Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом та просять ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №97.08-583 від 27 серпня 1997 року, а саме: квартири, загальною площею 62,7 кв.м., яка складається із 3-х кімнат житловою площею 36, 5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , укладеного на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . При цьому позивачі посилаються на те, що 27 серпня 1997р. між ними, як покупцями, та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №97.08-583, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був укладений між ними як членами Одеської спеціалізованої біржі нерухомості та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання в журналі реєстрації угод під №97.08.-583 від 27 серпня 1997р., відповідно до вимог встановлених ст. 15 Закону України «Про Товарну біржу». Умови укладеного договору купівлі-продажу сторонами були повністю виконані. 10 вересня 1997 року договір було зареєстровано в Міському бюро технічної інвентаризації, реєстраційний запис зроблено 10.09.1997 у реєстровій книзі 225пр- стор.92-р№58. Правочин сторонами договору повністю виконаний: відповідачі отримали гроші до підписання договору, а позивачі поселилися в придбану квартиру, в якій проживають по теперішній час. Позивачі зазначили, що на даний час у них виникла необхідність розпорядитися своїм майном, однак державною нотаріальною конторою було відмовлено у здійснені будь-яких правочинів щодо цієї квартири, оскільки договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Внаслідок невизнання дійсності Договору купівлі-продажу державною нотаріальною конторою вони не можуть розпорядитися належною їм квартирою, а тому вимушені звернутись до суду з даним позовом. Позивачі до судового засідання не з`явилися, про дату і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивачів - адвокат Іванова П.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, в зв`язку з чим, зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 серпня 1997 року [PERSON] , [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - [PERSON] - з іншої сторони, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна №97.08-583, за яким відповідачі продали, а позивачі купили квартиру, загальною площею 62,7 кв.м., яка складається із 3-х кімнат житловою площею 36, 5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Умови договору сторонами цілком виконані, сторонами при укладенні Договору було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, покупець цілком сплатив вартість вищезазначеної квартири, а продавець одержав за продану квартиру обумовлену суму грошей, ніяких претензій матеріального характеру не пред`являв. Зазначений договір купівлі-продажу зареєстрований 10.09.1997 в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстровій книзі 225пр- стор.92-р№58 на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 07.06.2008 [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] » (актовий запис про шлюб №366 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі від 07.06.2008). Підтвердженням факту передачі позивачам об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а також факту користування позивачами квартирою, є реєстрація їх місця проживання за вказаною адресою. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачам у здійсненні права власності та розпорядженні належним їм майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved