Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-22 00:00:00

02 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] , зареєстрований 10 липня 2019 року Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №50. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 липня 2019 року вона разом із відповідачем зареєстрували шлюб у Новобузькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №50. Від шлюбу мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. У них з відповідачем не склалося спільне сімейне життя, через відсутність взаєморозуміння, наявності різних поглядів на життя, між ними виникали конфлікти, сварки з різних підстав, у зв`язку з чим з лютого 2025 року вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною 3 ст.105 СК України визначено, що шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Матеріали справи вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя з лютого 2025 року припинили спільне проживання, жоден з них не вживав заходів щодо примирення, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин у суду склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову [PERSON] . Майнових спорів та спорів стосовно місця проживання дітей немає. До часу виникнення спору щодо місця проживання дітей, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved