінансових установ (а. с. 47-49). Даними паспорта споживчого кредиту, договору № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024, пропозиції (оферта) укласти Договір № 441485-КС-002 про надання кредиту від 22.03.2024, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024, візуальної форми послідовності дій клієнта, анкети клієнта, підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів document id: 769303634 від 22.03.2024, Правил надання споживчих кредитів затверджених наказом директора ТОВ "БІЗПОЗИКА" № 8-ОД від 04.10.2023, інформації наданої АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду від 30.09.2025 в частині витребування доказів, виписки договором № б/н за період 22.03.2024 по 06.09.2024, підтверджується, що 22.03.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 441485-КС-002, за умовами якого [PERSON] , отримала 5 000 грн 00 коп., на строк до 06.09.2024, з денною зниженою процентною ставкою 1,14462815% та стандартною процентною савкою 2,00000000% в день. Комісія за надання кредиту - 750 грн 00 коп. Загальна вартість кредиту обумовлена на суму 12 960 грн 00 коп., з яких 5 000 грн коп. - загальний розмір наданого кредиту; 7 210 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом; 750 грн 00 коп. - комісія за надання кредиту. (а. с. 16-46, 67-68). Згідно розрахунків за кредитом у гривні, довідки про стан заборгованості, перед ТОВ "Бізнес Позика", за [PERSON] наявна заборгованість, станом на 09.09.2025, у розмірі 21 706 грн 06 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 15 959 грн 06 коп. - заборгованість по відсотках; 750 грн 00 коп. - заборгованість по комісії; 0 грн 00 коп. - сума заборгованості по штрафам (а. с. 11-14, 15). Зазначені розрахунки містять відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 22.03.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] договору № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024 сторони встановили строк кредитування до 06.09.2024. На час закінчення строку кредитування (06.09.2024) розмір заборгованості за договором № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024 склав 12 960 грн 00 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 7 210 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом; 750 грн 00 коп. - комісія. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "Бізнес Позика", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за договором № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024, суд зазначає наступне. Згідно пункту 2.5 розділу 2 Договору № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024 встановлено, що комісія за надання кредиту: 750 грн 00 коп. (а. с. 19). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 2.5 розділу 2 Договору № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024, встановлено комісію у розмірі 750 грн 00 коп., тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 750 грн 00 коп. - заборгованості за комісією за договором № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Бізнес Позика" в частині стягнення заборгованості за комісією. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Бізнес Позика" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 441485-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.03.2024 в розмірі 12 210 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - основний борг; 7 210 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. У задоволенні решти позову належить відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 10).

Outcome: partial