Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

19.11.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся директор ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання коштів у кредит. В позові посилалися на те, що 23.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит №71291772, за умовами якого позикодавець надав відповідачу кошти у розмірі 13000 грн., на строк 30 днів (з 23.05.2025 року до 21.06.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 0.275% в день на залишок заборгованості зі тілом кредиту, комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (1950 грн.). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора «62278», що був надісланий на електронну адресу natasha2483@ukr.net. 20.06.2025 року між позикодавцем та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15191324 до Договору кредиту №71291772, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 20 днів, загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 50 днів (до 11.07.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,275% на 1%. Додаткову угоду підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора «87347», що був надісланий на електронну адресу natasha2483@ukr.net. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 13000 грн. за посередництва АТ «Таскомбанк» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03.08.2020 року, що підтверджується Довідкою АТ «Таскомбанк» №4f92203b-39bd-43ee-95f5-062d918b952f про переказ коштів в розмірі 13000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Враховуючи умови Договору кредиту та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 715 грн., заборгованість складає 24147,50 грн., зокрема: 13000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2957,50 грн. сума заборгованості за процентами; 1950 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 6240 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги боржників, в тому числі за договором кредиту №71291772 від 23.05.2025 року. Відповідно Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу, в тому числі до відповідача в сумі 24147,50 грн., з яких 13000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2957,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1950 грн. - сума заборгованості за комісією, 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, 6240 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Прохали стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором кредиту №71291772 в розмірі 24147,50 грн., з яких: 13000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2957,50 грн. сума заборгованості за процентами; 1950 грн. сума заборгованості за комісією; 6240 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422.40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.; розглянути справу без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечують. 25.11.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18.12.2025 року. 18.12.2025 року представник позивача в судове засідання не з`явився, 28.11.2025 року подали заяву про розгляд справу без участі представника. 18.12.2025 року в судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 21.11.2025 року. 23.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит №71291772. Згідно умов договору кредиту №71291772 від 23.05.2025 року сума кредиту 13000 грн., строк кредиту 30 днів, дата надання кредиту 23.05.2025 року, дата повернення кредиту 21.06.2025 року, комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (1950 грн.), процентна ставка фіксована 0,275% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1288,87%, орієнтовна загальна вартість кредиту 16022,50 грн., загальні витрати за кредитом 3022,50 грн. Договір укладено в електронній формі, відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора «62278», що був надісланий на електронну адресу natasha2483@ukr.net. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема, 23.05.2025 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 13000 грн. за посередництва АТ «Таскомбанк», що підтверджується Довідкою АТ «Таскомбанк» №4f92203b-39bd-43ee-95f5-062d918b952f про переказ коштів в розмірі 13000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . 20.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №15191324 до договору надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року. Згідно умов додаткової угоди №15191324 від 20.06.2025 року до договору надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування на 20 днів, загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 50 днів (до 11.07.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,275% на 1%. Додаткову угоду укладено в електронній формі, відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора «87347», що був надісланий на електронну адресу natasha2483@ukr.net. 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року. Відповідно Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року позивач набув право вимоги заборгованості до відповідача в сумі 24147,50 грн., з яких 13000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2957,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1950 грн. - сума заборгованості за комісією, 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, 6240 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованості [PERSON] за договором надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року станом на 16.10.2025 року сума боргу складає 24147,50 грн., зокрема: 13000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2957,50 грн. сума заборгованості за процентами; 1950 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 6240 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, сплачено в 20.06.2025 року 715 грн. в рахунок погашення відсотків. Відповідно розрахунку ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості [PERSON] за договором надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року за період з 15.10.2025 року по 04.11.2025 року сума боргу складає 24147,50 грн., зокрема: 13000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2957,50 грн. сума заборгованості за процентами; 1950 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 6240 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно висновків, викладених у Постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підтвердження договірних відносин між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] позивачем надано суду копії: договору надання коштів у кредит № 71291772 від 23.05.2025 року; додаткової угоди №15191324 від 20.06.2025 року до договору надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року; довідки АТ «Таскомбанк» №4f92203b-39bd-43ee-95f5-062d918b952f від 23.05.2025 року. Суд вважає надані докази належними та допустимими, і аналізуючи в сукупності надані докази, вважає, що факт підписання між сторонами договору надання коштів у кредит № 71291772 від 23.05.2025 року та додаткової угоди №15191324 від 20.06.2025 року до договору надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора є доведеним, оскільки сторони узгодили порядок його укладення в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало в повному обсязі умови Договору кредиту, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту 13000 грн., проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала. В подальшому, на підставі Договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24147,50 грн., зокрема: 13000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2957,50 грн. сума заборгованості за процентами; 1950 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 6240 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання коштів у кредит в обумовлені договором строки, договір залишається невиконаним, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором надання коштів у кредит. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту: Згідно розрахунку заборгованості за договором надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року [PERSON] тіло кредиту не сплачувала, отже борг складає 13000 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами: Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у Постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (п. 53, 54) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (п.6.19). Умовами Договору кредиту передбачено процентну ставку (фіксовану) в день 0,275%, також визначено строк кредитування 30 днів: з 23.05.2025 року по 21.06.2025 року, однак, згідно умов Додаткової угоди до Договору кредиту передбачено процентну ставку (фіксовану) в день 1%, також сторонами визначено строк кредитування 50 днів: з 23.05.2025 року по 11.07.2025 року. Таким чином, розмір відсотків за 50 днів користування кредитом в сумі 13000 грн. з 23.05.2025 року по 11.07.2025 року складає в розмірі: 13000 грн. * 1% * 50 днів = 6500 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором надання коштів у кредит №71291772 від 23.05.2025 року [PERSON] 20.06.2025 року сплатила на погашення відсотків 715 грн. Отже, заборгованість відповідача за відсотками в межах дії договору кредиту (50 днів: з 23.05.2025 року по 11.07.2025 року) складає в сумі: 6500 грн. 715 грн. = 5785 грн. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ч.2 ст.625 ЦК України, тому нараховані відсотки за понадстрокове користування кредитом не ґрунтуються на законі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії: відповідно умов Договору кредиту комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (1950 грн.). Під час укладення кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, проти положень договору, умовами якого передбачено сплату комісії за надання кредиту, не заперечував, дійсність договору не оспорював. Тому, суд доходить висновку, що передбачена умовами договору одноразова комісія у сумі 1950 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає в розмірі 20735 грн., з яких: 13000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5785 грн. заборгованість за відсотками; 1950 грн. заборгованість за комісією. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, а тому суд вирішив справу за наявними матеріалами. Таким чином, за наявними матеріалами позов підлягає задоволенню в тій частині, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача частково, а саме з заявленої суми 24147,50 грн. задоволено вимоги на суму 20735 грн., тобто на 85,86 %, то з відповідача на користь позивача відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що складає в сумі 2079,87 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію договору від 25.08.2025 року №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги з адвокатом Ткаченко Ю.О.; копію витягу з акту №6ФП від 23.10.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №25-08/2025 від 25.08.2025 року; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579939289.1 від 27.10.2025 року; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 03.04.2018 року серія ПТ №2099; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.09.2025 року. Так, згідно п.п.4.1 Договору Клієнт сплачує на користь Адвоката винагороду, зокрема, за вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500 грн.) та підготовку/складання позовної заяви до Боржника за договором надання коштів у кредит у малозначній справі (4000 грн.). Відповідно витягу з акту №6ФП від 23.10.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №25-08/2025 від 25.08.2025 року адвокатом надано Позивачу професійну правничу допомогу, зокрема, за вивчення/збір документів, проведення аналізу, визначення правової позиції, аналіз судової практики, збір доказів 500 грн., за складання та направлення позовної зави до Боржника за договором надання коштів у кредит у малозначній справі - 4000 грн. Отже, позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу на суму 4500 грн. Однак, оскільки судом задоволено вимоги позивача частково, а саме з заявленої суми 24147,50 грн. задоволено вимоги на суму 20735 грн., тобто на 85,86 %, то з відповідача на користь позивача відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, що складає в сумі 3863,70 грн.

Outcome: partial