Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-23 00:00:00

11 листопада 2025 року адвокат Козак І.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що в період шлюбу [PERSON] із [PERSON] , [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] .. Згідно заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2018 року у справі №683/1535/18 (яке набрало законної сили 19.10.2018 року) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій суми розміром 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, зазначає, що станом на даний час розмір аліментів у сумі 1 000 грн. на дитину не відповідає встановленому прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів не дозволяє нормально матеріально забезпечити дитині рівень життя, достатній для фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, адже вона дорослішає і його потреби та відповідно витрати на її утримання збільшуються. Відповідач має постійний дохід, оскільки є військовослужбовцем, а тому здатен сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутись до суду з даним позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, однак подав до суду заяву якою просить розгляд справи здійснити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом, яке призначене на, 04 грудня 2025 року та 24 грудня 2025 року надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повістки в день проставлення у поштового повідомленнях такої відмітки. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого повторно Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 12.11.2024 року, судом встановлено, що батьком дитини є [PERSON] , а матір`ю дитини є [PERSON] .. Згідно заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2018 року судом було вирішено збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 600 грн. щомісячно на 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає доведеним, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки відповідач має постійний заробіток, позивач отримує аліменти на утримання дитини нижче мінімального гарантованого розміру, а дитина має право на утримання від батька аліменти, а розмір присуджених аліментів за рішенням не відповідає закону. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Тому з врахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1 000 грн. на частку заробітку (доходу) відповідача в розмірі однієї четвертої його частини щомісяця на утримання дитини, але не менш як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Тому слід змінити спосіб присуджених аліментів та стягувати в подальшому з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки при подачі даного позову позивач звільнявся від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved