Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Акціонерного товариство комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказала, що 14 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником усіх прав та обов`язків я кого є AT КБ «Приватбанк»; було укладено кредитний договір № 106659-CRED. 12.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 8975. Наприкінці лютого 2025 року позивачу стало відомо, що 05.08.2022 року в місті Рівному головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кондратюком Ігором Миколайовичем, відкрито Виконавче провадження № 69573268 та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі Виконавчого напису № 8975 виданого 12.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, за яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь AT КБ "ПРИВАТБАНК" 44232,64 грн заборгованості, здається з: залишку заборгованості за кредитом - 292,95 доларів СІНА; залишку заборгованості за відсотками - 1230,00 доларів США; штрафу - 76,15 доларів США, що становить 1599,10 доларів СІІІА, що за курсом НБУ станом на 8.08.2017 (один долар США дорівнює 25,784907 гривень) становить 41232,65 грн.; витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 3000 грн. Про наявність факту заборгованості перед AT КБ "ПРИВАТ БАНК" позивач дізналася в кінці лютого 2025 року за допомогою додатку Дія, та виявила наявність постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кондратюка Ігоря Миколайовича, про відкриття виконавчого провадження № 69573268 на підставі Виконавчого напису № 8975 виданого 12.09.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. При цьому, будь-яких листів чи повідомлень від AT КБ "ПРИВАТБАНК" та/або приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни Позивач не отримувала. Із заборгованістю перед AT КБ «ПРИВАТБАНК» позивач не погоджується. 19 березня 2025 року Позивач зверталася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни із заявою про надання матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 8975 від 12.09.2017 року. Відповідь від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на подане звернення від 19 березня 2025 року станом на момент подання цієї позовної заяви не надійшла. Таким чином, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. порушила право Позивача, передбачене ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» на отримання документів особою, щодо якої вчинялась нотаріальна дія, отже у Позивача відсутня можливість надати вищевказані документи. Також, Позивач зверталася з заявою 19 березня 2025 року до Відділу державної виконавчої і у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про надання матеріалів виконавчого провадження № 69573268. Відповідь від Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на подану заяву станом на момент подання цієї позовної заяви не надійшла. Беручи до уваги вищезазначене, Позивач вважає, що її право на отримання інформації порушено, а дії приватного нотаріуса та державного виконавця можуть свідчити про неналежне виконання ними своїх обов`язків, що створює підстави для оскарження виконавчого напису № 8975 та і тим закриття виконавчого провадження № 69573268. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Ухвалою суду від 1.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено для розгляду по суті з викликом учасників процесу. 21 травня 2025 року було здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 6 червня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Із позовом, AT КБ «ПриватБанк» не згодне та заперечує проти нього в повному обсязі, вважає зазначену позовну заяву безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню. Позов [PERSON] ґрунтується лише на чотири фактах: 1. Позивач вважає, що Банком були порушені вимоги Закону. 2. Позивач, вважає, що Банком не надано всіх необхідних документів. 3. Заборгованість за виконавчим написом не є безспірною. Вище зазначені факти, якби вони й мали місце в дійсності, у жодному разі не є підставою для скасування виконавчого напису, з огляду на наступне. По-перше, у позовній заяві [PERSON] визнає факт укладення з АТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору. Крім того, відповідач подає суду розписку надану позивачем про відсутність шлюбних відносин на час отримання кредиту та заяву підписану позивачем про підтвердження зарахування 14.12.2007 р. на картковий рахунок кредитних коштів згідно з п. 1.1. кредитного договору від 14.12.2007р. за № 106659-CRED. Щодо безспірності заборгованості за кредитним договором позивачка зазначає ту обставину, що нотаріус не отримав від сторін первісні документи щодо видачі кредиту, що є підставою, на думку позивача, вважати, що заборгованість не є безспірною. Слід зазначити, що жодна норма права не визначає обов`язкову на подачу первісного документу про видачу кредиту для вчинення нотаріусом виконавчого напису. Помиляється позивач також щодо відсутності в матеріалах виконавчого №69573268 необхідних документів, які підтверджують безспірності заборгованості і наводить перелік документів з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України 29.06.1999р. №1172. В матеріалах виконавчого провадження повинен бути тільки оригінал виконавчого напису, оскільки здійснюється примусове виконання виконаного документу, яким є виконавчий напис. Позивачка не надала доказів, що її заборгованість за кредитним договором станом на час вчинення виконавчого напису відсутня. Надають суду розрахунок заборгованості позивачки станом на 12.09.2017 p., яка на час вчинення виконавчого напису не погашена. Зокрема, заборгованість включає: залишок тіла кредиту в розмірі 292,95 дол. СІІІА., несплачені відсотки - 1230 дол. СІІІА та штраф - 76.15 дол. США, всього 1599.10 дол. США. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти у добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України та враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір позивачкою не спростовано належними та допустимими доказами кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 24.07.2019 по справі №176/2251/18 (провадження № 61-10420св19). Крім того, вказують, що між сторонами спору існували судові процеси. Так, відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 3.02.2009 справа №2-1528/10 задоволено позовну заяву на той час ПАТ КБ ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.12.2007 за №106659-CRED в розмірі 427,88 дол.США. Як слідує із розрахунку заборгованості станом на 29.07.2009 загальна сума боргу складала 427.88 дол. СІІІА, в тому числі тіло кредиту - 292,95 дол. СІІІА, 84,76 дол. США - відсотки, штрафи в сумі 31,29 дол. США та 18.89 дол. США у відповідності до п. 5.10 Умов та Правил надання банківських послуг. Після винесення вказаного рішення відповідач отримав виконавчий лист та пред`явив його до державної виконавчої служби на примусове виконання. Надалі 10.08.2011. ДВС відкрила виконавче провадження №28097949 по примусовому виконанню виконавчого листа. В цей же день, 10.08.2011 ДВС наклало арешт на рухоме та нерухоме майно [PERSON] . По-друге, у позові жодним чином не обґрунтовано з яких підстав відповідачем є АТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до ст.. 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність», а саме ст. 47 цього Закону, видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже Банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має права видавати виконавчий напис. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" право на вчинення напису має нотаріус, тому відповідач не є належним. По-третє, згідно з Пленумом Верховного Суду України, чинного на момент винесення виконавчого напису який оспорюється, Постановою №2 від 31.01.1999 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року, з подальшими змінами, зазначено, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Позивачем не надано, розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Факти, які підтверджують відсутність боргу, або невідповідність суми боргу у справі відсутні. Позивач покликається також на завищений розмір відсотків, які нараховані за користування кредитом. Однак, непогодження позивача із розміром відсотків немає відношення до даного предмету спору і повинен розглядатися судом окремо з подачею позову про захист прав споживачів. По-четверте, з приводу відсутності безспірності, зазначають наступне. Відповідно до розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: 1. оригінали кредитного договору; 2. засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи. Безспірність" в розуміння статті 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведення саме суми боргу, це вже є елементом судового процесу. Безспірність у розумінні статті 88 Закону України "Про нотаріат" є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Підсумовуючи вище наведене, звертають увагу на те, що у разі визнане договору, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, підпунктах 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку і Кабінетом Міністрів України, з моменту закінчення строку дії договс випадку, договір не виконано, отже він не припинив своєї дії. Аналогічна правова позиція відображена у висновку науково-правової питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напис заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напис суб`єктивного складу справи щодо його оскарження в суді, виконане держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук Укр від 12.12.2016 року. Таким чином, Позивач свої вимоги не підтвердила відповідними доказами. Щодо застосування судом строк позовної давності. Відповідач, зазначає, що інформацію про порушення права позивач могла дізнатися скоріше. Позивачу достеменно було відомо про наявність заборгованості по кредитному договору, погашення боргу згідно рішення суду від 2009 року [PERSON] не здійснила. Позивач не доводить жодним доказом, що їй стало відомо про вчинений виконавчий напис тільки 05.08.2022. Таким чином, застосовуючи положення частини першої статті 261 ЦК України, суд повинен врахувати, що із зазначеним позовом до суду [PERSON] звернулася лише у квітні 2025 року, тобто зі спливом 7 років. Суд також повинен врахувати, що доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права. Вважають, що позивач мала об`єктивну можливість дізнатися про порушення свого права в межах терміну позовної давності, однак таким не скористалася. Позивач не навела обґрунтованих доводів та не підтвердила їх відповідними доказами, що їй не могло бути відомо про порушення її прав. Таким чином, вважають, що позивачу було достеменно відомо про наявність обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги, томум до спірних правовідносин судом має бути застосовано позовна давність. 9 червня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив. Я якій позивач вказує на безпідставність тверджень відповідача. Просить позов задоволити. 13 червня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано інформацію. 26 червня 2025 року на виконання вимог ухвали до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження. 16 липня 2025 року на виконання вимог ухвали приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надано акт від 05.01.2022 № 9 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, схваленого протоколом засідання ЕК Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 22.11.2022 № 11, яким підтверджується факт знищення копії виконавчого напису та документів на підставі яких він був виданий за 2017 рік. 27 жовтня 2025 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено для розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні підтримує вимоги, викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представники відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні позов не визнають надавши заперечення проти позову та посилаючись на обставини укладення, що між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору, користування кредитними коштами, часткове погашення позивачем кредиту, що підтверджується наданими розрахунком заборгованості по кредиту та випискою по рахунку. Виконавчий напис вчинено нотаріусом з дотриманням норм діючого законодавства. Просять в позові відмовити за необґрунтованістю та застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Третя особа - приватний нотаріус Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, надавши пояснення до позову, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Представник третьої особи Відділу ДВС у м. Рівному ЗМУМЮ в судове засідання не з`явилася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 14 грудня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 106659-CRED. 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 8975 про стягнення з позивачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 44232,64 грн., що складається із: - залишку заборгованості за кредитом в розмірі 292,95 доларів США; - залишку заборгованості за відсотками в розмірі 1230 дол.США; - штраф в розмірі 76,15 дол.США та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 30000 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - 9 років 7 місяців 5 днів, а саме з 14.12.2007 року по 08.08.2021 року. Представником відповідача вказано, що нотаріусу було надано всі документи визначені Переліком для вчинення виконавчого напису. Однак, суд не може перевірити дану інформації належними доказами, адже на виконання вимог ухвали суду про витребування інформації приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було повідомлено, що копії виконавчого напису та документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 12.09.2017 за р.№ 8975 не має можливості надати у зв`язку із їх знищенням за закінченням терміну їх зберігання, що підтверджується копією акту № 05.01.2022 № 9. З наданих матеріалів виконавчого провадження № 69573265, наданих на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 13.06.2025 року, вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження наявний кредитний договір, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, виконавчий напис. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, зокрема: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (в редакції Переліку документів чинної на момент видачі виконавчого напису). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Посилання позивача про те, що вона не погоджується із сумою відсотків, які були наведені у розрахунку заборгованості відповідачем і на підставі чого було винесено виконавчий напис, не спростовано жодними доказами. Позивач не зверталася до суду із позовом про оспорення суми нарахованих відсотків, не наводить будь яких розрахунків щодо неправомірності їх нарахування, а тому її доводи не свідчать про відсутність безспірності заборгованості та не можуть бути підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Під час розгляду справи позивач не надала доказів на підтвердження погашення або відсутності заборгованості на час вчинення виконавчого напису нотаріуса, не спростувала безспірності заборгованості на момент вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, та не довела незаконність дій нотаріуса щодо вчинення цієї нотаріальної дії. Отже, за наведених вище умов у нотаріуса не було правових підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, нею дотримано процедуру вчинення виконавчого напису, а неправомірність її дій, на яку посилається у позові позивач, є недоведеною, спростовується встановленими у справі обставинами. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, а доводи позивача про відсутність всіх необхідних документів не ґрунтуються на вимогах Закону, адже Перелік документів не містив вимоги надання інших документів, ніж ті що були надані відповідачем. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Наявні у справі докази свідчать, що нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 14.12.2007 по 08.08.2017 отримав від Банку документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що дії приватного нотаріуса Бондар І.М. щодо вчинення виконавчого напису є цілком законними, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому підстав для визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню немає. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю та необгунтованістю, підстав для розгляду заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed