Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

17.11.2025 до Немишлянського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана позовна заява у якій позивач просив судрозірвати шлюб між [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП - [NUMBER] ) і [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП - [NUMBER] ), зареєстрований відділом реєстрації громадянського стану у м. Софія, община Столична, область Софія, Республіка Болгарія, акт про укладення шлюбу № 3028 від 02.05.2023. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.05.2023 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації громадянського стану у м. Софія, община Столична, область Софія, Республіка Болгарія, акт про укладення шлюбу № 3028 від 02.05.2023, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу № [NUMBER] від 02.05.2023, видане посадовою особою у справах цивільного стану [PERSON] , переклад тексту якого на українську мову зроблено перекладачем [PERSON] , справжність підпису перекладача посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Волковою С.В. 11.11.2025, зареєстровано в реєстрі за № 5781. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу - « [PERSON] », прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] ». На протязі останнього часу сімейне життя між подружжям розлагодилося. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відсутні спільні інтереси чоловіка з дружиною, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені, подружжя проживає окремо один від одного з жовтня 2024 року. Майнових спорів на теперішній час між подружжям немає. Спільних дітей подружжя від шлюбу не має. Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 17.11.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О. Ухвалою судді від 19.11.2025 позовну заяву залишено без руху. 24.11.2025 представником позивача усунено недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання 23.12.2025 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представником позивача у позовній заяві висловлено прохання про проведення розгляду без сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. 03.12.2025 відповідачем [PERSON] через подано заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що шлюб зареєстровано 02.05.2023, місце реєстрації шлюбу: Республіка Болгарія, місто Софія, община Столична, область Софія, акт про укладення шлюбу, 3028 від 02.05.2023, складений в Софія 16 рн Студенський, община/область Столична, Софія, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 02.05.2023, виданим посадовою особою у справах цивільного стану [PERSON] . Переклад свідоцтва про укладення шлюбу здійснено перекладачем [PERSON] , засвідчено приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Волковою С.В., зареєстровано в реєстрі №5781 (а.с. 14-16). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. У шлюбі у сторін спільних дітей немає. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (ст. 60 Закону). Згідно зі ст. 63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 ). Відповідно до наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. (в ред. від 18.11.2003 р. №140/5) «Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позов [PERSON] , до [PERSON] про розірвання шлюбупро розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0135-7004-2888-2436 від 14.11.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 20). Разом із тим, позивач у своїй заяві просить судові витрати покласти на нього. Враховуючи позицію позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved