Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.05.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] укладено договір позики № 4761678 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 договору, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 6 000,00 грн, на погоджений умовами договору строк, а саме на 15 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку останній вказав при оформленні позики. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору, не повернув повністю кошти, які були йому надані у вигляді позики відповідно договору, та не сплатив відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за договором №4759962, так останній платіж було здійснено 12.09.2023 12:18:44 у сумі 400,00 грн.. 27.10.2023 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (зараз ТзОВ «СВЕА ФІНАНС»), було укладено договір факторингу № 01.02-64/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Реєстру боржників до зазначеного вище договору № 01.02-64/23 , заборгованість [PERSON] за договором позики №4761678 станом на дату відступлення склала: 21666,60 грн. Оскільки новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №4761678 від 18.05.2023 року становить 21666,60 грн., та складається із заборгованості за основним боргом - 6000,00 грн. та заборгованості по відсотках - 15666,60 грн.. На даний час борг перед новим кредитором не погашений, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. 15.09.2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 55). В судове засідання сторона позивача не з`явилась, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без представника позивача (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] на розгляд справи по суті неодноразово, а востаннє 23.12.2025 року не з`явився. Про час, дату та місце її розгляду відповідач був повідомлений належним чином у відповідності до ст.128 ЦПК України (а.с. 72). Причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подав. Таким чином, суд прийшов до висновку про вирішення справи шляхом заочного її розгляду, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Норми ч. 2 ст. 247 ЦПК України вказують, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку про повне задоволення позовної заяви ТзОВ «СВЕА ФІНАНС». Судом встановлено, що 18.05.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 4761678 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн., строк позики - 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 18.61 % (базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована), а також 2,50% (базова процентна ставка з другого дня користування Позикою до дати повернення позики (фіксована). Строком повернення позики встановлено 02.06.2023 року (а.с. 8). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису TD34WrusbA, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін (а.с. 7). Судом досліджено довідку, видану ТзОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000031120/ТНПП від 20.05.2025 року. Вказаною довідкою підтверджено переказ кредитних коштів в сумі 6 000 грн. від ініціатора платежу ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на кртковий рахунок отримувача - маска картки [NUMBER] (а.с. 17). Вказану картку відповідачем самостійно зазначено як його рахунок при укладенні кредитного договору № 4761678 від 18.05.2025 року (а.с. 7). Разом з тим, судом досліджено розрахунок суми заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором позики № 4761678 від 18.05.2023 року, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 21 666,60 грн., та складається із 6 000,00 гривень заборгованості за тілом позики, та 15 666,60 грн. заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами (а.с. 16). Як вбачається із вказаного розрахунку, відповідачем на рахунок первісного кредитора було сплачено кошти в сумі 1 050 грн. в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст.1056 ЦК України встановлено, За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Правилами абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено положеннями ст. 205, ст. 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09. 2020 року у справі №732/670/19, від 23.03. 2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року - №127/33824/19. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, електронний договір має містити всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 12.01. 2021 року у справі №524/5556/19, провадження №61-16243 св 20. Інформація щодо електронних підписів сторін міститься у дослідженому судом договорі позики № 4761678 від 18.05.2023 року (а.с. 7-8). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір № 4761678 від 18.05.2023 року укладений між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, шляхом направлення його на електронну адресу відповідача тобто його укладання між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, оскільки відповідачем не надано доказів неукладання договору. 27.10.2023 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 01.02-64/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с. 18-23). Зокрема, наявність права вимоги позивача до відповідача, також підтверджується дослідженою судом платіжною інструкцією № 9361 від 31.10.2023 року про оплату фінансування згідно договору факторингу № 01.02-64/23 від 27.10.2023 (а.с. 24). Судом досліджено витяг із реєстру боржників до зазначеного вище договору факторингу № 01.02-64/23, відповідно до якого заборгованість [PERSON] за договором позики № 4761678 станом на дату відступлення права вимоги становить 21 666,60 грн. та складається із заборгованості за основним боргом - 6 000,00 грн. та заборгованості по відсотках - 15 666,60 грн. (а.с. 27). Як вбачається із рішення «СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД» № 1 від 25.03.2024 року, єдиного учасника ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» цим рішенням перейменовано на ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 28). Докази повного погашення відповідачем заборгованості перед позивачем чи первісним кредитором у матеріалах справи відсутні. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач свого зобов`язання не виконав. Після відступлення права грошової вимоги до ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» [PERSON] не повністю не погасив заборгованість за договором позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав, тому з нього слід стягнути на користь ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість в сумі 21 666,60 грн. та складається із заборгованості за основним боргом - 6 000,00 грн. та заборгованості по відсотках - 15 666,60 грн.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а.с. 6). На підставі наведеного, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 2 422,40 гривень. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. Напідставі викладеного,

Outcome: approved